Справа № 576/123/17-к
Провадження № 1-кп/576/70/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.07.17 м. Глухів
Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ОСОБА_5 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньо - технічною освітою, працюючого в ППС «Сопич», одруженого, раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
з участю учасників судового провадження:
прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілої - ОСОБА_9
обвинуваченого - ОСОБА_5
захисників обвинуваченого - ОСОБА_10 , ОСОБА_11
11 липня 2016 року, близько 09 год. 00 хв., на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_5 та його сусідкою ОСОБА_9 під час їх перебування на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_5 умисно завдав один удар правою ногою в область живота ОСОБА_9 .
Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця, на поверхні якого садно правої пахової області, яке відповідно до висновку судово медичної експертизи від 13.07.2016 року № 125 мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.1 ст. 125 КК України повністю не визнав та показав, що скандали з потерпілою виникають постійно; 11 липня 2016 року зранку він намагався пройти до гаражу, але йому заважала машина чоловіка потерпілої ОСОБА_12 ; згодом водій ОСОБА_12 відігнав машину; потерпіла, яка спочатку перебувала на веранді і була одягнена в халат, вийшла на територію загального двору, переодягнувшись у джинси, між ними відбулась словесна сварка, і ОСОБА_9 вдарила обвинуваченого ногою в живіт, свідків цього не було; він потерпілій жодних ударів не наносив; вважає, тілесне ушкодження остання отримала вдома під час ремонту; він писав заяву на потерпілу з приводу нанесеного йому удару, але експертизу не проходив, бо працівники поліції хотіли спочатку провести психіатричну експертизу; на обліку у лікаря психіатра не перебував; 11 липня 2017 року був взутий в коричневі шкіряні шльопки; у місці, де сталася подія, асфальтоване покриття, а погода була сонячна, тож слід на халаті залишитись не міг; звернув увагу суду, що має 42 розмір ноги.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується заслуханими в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 11 липня 2016 року зранку її чоловік поїхав на роботу; через будівельні роботи, які проводились у дворі, машину поставили біля сараю сусіда, але прохід залишили; десь о 8-30 год. зателефонував сусід, попросив забрати машину; вона попросила водія чоловіка ОСОБА_13 відігнати машину; останній прийшов за машиною; потерпіла вийшла на подвір`я, де між нею та ОСОБА_5 відбулася сварка, в ході якої обвинувачений вдарив її правою ногою в правий бік; взутий був у високі кросівки, можливо, білого кольору, але точно не пам`ятає; безпосереднім свідком події був лише ОСОБА_13 ; джинси одягнула вже після удару; сама ніяких ударів обвинуваченому не наносила.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що являється чоловіком потерпілої; 11 липня 2016 року зранку, коли він був на роботі, зателефонувала дружина та повідомила, що ОСОБА_5 вдарив її ногою в область живота; він порадив дружині звернутись до поліції; особисто не був присутній при цій події, але коли приїхав додому, то ОСОБА_13 все йому розповів; додому приїхав вже після того, як дружина написала заяву в поліцію; ОСОБА_13 йому розповів, що ОСОБА_5 кричав на його дружину, у тому числі нецензурною лайкою, а потім вдарив ногою в правий бік; крім ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , зі слів останнього, там нікого не було, дружина нікого не била; одягнена була в халат, колір якого свідок не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що 11 липня 2016 року зранку, ОСОБА_9 попросила його відігнати автомобіль; коли він прийшов, ОСОБА_5 та потерпіла сварились; він відігнав машину та побачив, як ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_14 ногою в правий бік, остання зігнулась, заплакала, він завів потерпілу в хату і пішов; обвинувачений був одягнений в кросівки, колір не пам`ятає; покриття на місці події утрамбований асфальт; якого кольору був халат на потерпілій не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_15 повідомила, що вона є дружиною ОСОБА_5 , 11 липня 2016 року зранку вона була вдома, чоловік пішов до сараю за мопедом, але повернувся, бо там стояла машина потерпілої; машину потім відігнали, і чоловік знову пішов за мопедом, а коли повернувся, сказав, що сусідка вдарила його в живіт, а він її відштовхнув, їх розтягнув шофер чоловіка потерпілої ОСОБА_13 ; на власні очі події не бачила.
Свідок ОСОБА_16 повідомив, що знайомий з ОСОБА_5 біля 15 років, після того, як останній звернувся до церкви став іншою людиною, часто розповідав про взаємовідносини з сусідами; ОСОБА_5 телефонував свідку і розказав, що не може забрати скутер з сараю, бо сусіди перекрили прохід. Вважає, що ОСОБА_5 не міг вдарити потерпілу; безпосереднім свідком події не був.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними письмовими та речовими доказами:
-висновком судово медичного експерта № 125 від 11.07.2016 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_9 виявлені синець, на поверхні якого садно правої пахової області. Вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета/тупих предметів та тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, на що вказує їх локалізація та характер. Індивідуальні властивості будови травмуючого предмету/травмуючи предметів в морфології ушкоджень не відобразилися. Синець та садно на тілі потерпілої мають ознаки легких тілесних ушкоджень, давність їх виникнення до 3-х діб до моменту проведення обстеження, що не виключає термін, на який вказує потерпіла.
-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2016 року з фото таблицями, під час якого потерпіла продемонструвала механізм нанесення їй удару;
-протоколом добровільної видачі від 13.07.2016 року, згідно якого потерпіла добровільно видала жіночий халат 50 розміру рожевого кольору в чорний горох з поясом, на якому в області карману з правої сторони є нашарування темного кольору округлої форми, з нечіткими полосами;
-оглянутим в судовому засіданні речовим доказом халатом, на правому кармані якого дійсно залишилось нашарування бруду округлої форми.
Зазначені вище докази узгоджуються між собою. Показання свідків є об`єктивними доказами, і підстави для сумнівів у неупередженості даних свідків відсутні. Наявність тілесних ушкоджень та можливість їх утворення саме у спосіб, вказаний потерпілою також підтверджена достовірно, а саме висновком експертизи та поясненнями експерта. Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні описаного вище злочину є доведеною поза розумним сумнівом.
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України повністю доведена. Так, з показань потерпілої ОСОБА_9 , даних ним в судовому засіданні, вбачається, що 11.07.2016 року обвинувачений ОСОБА_5 умисно наніс їй один удар правою ногою в область живота. Об`єктивно ці показання потерпілої підтверджуються висновком експерта № 125 від 11.07.2016 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_9 виявлені синець, на поверхні якого садно правої пахової області, які виникли від дії тупого предмета/тупих предметів та тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею до 3-х діб до моменту проведення обстеження, що не виключає термін, на який вказує потерпіла. Наведений висновок експерта є науково - обґрунтованим, переконливим та вмотивованим, тому суд кладе його в основу обвинувального вироку. Зі згаданими показаннями потерпілої та висновком експерта повністю узгоджуються показання допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який вказав, що 11.07.2016 року саме обвинувачений ОСОБА_5 умисно наніс удар правою ногою в правий бік потерпілої та після цього свідок бачив, як потерпіла зігнулася і заплакала, і він відвів її додому. Додатково підтверджуються показами свідка ОСОБА_12 , допитаного в суді, який хоча і не був присутній безпосередньо під час нанесення удару, однак із телефонних розмов із потерпілою та свідком ОСОБА_13 довідався про подію і його покази в повній мірі узгоджуються зі свідченнями останніх. Потерпіла відразу звернулась до правоохоронних органів із заявою про злочин. Не спростовують цих висновків і показання, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які особисто не бачили конфлікту. При цьому свідок ОСОБА_15 повідомила, що, зі слів чоловіка, останній штовхнув потерпілу. Розбіжності та неточності у показаннях свідка ОСОБА_13 щодо механізму нанесення удару обвинуваченим потерпілій, а саме те, що удар був нанесений не підошвою, а носком, пояснюються значним проміжком часу та тим, що свідок під час нанесення удару не знаходився в безпосередній близькості. Крім цього допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_18 пояснив, що таке тілесне ушкодження могло зявитися і після удару, нанесеного вказаним свідком способом.
Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого ОСОБА_5 щодо того, що ногою в живіт вдарив не він потерпілу ОСОБА_9 , а навпаки, вона його вдарила ногою в живіт через те, що обвинувачений неодноразово звертався зі скаргами до державних органів, органів місцевого самоврядування на дії потерпілої та її чоловіка з приводу захвату земельної ділянки поблизу Павлівського озера у місті Глухові. Так, із заяв та скарг, наданих стороною захисту вбачається, що всі вони були написані не раніше серпня 2016 року, тобто щонайменше через місяць після вчинення злочину. Доказів звернення до правоохоронних органів із заявою щодо дій ОСОБА_9 , будь яких медичних висновків щодо нанесення йому тілесних ушкоджень обвинувачений не надав. Таку позицію обвинуваченого ОСОБА_5 суд розцінює як захисну з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведені і їх слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .
Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, сімейний стан, стан його здоров`я, позивну характеристику за місцем мешкання та місцем роботи, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, у зв`язку з чим, вважає за можливе призначити покарання у вигляді штрафу у межах санкції частини статті, якою передбачено покарання за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речовими доказами слід розпорядитися відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжні заходи не застосовувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 грн.
Речовий доказ халат з нашаруванням землі в області живота біля карману - залишити в розпорядженні потерпілої ОСОБА_9 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційну скаргу мають право подати обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, інші особи, у випадках, передбачених КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя