Справа № 300/690/15-к
Провадження № 11-кп/777/212/17

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

24.02.2017 м. Ужгород
Суддя Апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу, яку подав прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_2 ,
В С Т А Н О В И В :
вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 16 січня 2017 року

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із середньою освітою, не судимий,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років із позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задоволено частково. Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 250000 грн. моральної шкоди.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 368 грн. 94 коп. за проведення судових експертиз.

Речові докази: легковий автомобіль марки «ВАЗ 2105» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернуто ОСОБА_4 ; диск CD-R для лазерних систем зчитування об`ємом 700 Мб марки «Verbatim» із відеозаписом, залишено в матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку, ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

24 липня 2014 року приблизно о 01-ї годині 30 хвилин ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі Н. Ворота Колочава Буштино, рухаючись головною дорогою в напрямку с. Буштино, біля будинку № 92 в с. Синевир Міжгірського району Закарпатської області, грубо порушуючи вимоги передбачені п. 1.2, п. 2.3 «б», 11.3, 12.1, 12.2, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України, рухаючись у межах населеного пункту зі швидкістю не менше 65-72 км/год, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним у темну пору доби, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб, не дотримався обов`язку бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, на правосторонньому заокругленні дороги допустив виїзд за межі дорожнього полотна проїжджої частини дороги, з`їхав у яр з лівої сторони по руху, внаслідок чого керований ним транспортний засіб зіткнувся із залізобетонною водостічної трубою. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2105» ОСОБА_6 , який сидів на передньому пасажирському сидінні автомобіля, отримав згідно з висновками судово-медичних експертиз № 36 від 28.08.2014 та № 107 від 28.08.2014 тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння у виді тупої травми голови, яка супроводжувалася забоєм головного мозку, субарахноїдальним крововиливом, субдуральною та внутрішньо шлунковою гематомами, переломами основи та склепіння черепа, що ускладнилася набряком та вклиненням речовини головного мозку, які виникли від виступаючих частин салону автомобіля і знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_6 ..

В апеляційній скарзі прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 вказує на те, що вирок у частині призначеного покарання та вирішення питання про стягнення з обвинуваченого судових витрат є незаконним. Вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд безпідставно застосував щодо нього положення ст. 75 КК України, не врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину; те, що кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких; внаслідок скоєних ОСОБА_4 дій настала смерть людини; ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, а також поведінку після його скоєння і, зокрема, те, що обвинувачений не визнає вини, не кається у вчиненому, не попросив вибачення в потерпілих та не вжив заходів щодо примирення, а також не поклав на нього передбачені ст. 76 КК України обов`язки. Вказує на те, що висновок суду про те, що незастосування при призначенні покарання ст. 75 КК України вважатиметься посиленням покарання, призначеного попереднім вироком, зроблений на підставі неправильного тлумачення закону, яке суперечить його змісту, зокрема, ч. 2 ст. 416 КПК України. Крім того, вказує на те, що, ухваливши стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати в сумі 368,94 грн., суд не врахував те, що документально підтвердженими в матеріалах кримінального провадження є витрати в сумі 829,74 грн. за проведення судових експертиз. Просить вирок у частині призначеного ОСОБА_4 покарання скасувати; ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років із позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки; стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 829,74 грн. за проведення судових експертиз; у ході апеляційного розгляду дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого, а також висновок додаткової автотехнічної експертизи від 10.02.2016 та супровідні документи.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність її вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає вимогам цієї статті.

Так, зазначаючи в прохальній частині апеляційної скарги про необхідність дослідити під час апеляційного розгляду кримінального провадження висновок додаткової автотехнічної експертизи та супровідні документи, апелянт не вказує на те, для з`ясування яких обставин необхідно дослідити висновок вищевказаної експертизи та які саме супровідні документи підлягають дослідженню, при цьому, не врахувавши те, що фактичні обставини кримінального провадження ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки скарги, і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційна скарга, яку подав прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 16 січня 2017 року, яким ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без руху.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати апелянту.

Встановити строк для усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків апеляційної скарги 10 (десять) днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення вищезазначених недоліків, апеляційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7 Стан