печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.06.2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, обіймаючи посаду старшого радіотелефоніста 1 мінометного взводу мінометної батареї 2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні рядового, 01.07.2016 року приблизно о 07.40 год., в умовах особливого періоду, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551 -XIV від 24.03.1999 року, самовільно, без дозволу командування, без поважних причин залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та направився до місця свого проживання у смт. Бородянка Київської обл., де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, доки 10.02.2017 року о 19.30 год. усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової прокуратури Київського гарнізону і заявив про себе.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого обвинувачення, з якого вбачається, що будучи військовослужбовцем, 01.07.2016 року приблизно о 07.40 год. самовільно, без дозволу командування, без поважних причин залишив військову частину НОМЕР_1 та направився до місця свого проживання у смт. Бородянка Київської обл. де став проводити час на власний розсуд, поки 10.02.2017 року о 19.30 год. не прибув до військової прокуратури Київського гарнізону. Також обвинувачений зазначив, що щиро кається у вчиненому, зробив для себе відповідні висновки та те, що покинув військову частину, оскільки вимушений був доглядати хвору матір.

В судовому засіданні, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів у справі, а саме: показів свідків та письмових доказів, оскільки фактичні обставини нікім не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції учасників судового провадження.

Оцінюючи докази зібрані в судовому засіданні, суд находить винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведеною.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, те що воно відноситься до тяжких злочинів, є умисним, а також особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, усвідомив протиправність своїх дій, раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та наявність на утриманні хворої матері.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи наведене вище, думку прокурора, щодо міри покарання обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті та застосувати положення ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання останнього, яке можливе без ізоляції його від суспільства, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обраховувати з 16.06.2017 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва, через районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1