Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
06 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000035 від 28.01.2014 року щодо ОСОБА_9 , на ухвалу Гощанського районного суду Рівненської області від 20 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000035 щодо ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору з мотивів невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, що стосується конкретності пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення та чіткої правової кваліфікації її дій, що порушує права обвинуваченої на захист.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали, як незаконної, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог доводить, що положень ст. 291 КПК України щодо змісту обвинувального акту дотримано повністю, а підстави, на які покликався суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, є необґрунтованими і такими, що не відповідають вимогам закону.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду залишити без зміни, як законну, і належним чином вмотивовану, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення. В обґрунтування зазначає, що судом прийнято правомірне рішення стосовно повернення обвинувального акту прокурору, оскільки пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення має бути чітким та конкретним, і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 щодо істотного порушення вимог КПК України, які стосуються обвинувального акту стосовно ОСОБА_9 , думку потерпілої ОСОБА_7 та її представника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, перевіривши дані обвинувального акту щодо ОСОБА_9 й викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення і затвердження.

Перелік зазначених вимог до обвинувального акту та додатків до нього є вичерпним.

Згідно положень ст. 7 КПК України, до загальних засад кримінального провадження належить законність і забезпечення права на захист.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в обвинувальному акті, як процесуальному рішенні, який має містити виклад фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення Закону і статті ( частини статті) КК України і формулювання обвинувачення.

Право на захист забезпечується, зокрема, тим, що обвинувачений має право знати у вчиненні якого злочину його обвинувачують ( п. 1 ч. 2 ст. 42 КПК України), а право на справедливий суд забезпечується і тим, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має, щонайменше, право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього ( п. а ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини в рішенні Абрамян проти Росії від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції наголошується на необхідності приділення особливої уваги роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ( рішення від 19.12.1989 року у справі Камасінскі проти Австрії № 9783/82).

Таким чином, обвинувачення повинно бути конкретним і зрозумілим, фактичні обставини - чітко узгоджуватись із правовою кваліфікацією та сформульованим обвинуваченням, оскільки в іншому випадку обвинувачений позбавляється права знати в чому він обвинувачується.

Із змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , копія якого вручена під розписку обвинуваченій, вбачається, що обвинувальний акт не містить конкретного пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення та чіткої правової кваліфікації її дій, зокрема, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, на час вчинення ОСОБА_9 інкримінованого їй діяння не діяла, що порушує право ОСОБА_9 на захист від конкретно сформульованого обвинувачення в суді, про що правомірно йдеться і в оскаржуваній ухвалі.

Твердження прокурора щодо грубого порушення законодавства при прийнятті рішення судом першої інстанції в частині застосування положень п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України не заслуговують на увагу, оскільки це питання вирішено в порядку ст. 379 КПК України шляхом внесення описки в оскаржувану ухвалу.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту, наявного в матеріалах кримінального провадження № 0000035, вимогам ст. 291 КПК України, що позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до розгляду, і, виходячи з положень КПК України та враховуючи правові позиції Європейського суду з прав людини щодо забезпечення права на справедливий судовий розгляд ( п. 48 рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1978 року у справі Лудіке, Белкасем і Коч проти ФРН, прийняв законне рішення про його повернення прокурору, підстав для скасування якого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Гощанського районного суду від 20 березня 2017 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000035 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України прокурору Корецького відділу Здолбунівської місцевої прокуратури залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3