Справа № 145/1943/16-к
Провадження №1-кп/145/34/2017
ВИРОК
Іменем України
"28" квітня 2017 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 від 25.03.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ворошилівка Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Тиврівським районним судом 15.02.2012 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців; 05.07.2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту; 22.04.2015 року Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі; 03.09.2015 року Тиврівським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення воді на строк 5 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
встановив:
20.03.2015 року, близько 16.00 год., ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у приміщенні костелу, що розташований в АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, із корисливих спонукань, підбурений жагою наживи, таємно, повторно здійснив крадіжку жіночої сумочки, що належить ОСОБА_5 , в середині якої були гроші в сумі 1 700 грн. та мобільний телефон марки "Samsung Galaxy А3", вартістю згідно довідки ФОП ОСОБА_7 5 000 грн.

Викраденим ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, внаслідок чого ОСОБА_5 заподіяно майнової шкоди на загальну суму 6 700 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину не визнав та показав, що в костелі в м. Гнівань він не був і ніякої крадіжки там не вчиняв.

Перед тим, в ході судового слідства ОСОБА_4 показував суду, що в березні 2015 року після обіду він зайшов в костел в м. Гнівань, побачив чорну сумочку, взяв її і вийшов з костелу. Як він її брав його ніхто не бачив. В сумці був мобільний телефон "Samsung» та гроші приблизно 1700 грн. Телефон залишив в сумці, сумку викинув в м. Гнівань, неподалік костелу, а гроші забрав і витратив на власні потреби.

Проте винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення стверджується протоколом огляду місця події від 27.04.2015 року; довідкою ФОП ОСОБА_8 , згідно якого, вартість мобільного телефону "Samsung Galaxy А3" становить 5000 грн. та показаннями допитаних в ході судового слідства потерпілої ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що 20.03.2015 року, приблизно о 16-00 год, вона прийшла до костелу, що в м.Гнівань. На другій лавці біля престолу з правої сторони поклала свою чорну сумку. В сумці були гроші 1700 грн. та телефон "Samsung Galaxy А3". Під час здійснення присутніми обходу в середині храму в костел зайшов ОСОБА_10 . На нього всі звернули увагу. По закінченню обходу всі стояли спиною до лавки, де знаходилась сумка. ОСОБА_11 стояв біля даної лавки. Вони почули як стукнули вхідні двері, ОСОБА_4 не стало. Пізніше вона виявила, що зникала сумка. Вона почала розпитувати присутніх людей про ОСОБА_4 , так як на той час вона його не знала. Якийсь чоловік її сказав, що він з Довгополівки, в с. Ворошиловці у нього є родичі. Вона зателефонувала батькові ОСОБА_9 і повідомила про крадіжку. Батько приїхав до костелу і вони разом поїхали в с. Ворошилівка. Людям в селі Ворошилівка вони описали зовнішність ОСОБА_4 , їм сказали, що він проживає в с.Довгополівка, його звати ОСОБА_12 , назвали прізвище. Вони з батьком поїхали в Довгополівку. Вдома в ОСОБА_4 вони не бачили, зустріли його на вулиці. Він визнав, що був в костелі та вкрав сумочку. Вони запитали, де він подів викрадене. Він сказав, що сумку викинув, кошти витратив. На їх прохання він поїхав з ними в м. Гнівань і біля мосту в м. Гнівань вона понаходила чеки з сумки. Сумку вони не знайшли. ОСОБА_13 переліз через огорожу будинку молитви і звідти приніс їй її телефон, який був в сумці. Пообіцяв протягом тижня повернути гроші. Однак кошти він не повернув і вона звернулась в поліцію.

Свідок ОСОБА_9 показав, що він батько ОСОБА_5 . Весною 2015 року йому по телефону повідомили, що в дочки викрали сумку і, що дочка біля костелу в м. Гнівань. Він поїхав до неї. Вони розпитували людей про чоловіка, який міг вкрасти сумку. Їх направили в село Ворошилівку. Людям в селі описували його зовнішність. В селі якась жінка їм сказала, що він проживає в Довгополівка і звати його ОСОБА_12 , назвали прізвище. Вони поїхали в село Довгополівку, вдома його не бачили, зустріли його на вулиці, він визнав, що вчинив крадіжку сумки з костелу, сказав, що сумку викинув в м.Гнівань. Даним чоловіком є ОСОБА_10 . Вони всі разом поїхали в м.Гнівань, там знайшли телефон "Самсунг", який належить дочці.

Таким чином, показання обвинуваченого про те, що він не вчиняв дану крадіжку майна ОСОБА_14 , взагалі не знаходився в той день в костелі в м. Гнівань, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_15 , які узгоджуються між собою, а також показаннями самого обвинуваченого, які він давав на початку судового слідства, які також узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_5 , а тому суд вважає їх неправдивими.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання судом не встановлено.

Суд враховує негативну характеристику обвинуваченого за місцем проживання.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 неможливе без ізоляції від суспільства і призначає йому покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинено до постановлення відносно нього вироку Тиврівським районним судом від 03.09.2015 року, суд призначає йому покарання за сукупністю злочинів, із застосуванням ч. 4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання.

Цивільного позову потерпілою не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368, 392, 395 КПК України,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Тиврівського районного суду від 03.09.2015 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 02.11.2015 року.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КПК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк перебування в установі попереднього ув"язнення з 07.02.2017 року з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон "Samsung Galaxy А3", переданий на зберігання ОСОБА_5 , залишити власнику.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим ОСОБА_4 з моменту отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1