Справа № 755/2609/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в :
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного, оскільки у провадженні наявні обставини передбачені ст.ст. 177-178, 181, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.
У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, з підстав викладених у його мотивувальній частині.
Вказав на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: рапортом співробітників поліції про затримання ОСОБА_5 ; протоколом огляду місця події від 13.02.2017; показами свідка ОСОБА_6 від 13.02.2017; показами свідка ОСОБА_7 від 13.02.2017; показами свідка ОСОБА_8 від 12.04.2017; висновком експерта № 11-2/1073 від 21.03.2017.
Зауважив, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки необхідно виконати ряд процесуальних дій: отримати всі висновки експертиз матеріалів, виробів та речовин, що були направлені до Київського НДЕКЦ МВС України, отримати тимчасовий доступ до документів, а саме щодо отримання роздруківок телефонних дзвінків за абонентським номером, яким користувався на час затримання підозрюваний ОСОБА_5 , скласти кінцеве повідомлення про підозру, провести процедуру відкриття матеріалів кримінального провадження (відповідно до ст. 290 КПК України), скласти обвинувальний акт, який слід вручити підозрюваному та його захиснику, а також виконати інші слідчі та процесуальні дії, необхідні для завершення досудового розслідування.
З огляду на акцентував увагу на тому, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину санкція статті передбачає покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, не має місця мешкання у м. Києві, ніде не працює, у зв`язку з чим продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, зокрема, ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність і ухилятись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, просив це клопотання задовольнити.
Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання враховуючи відсутність для цього передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, 199 КПК України.
Слідчий судя з`ясувавши думку учасників провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, приходить до наступного.
Органами досудового розслідування підозрюваний підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме в тому, що він перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи з метою подальшого збуту особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 помістив придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований до правої і лівої кишені та правого і лівого рукава куртки, в яку він був одягнений, де почав його незаконно зберігати з метою подальшого збуту та на автомобілі таксі поїхав до будинку АДРЕСА_2 , чим вчинив незаконне перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого з метою збуту.
13.02.2017 приблизно о 07 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Миколайчука, 17/2, працівниками патрульної поліції м. Києва був виявлений ОСОБА_5 , 1994 р.н., у якого під час поверхневої перевірки в лівій кишені куртки було виявлено 4 презервативи з особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, загальною масою в перерахунку на суху речовину 9,47 г.
В подальшому, в період часу з 08 години 30 хвилин до 09 години 20 хвилин, під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Миколайчука, 17/2, співробітниками поліції, у присутності двох понятих, в лівій кишені куртки, в яку був одягнений ОСОБА_5 , було виявлено та в подальшому вилучено 4 презервативи з особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, загальною масою у перерахунку на суху речовину 9,47 г, який останній незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою подальшого збуту іншим особам.
За вказаним фактом відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато його розслідування в ході якого 14.02.2017 підозрюваного повідомлено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
13.04.2017 слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва строк тримання підозрюваного під домашнім арештом у рамках раніше застосовано до нього запобіжного заходу такого вигляду продовжено до 14.05.2017.
12.05.2017 заступником прокурора м. Києва ОСОБА_9 досудове слідство по цьому кримінальному провадженню було продовжено до 4 місяців, тобто до 14.06.2017.
13.05.2017 прокурором подано до слідчого судді дане клопотання аналізуючи яке слідчий суддя враховує таке.
Як убачається з матеріалів клопотання, підозрюваний обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчиненні діяння, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду чим перешкоджати проведенню процесуальних дій та встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
З положень норм ст. 199 КПК України випливає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.
При цьому, слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що з рішення ЄСПЛ від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п. 32, Series А, № 182 убачається, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
А тому, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити правопорушення, прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, та отримані у порядку встановленому Кримінально процесуальним Кодексом України.
Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.
Тож, у цій ситуації, на думку слідчого судді, беручи до уваги вищевказані правові висновки ЄСПЛ тривалість утримання особи під домашнім арештом не виходить за межі розумних строків та строків визначених ст. 181 КПК України.
Крім того, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
В судовому засіданні встановлено, що строк тримання під домашнім арештом підозрюваного закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити досудове розслідування, оскільки у кримінальному провадженні необхідно отримати та проаналізувати висновок експертизи, провести ще ряд слідчих дій, зокрема: виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим та підтверджуються наявними матеріалами.
В даному судовому засіданні, стороною захисту, у супереч положень ст. 132 КПК України, не надано жодних належним та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа підозрюваного перестала бути суспільно небезпечною.
В свою чергу, мотиви наведені стороною обвинувачення дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, будучи підозрюваним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду чим перешкоджати проведенню процесуальних дій та встановленню істини по справі, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
За таких обставин, слідчий суддя, враховує факт, наявності по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, передумов регламентованих п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194, п. п. 1-2 ч. 3 ст. 199 цього Кодексу, низки об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити підозрюваному строк тримання під домашнім арештом.
Визначаючи тривалість дії арешту в часовому проміжку слідчий суддя на цей час з урахуванням осбатвин справи та особи підозрюваного вважає не доцільним застосовувати його цілодобово, а тому визначає дію останнього у межах певного періоду часу.
Аналізуючи клопотання сторони обвинувачення про покладення на підозрюваного у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України наступних обов`язків: прибувати до слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду, слідчий суддя враховує таке.
Частиною 5 статті 194 КПК України, визначено імперативний перелік альтернативних обов`язків, які слідчий суддя вправі покласти на підозрюваного, проте вказані у клопотанні обов`язки до даного переліку не віднесено взагалі.
Так, дана правова норма регламентує, що слідчий суддя, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Зміст зазначеної норми свідчить про те, що законодавець визначив, що зобов`язання прибувати за кожною вимогою до уповноваженого органу є складовою запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, та зберігається за підозрюваним весь час протягом дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим не потребує окремого покаледння/обрання або ж продовження.
Щодо обов`язку не відлучатися, без дозволу слідчого, прокурора або суду, з місця свого проживання у певний період доби, то слід зазначити про таке.
Обов`язок не відлучатися з місця проживання є складою самого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме його суттю, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період часу, окремо доведення не потребує, а тому клопотання у даній частині не підлягає задоволенню.
Відомостей про покладення будь-яких інших обов`язків із числа передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, клопотання не містить.
Як наслідок клопотання в цій частині задоволенню не підлягає і жоден із запропонованих заявником обов`язків на особу бути покладений не може.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Клопотання - задовольнити частково.
Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під домашнім арештом з забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 до 07:00 наступного дня продовжити до 13.06.2017.
Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладно прибути до місця свого проживання - АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого в межах строку дії заходу забезпечення кримінального провадження.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвалу передати через прокурора для виконання органу УП за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .
Копія ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1