УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/7383/16-к

Провадження № 1-в/638/253/17

13 червня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові подання начальника Шевченківського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про усунення протиріччя, що виникли при виконанні вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.317, ч. 2 ст.309 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:
05.05.2017р. до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Шевченківського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 03.05.2017р. про усунення протиріччя, що виникли при виконанні вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309 КК України, а саме визначення обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України та додаткових обов`язків за ч. 2 ст. 76 КК України, у зв`язку із внесенням змін до Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні прокурор при вирішенні даного подання покладався на розсуд суду.

В судове засідання представник Шевченківського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації та засуджений не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про дату та час судового засідання були сповіщені своєчасно та належним чином.

Розгляд подання можливий за відсутності представника відділу з питань пробації та засудженого, так як положенням ч. 5 ст. 539 КПК передбачено, що неявка вказаних осіб не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2017р. (справа № 638/7383/16-к) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за:

-ч.1 ст. 317 КК України та призначено покарання - чотири роки позбавленням волі;

-ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання - три роки позбавлення волі.

В силу ст.70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого. В силу ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно резолютивної частини вироку, відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_4 покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, відповідно до пункту 14 частини першої статті 537 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив вирок.

Так, згідно Закону України від 07.09.2016р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», який набрав чинності з 08.10.2016 р., були внесені зміни до ст. 76 КК України, відповідно до яких в частині першій цієї статті викладено обов`язки, які обов`язково покладаються на засудженого у разі звільнення від покарання, а в другій частині - обов`язки, які суд може покласти на засудженого додатково.

Положеннями ст. 374 КПК України визначено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до статей 75-79, 104 Кримінального кодексу України у резолютивній частині вироку зазначаються тривалість іспитового строку, обов`язки, покладені на засудженого, особа, на яку за її згодою або на її прохання, суд покладає обов`язок щодо нагляду за засудженим і проведення з ним виховної роботи.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України (чинність закону про кримінальну відповідальність у часі) зазначено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, а відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України зазначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи не має зворотної дії у часі.

Зміни до ст.76 КК України були внесені Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 р., тобто після вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочинів, а тому можуть бути застосовані до нього лише в разі, якщо вони пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують його становище.

Порівняльний аналіз змісту обов`язків, які покладені вироком суду від 20.02.2017р. на засудженого ОСОБА_4 , та обов`язків передбачених ст. 76 КК України в редакції Закону України №1492-VIII від 07.09.2016, свідчить про те, що останні погіршують становище обвинуваченого.

Оскільки ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочинів, події яких мали місце 16.04.2016р., а саме до внесення змін до ст.76 КК України, яка погіршує його становище як засудженого, суд приходить до висновку, що вирок в цій частині уточненню не підлягає.

Також слід зазначити, що мотиви та підстави застосування у вироку суду від 20.02.2017р. ст.76 КК України у редакції, яка діяла на час вчинення ОСОБА_4 злочинів детально наведені судом у мотивувальній частині вказаного вироку.

Також суд звертає увагу на те, що ухвалою від 03 травня 2017 у задоволенні аналогічного клопотання начальника Шевченківського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації відмовлено.

На підставі викладено та керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
У задоволенні подання начальника Шевченківського районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 03.05.2017р. про усунення протиріччя, що виникли при виконанні вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.02.2017 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.317, ч. 2 ст.309 Кримінального кодексу України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий: суддя ОСОБА_1