Справа № 367/667/17
Провадження № 1-кп/367/214/2017
У Х В А Л А
Іменем України
22 лютого 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3
при секретарі: ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Ірпеня кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000192 від 20.10.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, раніше не судимого, одруженого, з середньою спеціальною освітою, обіймаю чого посаду старшини роти оперативного призначення 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант» проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 03.02.2017р. колегією суддів дане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання учасників розгляду та свідків.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, колегія суддів дійшла до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, у відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Всі відомості, вказані в даній статті повинні бути узгоджені та не суперечити одна одній.
Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, складеного старшим слідчим військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_8 30.01.2017р. та затвердженого прокурором військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_9 30.01.2017р., вищевказаних вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, пред`явлене обвинувачення та формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, містить істотні недоліки, що стосуються обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Так, в обвинувальному акті при викладенні обставин та обвинувачення зазначено, що ОСОБА_7 06.09.2016 року, будучи службовою особою старшиною роти (на автомобілях) 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та виконуючи обов`язки чергового від керівного складу роти оперативного призначення (на автомобілях) цього батальйону, знаходячись в приміщенні 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (дислокується в АДРЕСА_2 ), діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення за рахунок держави в особі військової частини НОМЕР_1 , зловживаючи своїм службовим становищем, у період часу з 02 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. зайшовши до канцелярії мінометної батареї цього ж батальйону та виявив камуфльований мішок з цифровими радіостанціями, який стояв біля робочого місця ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що зазначене майно є військовим, вирішив ним заволодіти і викрав одну з указаних радіостанцій, а саме прийомо-передаючий блок разом з антеною та зйомним акумулятором цифрової радіостанції Motorola DP 4801, заводський номер 871TRR5749ю.
З даної частини викладу фактичних обставин встановлених прокурором, що міститься в обвинувальному акті, не зрозуміло, коли саме в обвинуваченого ОСОБА_7 виник умисел на викрадення військового майна, з моменту покладення на нього обов`язків чергового від керівного складу роти оперативного призначення, чи з моменту виявлення камуфльованого мішку з цифровими радіостанціями. Також, з такого викладу обвинувачення не зрозуміло як саме обвинувачений потрапив до канцелярії мінометної батареї, де знаходилось робоче місце ОСОБА_10 , та в чому виразилось його зловживаннясвоїм службовим становищем та в чому конкретно воно полягало.
Крім того, в даному обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_7 продовжуючи зловживати своїм службовим становищем і реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на власне незаконне збагачення за рахунок держави в особі військової частини НОМЕР_1 , з метою власної наживи та легкого продажу викраденої ним раніше цифрової радіостанції, маючи вільний доступ до сейфу командира роти оперативного призначення (на автомобілях) цього батальйону, викрав з нього зарядний пристрій до вказаної цифрової радіостанції, що складається з «стакану», блоку зарядного пристрою та кабелю живлення, тобто заволодів військовим майном загальною вартістю 28 929 гривень 60 копійок. Однак, не вказано час та місце вчинення злочину, а саме місцезнаходження сейфу командира роти, та з яких саме підстав ОСОБА_7 мав до нього вільний доступ, а також в чому саме виразилось зловживання обвинуваченим службовим становищем при скоєнні данного злочину. Тобто не викладено місцн та час скоєння злочину та способу його вчинення обвинуваченим.
Таким чином, а ні з викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень, а ні з формулювання обвинувачення не вбачається в чому саме полягало зловживання ОСОБА_7 службовим становищем при скоєнні злочинів, в яких він обвинувачується, тобто дана кваліфікуюча ознака, яка підлягає доказуванню в даному кримінальному провадженні була зазначена не конкретно.
Вищевказані недоліки є суттєвим для розгляду даного провадження та кваліфікації дій обвинуваченого.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що прокурором не було дотримано вимог закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт містить у собі не зрозумілий та неконкретний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, які не відображають усі фактичні обставини скоєння обвинуваченим злочину, у якому він обвинувачується, а також викликає незрозумілість у послідовності його дій, часу і місця їх вчинення, що тягне за собою й незрозумілість та некоректність формулювання обвинувачення щодо обвинуваченого.
Окрім того, обвинувальний акт складено сумбурно, непослідовно, без відокремлення дій в часі, та є досить об`ємним та громіздким, що є важким для сприйняття.
Крім того, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачення, відповідно до ч. 1 ст. 3 КПК України це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від.01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Втім, в даному обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_7 викладено не послідовно, не конкретно та не зрозуміло, так, в ньому міститься виклад обставин викрадення військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем, військового майна, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, при цьому не зазначено як саме ОСОБА_7 зловживав своїм службовим становищем, в який спосіб, а також не зрозуміло момент виникнення умислу на вчинення даного кримінального злочину.
Відсутність в обвинувальному акті конкретного сформульованого обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що даний обвинувальний акт всупереч ст. 291 КПК України не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим, що порушує вимоги норм як чинного законодавства України, так і міжнародної практики, оскільки для повноцінного захисту своїх прав особа має право знати, в чому вона обвинувачується.
Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування або розписки про отримання копії обвинувального акту після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Такі недоліки як відсутність в обвинувальному акті зрозумілого та конкретного викладу усіх фактичних обставин вчиненого кримінального злочину, які прокурор вважає встановленими, непослідовність та не конкретний їх виклад, та відсутність належним чином сформульованого обвинувачення, свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, та такі недоліки не можуть бути усунуті у іншому порядку, аніж шляхом повернення обвинувального акту прокурору.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що складений обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у продовж 10 днів з моменту його отримання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 110, 291, 314, 315, 376 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000192 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України повернути прокурору військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме протягом 10 днів з моменту його отримання.
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошений 27 лютого 2017 року о 15 годині 45 хвилин.
Ухвала в частині повернення обвинувального акту прокурору, може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим впродовж семи днів з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3