Справа №: 398/2003/17
провадження №: 1-кс/398/272/17
Іменем України
"08" червня 2017 р. Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 ,
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 02.06.2017 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 111830, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався в місті Олександрія по вул. Діброви в напрямку від вулиці Карла Лібкнехта в бік проспекту Соборного, де поруч із КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Олександрія», що знаходиться за адресою: місто Олександрія, вул. Діброви 77, допустив наїзд на ОСОБА_7 , який раптово вийшов на проїзну частину дороги.
В результаті наїзду пішохід ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження згідно довідки №83 з міського лікувального-профілактичного закладу Олександрійська міська лікарня: багаточисельні забої обох кистей; садна правого суглобу, осаднення, забій кісток тазу; перелом шилоподібного виростка правої ліктьової кіски без зміщень та був доставлений до Олександрійської міської лікарні №1.
Під час огляду автомобіля ВАЗ 11 1830, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 установлено, що на даному автомобілі маються пошкодження правої бокової частини кузову. Даний автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. З метою забезпечення належного збереження слідів вчиненого кримінального правопорушення, безперешкодного доступу сторони кримінального провадження до автомобіля ВАЗ 111830, для забезпечення проведення судово автотехнічних експертиз, а також у майбутньому забезпечення виконання рішення суду вказаний автомобіль визнано речовим доказом.
Автомобіль ВАЗ НОМЕР_2 під час огляду транспортного засобу був вилучений та 06.06.2017 року приєднаний до кримінального провадження як речовий доказ та зберігається на території Олександрійського ВП ГУПН в Кіровоградській області.
Вищевказаний автомобіль має пошкодження правої бокової частини кузову, що утворилися в результаті дорожньо транспортної пригоди, які збереглися, як сліди кримінального правопорушення.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та вважає, що існують реальні обставини, які підтверджують, що незастосування заборони відчуження, розпорядження та користування тимчасово вилученим майном, з приводу якого внесене клопотання, не забезпечить дієвості розслідування кримінального провадження та арешт дасть право безперешкодного вирішення питання щодо забезпечення проведення судово - авто технічних експертиз. Пропуск строку на подання зазначеного клопотання обґрунтував тим, що після ДТП було три вихідних дні, а 06.06.2017 року він не встиг оформити дане клопотання.
Прокурор також підтримала клопотання з підстав зазначених в ньому та просить його задовольнити .
ОСОБА_5 , який являється власником автомобіля марки ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. У відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, з врахуванням думки осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, суд визнав, що його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Перевіривши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (п.7 ч.2 ст.131 КПК України).
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч.3 ст.132 КПК України ).
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).
Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України.
Транспортний засіб, про арешт якого йдеться в клопотанні та який вилучений при огляді місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.06.2017 року, є речовим доказом в розумінні ст.98 КПК України, оскільки є матеріальним об`єктом кримінально протиправних дій та може зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.
У відповідності до вимог ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися то розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно ч.5ст.171 КПК України клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Як вбачається з долучених до клопотання матеріалів, о 13 год. 35 хв. 02.06.2017 року під час огляду місця події було вилучено автомобіль марки ВАЗ 111830, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто даний автомобіль є тимчасово вилученим майном. Таким чином, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинне було бути подано до 13 год. 35 хв. 06.06.2017 року. Згідно реєстрації клопотання в суді, воно надійшло до суду лише 07.06.2017 року.
Крім того, до суду не надано доказів того, що володілець майна ОСОБА_5 відмовляється від надання транспортного засобу на вимогу слідчого та прокурора.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а тому у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 167 168, 172-173 КПК України, - слідчий суддя -
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя: