АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №614/435/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2847/16 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/790/2847/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Борівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Часів Яр Артемівського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, розлученого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-24.02.1999 року Борівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.140 КК України на 3 роки позбавлення волі, 20.03.2001 року постановою Балаклійського районного суду Харківської області умовно-достроково звільнений на 11 місяців 5 днів;
-16.04.2004 року Борівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
-31.10.2005 року Борівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, 10.10.2007 року постановою Балаклійського районного суду Харківської області умовно-достроково звільнений на 1 рік 26 днів;
-30.09.2009 року Борівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.122 КК України на 2 роки виправних робіт з утриманням із заробітної плати 20%;
-21.01.2010 року Борівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.389, ст.72 КК України на 3 роки позбавлення волі, 11.09.2012 року постановою Харківського районного суду Харківської області умовно-достроково звільнений на 5 місяців 11 днів;
-29.11.2012 року Борівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки позбавлення волі, 25.01.2016 року звільнений за відбуттям покарання,-
засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Як установив суд, 21 березня 2016 року, близько 20 год., ОСОБА_7 , проходячи по території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої у лісовому масиві неподалік с.Підлиман Борівського району Харківської області, побачивши, що на столі, розташованому на території бази відпочинку, під навісом, стояла акумуляторна батарея «IMPULS» 60 Ам., після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення вищезазначеної акумуляторної батареї.
Так, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету незаконного збагачення, з корисливих мотивів, діючи умисно та повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав акумуляторну батарею «IMPULS» 60 Ам., вартість якої складає 730 грн., яка належить ОСОБА_8 , спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 730 грн.
15 квітня 2016 року, приблизно о 13 год., ОСОБА_7 проходив повз будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , та вирішив зайти на подвір`я даного будинку з метою пошуку роботи. Знаходячись на подвір`ї, ОСОБА_7 покликав господаря, але йому ніхто не відповів, тоді він з метою пошуку господаря зайшов до господарської будівлі, але там господаря також не було. Знаходячись в даній господарській будівлі ОСОБА_7 побачив електричну ланцюгову пилку, яка зберігалася в незапертій господарській будівлі на подвір`ї домоволодіння і у нього виник злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна.
Здійснюючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_7 , діючи таємно, умисно, повторно викрав електричну ланцюгову пилку марки «Ритм» моделі «ПЦ-2400» вартістю 990 грн. і заволодівши викраденим майном, розпорядився ним на власний розсуд.
В результаті крадіжки ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 990 грн.
25 квітня 2016 року, приблизно о 13 год., ОСОБА_7 , проходячи повз будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 , вирішив зайти на подвір`я даного будинку з метою попросити у господаря продукти харчування. Зайшовши до житлового будинку з вказаною метою ОСОБА_7 побачив мобільний телефон марки «ВОСОІN Q670», який зберігався на шафі в гостьовій кімнаті та, перебуваючи в домоволодінні, впевнившись, що в будинку нікого немає, у нього виник злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону.
Здійснюючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, ОСОБА_7 , діючи таємно, умисно, повторно викрав мобільний телефон марки «ВОСОІN Q670» вартістю 190 грн. і заволодівши викраденим майном покинув подвір`я даного домоволодіння та розпорядився в подальшому викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 190 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, просить призначити йому мінімальне покарання, передбачене у санкції ч.2 ст.185 КК України, посилаючись на повне визнання своє винуватості, щире каяття у вчиненому, сприяння органам слідства та наявність у нього тяжкого захворювання туберкульоз.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.
При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває та пом`якшуючі покарання обставини визнання вини, щире каяття, відшкодування матеріального збитку потерпілим, тобто ті обставини, на які є посилання у скарзі обвинуваченого.
Разом з тим, приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово шість разів судимим, в тому числі за умисні корисні злочини, знову вчинив три умисних аналогічних кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, за обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення не вбачає.
Що стосується посилання обвинуваченого на наявність у нього тяжкого захворювання туберкульоз, то це само по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для пом`якшення призначеного покарання.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Борівського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий:

Судді: