АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/132/17 Справа № 204/5986/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження №0001309 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001309 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України повернутий прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що всупереч вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт містить відомості, які не відповідають дійсності стосовно місця проживання обвинуваченого ОСОБА_8 . Кримінальне провадження призначалося до розгляду на 26.09.2016 року, 04.10.2016 року, 19.10.2016 року, 28.10.2016 року, але у жодне судове засідання, будучи повідомленим шляхом направлення судової повістки, ОСОБА_8 не з`явився. Неодноразові ухвали суду про примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_8 у судове засідання працівниками поліції виконані не були.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати ухвалу суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального законута призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки на момент направлення кримінального провадження до суду відносно ОСОБА_8 слідчим встановлено і місце реєстрації і місце фактичного проживання останнього. Крім того, судом було залишено поза увагою неодноразові повідомлення про те, що на момент складання обвинувального акту ОСОБА_8 знаходився у слідчому ізоляторі м. Києва у зв`язку з вчиненням іншого кримінального правопорушення на території м. Києва. Суд обмежився лише інформацією, наданою працівниками поліції, які здійснювали вихід, навіть не за адресою місця проживання обвинуваченого, зазначеною в обвинувальному акті.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, зокрема анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції правильно вказав на неповноту встановлення даних про особу обвинуваченого, а саме про місце його знаходження, місце його проживання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 , будучи повідомленим належним чином, відповідно до розписки (а.с.11), про дату та час розгляду кримінального провадження, у судове засідання не з`явився.

Неодноразові ухвали суду від 26.09.2016 року, 04 жовтня 2016 року, 19 жовтня 2016 року про примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_8 належним чином виконані не були, оскільки, як вбачається з одного, наявного у матеріалах рапорту слідчого (а.с.17), останнім був здійснений виїзд за місцем мешкання ОСОБА_8 , вказаним в ухвалі суду, та встановлено, що ОСОБА_8 там не проживає, ніколи не проживав та місцезнаходження його не відомо.

Поряд із цим, даних про те, що працівниками відділу поліції здійснювалися виїзди за місцем реєстрації ОСОБА_8 , також, зазначеного в ухвалі суду, а саме, АДРЕСА_1 , матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 надійшов до суду лише 19.09.2016 року та даних про утримання останнього у слідчому ізоляторі м. Києва не містив. Також, в обвинувальному акті не було зазначено про місце проживання ОСОБА_8 у с. Олександрівка Магдалинівського району.

З відповіді, наданої адміністрацією Київського СІЗО від 14 лютого 2017 року на запит апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.02.2017 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувався в Київському слідчому ізоляторі з 10.05.2016 року по 21.07.2016 року та, звільнивши з під варти під заставу, 21.07.2016 року вибув за вищезазначеним місцем реєстрації, що не було належним чином перевірено органом досудового розслідування при направленні обвинувального акту відносно ОСОБА_8 до суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст. 291 КПК України, як на підставу повернення обвинувального акту, є обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 Дніпропетровської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001309 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: