Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/50/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,
переглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2016 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаївка Кіровоградського району та області, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не одруженого, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за: ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Ухвалено стягнути на користь Кіровоградської обласної лікарні 878 гривень 85 копійок за лікування потерпілого ОСОБА_10 .

Ухвалено стягнути на користь потерпілого ОСОБА_10 49 918 гривень 26 копійок у відшкодування майнової шкоди та 100 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Ухвалено стягнути на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2 970 гривень на залучення експертів.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим за вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення, як встановлено судом першої інстанції, вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 01 січня 2015 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем Opel Kadett, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Леніна у с. Гаївка, Кіровоградського району та області, проявив власну необережність, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки, усвідомлюючи стан дорожнього покриття не вибрав безпечної швидкості руху, втратив керування над автомобілем і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який рухався по лівому краю проїзної частини назустріч руху транспортних засобів, тобто у попутному напрямку відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_8 , яким грубо порушено вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

- пункту 2.3"б", яким передбачено, що водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- пункту 2.9"а", яким передбачено, що водієві заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

- пункту 12.1, яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма хребта: зчеплений перелом-вивих сьомого шийного хребта та грудного хребта, із забоєм та ушкодженням спинного мозку та розвитком глибокого тетрапарез, а також з порушенням функції тазових органів по типу «затримки»; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, які згідно висновку експерта №1081 від 31.08.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Висновком судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи №2249 від 11.01.2016 року встановлено, що порушення водієм автомобіля Opel Kadett, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 пунктів 2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з заподіянням ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень.

В зміненій апеляційній скарзі, поданій адвокатом ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 , покарання, застосувати положення ст. ст. 69, 75 КК України, призначивши покарання, не пов`язане із обмеженням чи позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, визнав частково, не заперечив фактичних обставин справи.

Сторона захисту вважає, що суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 , покарання не врахував вимоги ст. ст. 65, 66 КК України, а саме не взяв до уваги особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують останньому покарання, зокрема, те, що ОСОБА_8 , раніше не судимий, до адміністративної відповідальності за порушення правил ПДР України не притягався, на обліку у наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, позитивно характеризується, не перешкоджав розслідуванню кримінального провадження, надавав матеріальну допомогу потерпілій стороні, злочин вчинив з необережності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони захисту адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали змінену апеляційну скаргу, подану адвокатом ОСОБА_7 ,, просили змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, застосувати положення ст. ст. 69, 75 КК України, призначити покарання, не пов`язане із обмеженням або позбавленням волі, думку прокурора та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , котрі заперечили задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін як законний та обґрунтований, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відтак, зважаючи на те, що доведеність винуватості та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 ніким із учасників судового провадження, у тому числі самим обвинуваченим не оскаржується, колегія суддів не надає юридичної оцінки доказам по кримінальному провадженню, та вважає вину ОСОБА_8 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 286 КК України правильною.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції правильно, відповідно до ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого злочину, який за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується, обставини, які пом`якшують покарання, - часткове відшкодування витрат на лікування потерпілого, обставини, які обтяжують покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 лише за умови його ізоляції від суспільства, і призначив покарання у виді позбавлення волі, майже мінімальне у межах санкції частини статті обвинувачення.

Із визначеною судом першої інстанції мірою покарання колегія суддів погоджується.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зі змісту вироку, судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_8 покарання, належно враховано особу обвинуваченого (відсутність судимості, посередні характеристики) та обставину, яка пом`якшує йому покарання часткове відшкодування витрат на лікування потерпілого (аркуш провадження 204, вирок).

Слід зауважити, що суд першої інстанції, врахувавши наведені обставини, призначив обвинуваченому ОСОБА_8 майже мінімальне покарання у межах санкції частини статті обвинувачення.

Разом із тим, колегія суддів зважає також на те, що вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, хоч і характеризується необережною формою вини, проте є тяжким, внаслідок його вчинення настали тяжкі наслідки у вигляді заподіяння істотної шкоди здоров`ю потерпілого (тяжка хребтово-спинальна травма, переломо-вивих 7 шийного та 1 грудного позвонку хребта, черепно-мозкова травма, забиття спинного мозку).

Потерпілий, наразі, внаслідок вчинення кримінального правопорушення став інвалідом І групи, і є нерухомим та нездатним до самообслуговування.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий ОСОБА_8 заявив цивільний позов до обвинуваченого, де висунув позовні вимоги про відшкодування йому як майнової, так і моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а покарання для обвинуваченого ОСОБА_8 просив визначити максимальне у межах санкції частини статті обвинувачення.

Обвинуваченим ОСОБА_8 лише частково добровільно відшкодовано потерпілому витрати на лікування останнього.

Також, зважується й на наявність обставини, яка обтяжує обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, - кримінальне правопорушення вчинено у стані алкогольного сп`яніння.

Винуватість у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 ,, як те слідує з матеріалів кримінального провадження, визнав частково, як особа обвинувачений характеризується посередньо.

Вказане не надає підстав до застосування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 положень ст. 69 КК України, якими встановлено можливість призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, у випадку наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У конкретному випадку таких обставин, що істотно б знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, - наразі не встановлено.

Зазначене вище, на переконання колегії суддів, також не дає при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання і підстав до застосування ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 , покарання, не враховано положення ст. ст. 65, 66 КК України, - є необґрунтованими, оскільки, як про те вже зазначалося вище, судом вказані обставини належним чином враховані, про що безпосередньо вказано у вироку суду, та врахування означених обставин, беззаперечно, вплинуло на призначену судом першої інстанції обвинуваченому міру покарання, зокрема, його розмір.

Тож, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, - відповідає основним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, меті покарання, регламентованій ст. 50 КК України, є виваженим та обґрунтованим, покликаним до виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, не є надмірним та таким, що принижує людську гідність обвинуваченого.

Зважаючи на зазначене, беручи до уваги те, що доводи апеляційної скарги сторони захисту свого підтвердження не знайшли, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного вироку суду першої інстанції без змін як законного та обґрунтованого.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Відповідає оригіналу:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2