13 січня 2017 р. Справа № 615/18/17 провадження № 1-кп/632/44/17
УХВАЛА
13 січня 2017 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , особи щодо якої вчинено кримінальне правопорушення ОСОБА_8 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Первомайський обвинувальний акт, який надійшов з апеляційного суду Харківської області за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
З апеляційного суду Харківської області до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
У підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з наступних підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України окрім викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону про кримінальну відповідальність в обвинувальному акті повинні міститися інші відомості, а саме формулювання обвинувачення та анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений в п. «а» ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997р., де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
В обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення зазначено неповно, в обвинувальному акті відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, у зв`язку із чим неможливо однозначно зробити правову кваліфікацію дій обвинуваченого, що свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, та фактичному не пред`явленні підозрюваному обвинувачення та не набуття ним статусу обвинуваченого.
Суд зазначає, що формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статі кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі як суб`єктивної, так і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення,
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Із зазначеної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті повинно бути конкретним.
Відсутність чіткого формулювання обвинувачення суттєво впливає на право обвинуваченого мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини обвинувачення для відповідної можливості реалізації свого права на захист та підготуватися до нього. Право обвинуваченого на захист гарантується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В рішенні Європейського суду з прав людини, яке є джерелом права в Україні, по справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року, справі Камасінскі проти Австрії від 23 листопада 1989 року, Матточіа проти Італії від 25 липня 2000 року, зазначено, що відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відіграти вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та правової кваліфікації, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Згідно з наданим суду обвинувальним актом, складеним старшим слідчим Валківського відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , затвердженим прокурором Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими викладені наступним чином: « 15.10.2016 близько 21:50 ОСОБА_6 , 1969 р.н. маючи при собі ніж та вдягнувши на голову балаклаву, переслідуючи корисливу мету прибув до території домоволодіння ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де реалізуючи свій злочинній намір натиснув на дзвінок, що розташований на стіні гаражу. Після чого, коли ОСОБА_8 з середини відчинила ворота гаражу, ОСОБА_6 маючи на меті заволодіти чужим майном, демонструючи ОСОБА_8 ніж, здійснив напад на останню та разом з нею зайшов до приміщення гаражу, де ОСОБА_8 скориставшись нагодою, вибігла з даного гаражу через тильні двері, а ОСОБА_6 також покинув приміщення гаражу та був затриманий у момент перевдягання у лісопосадці, що неподалік.».
Таким чином, в обвинувальному акті в частині формулювання обвинувачення не зазначена мета, з якою здійснювався напад, що виключає суб`єктивну сторону злочину передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений переслідуючи корисливу мету прибув до домоволодіння ОСОБА_8 , але при цьому не зазначено який намір він мав та з якою метою він прийшов до гаражу і натиснув дзвінок. Також не зазначено яким саме майном він хотів заволодіти та чи заволодів взагалі якимось майном. Окрім того в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений здійснив напад на ОСОБА_8 , але не вказано в чому саме полягав напад.
Окрім того в обставинах, що обтяжують покарання обвинуваченого зазначене скоєння ним правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, але в формулюванні обвинувачення та викладі фактичних обставин справи відсутня зазначена інформація.
Також в обвинувальному акті за обвинуваченням особи у вчиненні кримінального правопорушення проти власності не зазначено чи завдана кримінальним правопорушенням шкода, кому та в якому розмірі.
Таким чином в обвинувальному акті не зазначені конкретні об`єктивні ознаки спрямованості умислу і мотиву дій обвинуваченого, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину є незрозумілими та суперечливими. В обвинувальному акті відсутнє повне формулювання обвинувачення в скоєнні діяння, яке б кваліфікувалося за ч.3 ст. 187 КК УКраїни.
Окрім того, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 відмовилася від процесуального статусу потерпілої згідно ст.55 КПК України. Статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Як зазначено в обвинувальному акті на ОСОБА_8 скоєно напад, який кваліфікується за ознаками ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, при цьому напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання, тобто з положень обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_8 повинна бути визнана потерпілою. Так слідчий в обвинувальному акті посилається на відмову ОСОБА_10 від процесуального статусу потерпілої згідно ст. 55 КПК України. Статтею 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді, та якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Але при цьому в обвинувальному акті зазначено, що із заявою про вчинення відносно неї правопорушення звернулася ОСОБА_8 , тому за вказаних підстав відмовити у визнанні її потерпілою слідчий не міг.
Одже, з аналізу обвинувального акта та вищевказаних норм вбачається наявність фактичних обставин в обвинувальному акті, які є взаємовиключними, оскільки ОСОБА_8 звернулася із заявою про скоєння відносно неї правопорушення та в формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_8 , тобто зазначене тягне за собою наслідок у вигляді визнання її потерпілою, тому норми ст. 55 КПК України в частині відмови від її визнання потерпілою не можуть бути застосовані до ОСОБА_8 , а якщо ця норма була застосована слідчим, то зазначене виключає наявність завдання будь якої шкоди (моральної, фізичної чи матеріальної), що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 187 КПК України. При цьому ОСОБА_8 згідно обвинувального акта не є потерпілою, її анкетні дані в ньому не викладені, як не вказаний і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Таким чином з обвинувального акту вбачається, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладені неповно, оскільки в обвинувальному акті складеному відносно обвинуваченого, який скоїв злочин проти власності з прямим умислом, не повно викладений умисел обвинуваченого, відсутні відомості про те, в чому саме полягав напад та чи завдана взагалі шкода особі, яка його зазнала, як наслідок є неможливим чітке визначення суб`єктивної та об`єктивної сторони злочину передбаченого ч.3 ст. 187 КК України. Зазначені обставини впливають як на правову кваліфікацію кримінального правопорушення, так і на формулювання обвинувачення.
На підставі вищезазначеного, суд вважає, що неповнота та наявність положень, які суперечать одне одному у викладених фактичних обставинах кримінального правопорушення, порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
У роз`ясненнях, викладених в листі № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" зазначено, що суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК: зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; обвинувальний акт не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором: до нього не долучено передбачені законом додатки.
Відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
З вищезазначеного вбачається, що в обвинувальному акті містяться положення, які суперечать одне одному, окрім того неповно викладене формулювання обвинувачення не дозволяє встановити його відповідність правовій кваліфікації та фактичним обставинам кримінального правопорушення . Також не виконані інші вищевказані вимоги передбачені ст. 291 КПК України (розмір шкоди, не залучення потерпілого та його повні анкетні дані), у зв`язку із чим суд не має можливості розглянути зазначений обвинувальний акт згідно положень КПК України.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу.
Вислухавши прокурора, який доповів про можливість призначення судового розгляду, інших учасників процесу, які в питанні можливості призначення судового розгляду покладалися на розсуд суду, враховуючи вищезазначені недоліки обвинувального акту, зокрема їх неконкретність та не чітко сформульоване обвинувачення, відсутність потерпілої особи та не зазначення розміру завданої шкоди, свідчать про оформлення обвинувального акту з недотриманням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що значно порушує право обвинуваченого на захист та перешкоджає призначенню справи до судового розгляду. Тому обвинувальний акт з доданими до нього документами підлягає поверненню прокуророві, який направив його до суду, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, який суд визначає у 10 днів з моменту його отримання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 55, 62 Конституції України, рішеннями Європейського суду з прав людини, по справам Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року, Камасінскі проти Австрії від 23 листопада 1989 року, Матточіа проти Італії від 25 липня 2000 року, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, ст. ст.55, 91, 314-316, 333, 372, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Обвинувальний акт, який надійшов з апеляційного суду Харківської області за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, повернути прокурору Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області для усунення недоліків.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.
Суддя:ОСОБА_1