Дата документу Справа № 328/1822/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №328/1822/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/628/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, громадянина України, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Братське Михайлівського району Запорізької області, громадянина України, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 18 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України - до 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишений без змін. Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено відраховувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 23-30 год. 14 вересня 2016 року, зараховано строк його попереднього ув`язнення з 14 вересня 2016 року по 18 листопада 2016 року, із розрахунку, визначеного ч.5 ст.72 КК України;

ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України - до 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст.186 КК України - до 4 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишений без змін. Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено відраховувати з моменту фактичного його затримання, тобто з 23-30 год. 14 вересня 2016 року, зараховано строк його попереднього ув`язнення з 14 вересня 2016 року по 18 листопада 2016 року, із розрахунку, визначеного ч.5 ст.72 КК України;

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити та застосувати ст.69 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що при призначенні йому покарання суд не взяв до уваги всі пом`якшуючі вину обставини - щиросерде каяття, сприяння у розкритті злочинів, позитивну характеристику з місця проживання, стан його здоров`я. Крім того, зазначає, що його мати є інвалідом третьої групи, а отже батьки потребують постійного догляду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , також не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити, застосувати ст.69 КК України та пом`якшити призначене покарання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при призначенні покарання суд не врахував всі обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щиросерде каяття, активне сприяння у розкритті злочинів, позитивну характеристику з місця проживання. Крім того зазначає, що судом не враховано наявність на його утриманні батьків, які потребують постійної сторонньої допомоги.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за те, що останні в ніч на 15 лютого 2016 року, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, діючи за попередньою змовою між собою, шляхом виставлення віконної рами, проникли до приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно викрали майно, що належить ОСОБА_10 , чим спричинили останній матеріальну шкоду на загальну суму 9 390,03 грн.

В один з днів другої декади лютого 2016 року, у вечірній час, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, діючи за попередньою змовою між собою, шляхом виставлення віконної рами проникли до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно викрали майно, що належить ОСОБА_10 , чим спричинили їй матеріальну шкоду на суму 800 грн.

В ніч на 16 лютого 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, діючи за попередньою змовою між собою, зайшли на частково огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки з приміщення гаражу, шляхом зняття з петель, таємно, повторно викрали майно, що належить ОСОБА_11 , чим спричинили йому матеріальну шкоду на суму 500 грн.

В ніч на 21 лютого 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, із корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою між собою, шляхом зриву навісного замку вхідної двері проникли до приміщення будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно викрали майно, що належить ОСОБА_12 , чим спричинили йому матеріальну шкоду на загальну суму 8970 грн.

Окрім того, 25 лютого 2016 близько 00-05 годин ОСОБА_6 . Та ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його із корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою між собою, попередньо узгодивши ролі між собою, а саме: в той час коли ОСОБА_7 стоїть та спостерігає щоб їх дії не були помічені сторонніми особами та подає умовний сигнал на випадок розкриття їх дій, ОСОБА_6 шляхом виставлення віконної рами, проник до будинку АДРЕСА_4 , звідки заволодів майном на суму 2716,67 грн, що належить ОСОБА_13 . Однак, перебуваючи в коридорі будинку, ОСОБА_6 був помічений ОСОБА_14 , та усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені, утримуючи викрадене майно і продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна відкрито, вибіг через вхідні двері будинку на вулицю та в подальшому разом з ОСОБА_7 залишили місце вчинення злочину та сумісно розпорядились викраденим майном.

Окрім того, в один з днів листопада 2015 року, у вечірній час, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи його із корисливих мотивів, перебуваючи на частково огородженій території нежитлової споруди, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , таємно, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_15 , чим спричинив йому матеріальну шкоду на загальну суму 900 грн.

14 січня 2016 року, приблизно об 11-10 годині, знаходячись у квартирі АДРЕСА_6 , ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, пройшов до кімнати, де з-під скатертини на столі таємно, повторно викрав належні ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 600 грн. Відразу після цього ОСОБА_7 з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, розпорядився ним на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_17 майнову шкоду на суму 600 грн.

24 березня 2016 року, приблизно о 20-00 годині, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел за попередньою змовою між собою, шляхом вільного доступу та демонтажу, таємно, повторно викрали з даху неогородженого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, що належить ОСОБА_18 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 600 грн.

Окрім того, 10 травня 2016 року, приблизно о 09-45 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_19 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 300 грн.

Окрім того, 07 червня 2016 року, приблизно о 07-00 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав зі входу до літньої кухні, розташованої на території частково огородженого домоволодіння АДРЕСА_7 , майно, що належить ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 650 грн.

В один з днів першої половини третьої декади квітня 2016 року, приблизно о 08-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел, проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки шляхом демонтажу, таємно, повторно викрав майно, що належать ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1 890 грн.

Окім того, в один з днів другої половини третьої декади квітня 2016 року, приблизно о 14-00 годині, ОСОБА_6 , маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу, з літньої кухні, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно, повторно викрав майно, що належать ОСОБА_11 . Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_6 проник до будинку за вказаною адресою, звідки таємно повторно викрав майно, що належить ОСОБА_11 . Своїми злочинними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1 290 грн.

Окрім того, в один з перших днів травня 2016 року, приблизно о 09-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, та реалізуючи свій злочинний умисел, проник до будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_11 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 450 грн.

Окрім того, 08 травня 2016 року, приблизно об 11-15 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, та реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_20 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 350 грн.

Окрім того, 12 травня 2016 року, приблизно о 12-00 годині, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний умисел шляхом пошкодження дверей, проник до сараю, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно, повторно викрав майно, що належить ОСОБА_20 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 350 грн.

Заслухавши доповідь судді; захисника - адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційній скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та вважала, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнали себе винними, дали показання по суті пред`явленого їм обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших, окрім показань обвинувачених, доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, та ч.3 ст.186 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував ступінь та характер суспільної небезпеки діянь, вчинених обвинуваченими, всі обставини в їх сукупності, а також особи обвинувачених, і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочинів, які Законом віднесені до категорій середньої тяжкості та тяжких.

Обвинувачені є раніше судимими, зокрема за злочини проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, не працевлаштовані, проживають разом з батьками, їх мати є інвалідом 3 групи безстроково, за місцем проживання характеризуються позитивно.

Крім того судом встановлено, що матеріальна шкода потерпілим відшкодована частково - шляхом повернення працівниками поліції частини викраденого майна.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття останніх та активне сприяння розкриттю злочинів. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і запобігання вчинення ними нових злочинів.

Обставини, на які посилаються обвинувачені в апеляційних скаргах, вже враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, і підстав для застосування ст.69 КК України та пом`якшення призначеного покарання не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 18 листопада 2016 року, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення їм копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4