АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 653/301/16-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/644/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: 336 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в режимі відео конференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 10.05.2017 року, ухвалений у кримінальному провадженні №0000096 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, кримського татарина, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не одруженого, маючого вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік. Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він відповідно до військового квитка НОМЕР_1 , виданого Генічеським РВК 09.06.1998, являючись військовозобов`язаною особою та маючи військове звання «рядового» та військову спеціальність «командир відділення водіїв електриків», будучи достовірно обізнаним про проведення на території України часткової мобілізації до Збройних Сил України, яка була оголошена Указом Президента України №607/2014 від 21.07.2014, пройшовши військово - лікарську комісію, та відповідно до довідки військово - лікарської комісії від 28.08.2014 №921 визнаним придатним до військової служби за мобілізацією, 26.08.2014 отримав повістку з роз`ясненням та вимогою прибуття 28.08.2014 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого відправлення у війська Збройних Сил України, яка вручалася йому особисто, підтвердженням чого є його підпис на відривному корінці від повістки, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 на встановлену дату, тим самим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме обов`язок військовозобов`язаних прибувати до військового комісаріату за викликом, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України.
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить вирок скасувати, провадження у справі закрити через недоведеність його винуватості у вчиненні злочину. В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що відсутня сама подія злочину, оскільки він є хворим на ряд хронічних захворювань, що перешкоджають проходженню ним військової служби, вважає, що військово-медична комісія прийшла до хибного висновку про придатність його до військової служби, оскільки така перевірка проводилась формально. Вважає, що свідки працівники Генічеського РВК давали суперечливі показання щодо його ухилення від проходження військової служби, яким суд належної оцінки не дав.
Вислухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення, заслухавши сторони в судових дебатах, останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Статтею 336 КК України передбачає кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією.
При цьому суб`єктом даного злочину є особа що підлягає мобілізації. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» це: військовозобов`язані, що знаходяться в запасі, та громадяни, що підлягають на час мобілізації призову на військову службу і отримали мобілізаційні посвідчення (повістки).
Ухилення від призову за мобілізацією має місце у випадку, коли особа, яка отримала повідомлення (повістку) про призов, не з`являється без поважної причини до призовного пункту в строки, вказані у повідомленні.
Способи ухилення можуть бути різними: підробка документів про хворобу, від`їзд з місця постійного проживання тощо.
Оцінюючи правильність постановленого щодо ОСОБА_7 судового рішення з огляду на правильність застосування кримінального закону та дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій підтверджується зібраними по справі, дослідженими під час судового засідання і наведеними у вироку доказами у їх сукупності.
Зокрема, приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_7 судом були перевірені та оцінені показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтвердили факт направлення ОСОБА_7 на проходження медичної комісії, за результатами якої його визнано придатним до служби та підтвердили вручення йому повістки про призов.
Крім того висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 в ухиленні від призову за мобілізацією також підтверджуються відомостями, які містяться в дослідженій судом довідці військово-лікарської комісії від 26 серпня 2014р., згідно з якою ним пройдено обстеження у лікарів: хірурга, терапевта, невропатолога, психіатра, окуліста, отоларинголога, стоматолога, дерматолога, уролога, які зробили висновок «здоровий», у зв`язку з чим головою комісії ОСОБА_11 прийнято постанову лікарської комісії при військовому комісаріаті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та на підставі якої військовим комісаром Генічеського РВК ОСОБА_10 складено довідку військово-лікарської комісії за №921 від 28 серпня 2014р. про те, що рядовий ОСОБА_7 здоровий; копії військового квитка ОСОБА_7 , копії повістки, отриманої ОСОБА_7 , поіменним списком сержантів, старшин, солдатів та матросів, відправлених ІНФОРМАЦІЯ_4 в команду № НОМЕР_2 , згідно якого 28 серпня 2014р. о 14 год. 30 хв. були відправлені військовослужбовці, проте, рядовий ОСОБА_7 для відправки не з`явився; обліковою картою на ім`я ОСОБА_7 , згідно якої, останній має звання рядовий, та займав посаду командира відділення водіїв-електриків по ВОС.
Суд прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 усвідомлював, що перебуває на обліку у військкоматі і є особою, яка підлягає призову за мобілізацією.
Враховуючи вищевикладене, суд обґрунтовано критично поставився до показань обвинуваченого, який вважав себе непридатним для військової служби.
Колегія суддів також критично оцінює аналогічні доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності територіальної цілісності України, шанування її державних символів, є обов`язком громадян України.
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок включає призов на військову службу.
21 липня 2014 року Верховною Радою України був затверджений Указ Президента України № 607/2014 «Про часткову мобілізацію», згідно якого у зв`язку з поширенням проявів тероризму на території України, що призводять до загибелі мирного населення, військовослужбовців і працівників військових формувань та правоохоронних органів України у східних регіонах держави, концентрацією угруповань військ (сил) зі значним наступальним потенціалом на території Російської Федерації поблизу державного кордону України, загрозою нападу, небезпекою державній незалежності України, з метою забезпечення оборони держави, було оголошено призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших війкових формувань України здійснити в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву. Мобілізація проводиться протягом 45 днів з дня набрання чинності цим Указом.
Як було встановлено у судовому засіданні, саме на виконання вищевказаного Указу Президента, військовозобов`язаного ОСОБА_7 було мобілізовано для проходження військової служби.
Згідно п.9 ч.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у
строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях військових комісарів (військовозобов`язані Служби безпеки України - керівників органів, де вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Згідно з вимогами ч. 10 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовозобов`язані в разі зміни, зокрема, їх стану здоров`я, зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008р. за №402, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 р. за № 1109/15800 було затверджено «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», відповідно до якого: 1.1. Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у Збройних Силах України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
З аналізу вищенаведеного законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що, що саме на військовозобов"язану особу покладається обов`язок повідомити про усі обставини (у тому числі наявні захворювання), які перешкоджають виконанню військового обов`язку.
Як було встановлено у судовому засіданні, та не спростовано обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником, жодної інформації та доказів того, що у нього наявна хвороба, яка створює перешкоду для несення військової служби ним під час проходження медичного огляду 26 серпня 2014р. повідомлена не була.
Натомість ОСОБА_7 підтвердив, що отримавши повістку, до військомату не прибув, а виїхав на заробітки в АР Крим, тобто за станом здоров`я був спроможний прибути на збірний пункт військового комісаріату та мав цілковиту можливість повідомити відомості про стан свого здоров`я орган, де перебуває на військовому обліку, однак цього не зробив.
Доводи ОСОБА_7 про те, що медичний огляд проводився поверхнево і він не підлягав призову, оскільки в нього виразкова хвороба дванадцятиперстної кишки суд обґрунтовано не прийняв до уваги, з огляду на те, що згідно постанови військо-лікарської комісії від 26 серпня 2014р., останній визнаний придатним до служби, сам медичний огляд проводився у відповідності до вищевказаних нормативно-правових актів.
При цьому, як пояснив свідок ОСОБА_10 медичний огляд проводився у приміщенні Генічеського РВК, за участю провідних спеціалістів, крім того була медична сестра, яка приймала аналізи, заповнювала медичні картки.
У той же час, як було встановлено судом, ОСОБА_7 навіть не намагався оскаржити вказаний висновок, чи пройти повторний медичний огляд, а відразу після дня явки до військового пункту покинув місце проживання та вибув на тимчасово окуповану територію України.
Посилання сторони захисту на висновок судово-медичної експертизи від 28 жовтня 2016р. за №75, яким встановлено, що станом на 26 серпня 2014р. у ОСОБА_7 був наявний діагноз: «виразкова хвороба, рубцева деформація луковиці дванадцятиперстної кишки. Хронічний ерозивний гастродуоденіт, гіпертрофічний гастрит», не спростовує доводів суду про наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України, оскільки навіть наявність вказаної хвороби станом на час проведення призову ОСОБА_7 на військову службу, не звільняла останнього від обов`язку нести військову службу, а могла лише вплинути на рід військ, де б особа могла проходити таку службу, та на вид посади, яку б могла зайняти.
Посилання захисника обвинуваченого на те, що суд при розгляді провадження вийшов за межі обвинувачення не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки як органом досудового розслідування, так і судом встановлено, що ОСОБА_7 був призваний на військову службу на підставі Указу Президента України № 607/29014 від 21.07.2014 року, а технічна описка, допущена в обвинувальному акті в даті цього Указу не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_7 в ухиленні від призову за мобілізацією та на суть пред`явленого обвинувачення в цілому.
Таким чином дії ОСОБА_7 за ст. 336 КК України кваліфіковано правильно, а доводи апеляційної скарги про неправильне застосування кримінального закону є безпідставними.
При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, займається суспільно-корисною працею, має матір похилого віку, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває та дійшов обґрунтованого висновку про призначення йому покарання в мінімальних межах санкції ст. 336 КК та можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 10.05.2017 року, ухвалений у кримінальному провадженні №0000096 щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2