Справа № 464/1294/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1170/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002622 від 22.09.2015р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2016р. щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковель Волинської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, судимості не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Червоноград Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, судимості не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 23.09.2016р. визнано винуватими та засуджено:

ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України на три роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік;
ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України на три роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 у дохід держави витрати на проведення експертиз, а саме: половину вартості експертизи №2/126 Е у розмірі 768 грн.; вартість експертизи №3/1449 від 31.12.2015 у розмірі 614,40 грн., а всього 1382,40 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 у дохід держави витрати на проведення експертиз, а саме: половину вартості експертизи №2/126 Е у розмірі 768 грн.; вартість експертизи №5/1685 у розмірі 491,04 грн., а всього 1259,04 грн.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог закону.
За вироком суду, ОСОБА_7 , протягом липня 2015 року, будучи військовослужбовцем 80-ї десантно-штурмової бригади Збройних Сил України, перебуваючи у зоні проведення антитерористичної операції у смт. Побєда Луганської області, знайшов на території проведення бойових дій одну гранату Ф-1, що є боєприпасом, п`ять уніфікованих запалів ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ та один уніфікований запал ручної гранати дистанційної дії типу УЗРГМ-2, п`ять електродетонаторів типу ЕДП, один електродетонатор типу ЕДП-р, що є складовими частинами боєприпасів, два пластичних предмети овальної форми, які є сумішевою вибуховою речовиною на основі гексогену, дистилятної нафтової оливи та іонів калію та нітрат-іонів, один капсуль детонатора, дві запалювальні трубки промислового виробництва, які є засобами ініціювання вогню, тринадцять запалів типу МД-5, два детонуючі шнури ДШ-В, які є засобами ініціювання вибуху і чотири механічні частини мінних уніфікованих підривачів типу МУВ, які в подальшому повинен був здати на військовому полігоні поблизу м. Житомир, однак усвідомлюючи, що знайдені предмети є вибуховими речовинами, бойовими припасами та їх частинами, з метою подальшого зберігання, привласнив їх, зберігав та носив у своїй сумці без передбаченого законом дозволу. У подальшому, повернувшись із зони проведення антитерористичної операції у м. Львів, будучи демобілізованим з лав Збройних Сил України, приблизно о 13 год. 30 хв. 22 вересня 2015 року неподалік будинку АДРЕСА_3 був зупинений працівниками СБУ у Львівській області, які виявили у нього вищевказані предмети, вилучені після цього працівниками Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.
ОСОБА_8 , протягом липня 2015 року, будучи військовослужбовцем 80-ї десантно-штурмової бригади Збройних Сил України, перебуваючи в зоні проведення антитерористичної операції у смт. Побєда Луганської області, знайшов на території проведення бойових дій три гранати Ф-1, одну гранату типу РГД-5, шістнадцять патронів із маркувальними позначеннями на дні „270-94, що є боєприпасами патронами кал. 9х18 мм ПМ, три універсальні запали до гранат типу УЗРГМ-2, що є складовими частинами боєприпасів, які в подальшому повинен був здати на військовому полігоні поблизу м. Житомир, однак усвідомлюючи, що знайдені предмети є бойовими припасами, з метою подальшого зберігання, привласнив їх, зберігав та носив у своїй сумці без передбаченого законом дозволу. В подальшому, повернувшись із зони проведення антитерористичної операції у м. Львів, будучи демобілізованим з лав Збройних Сил України, приблизно о 13 год. 30 хв. 22 вересня 2015 року неподалік будинку №31 на вул. Стрийській у м. Львові був зупинений працівниками СБУ у Львівській області, які виявили в нього вищевказані предмети, вилучені після цього працівниками Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області.
Не погоджуючись із даним вироком суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. В обґрунтування покликається на те, що вирок прийнятий з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки у такому не вказано номер кримінального провадження та відомості щодо початку строку відбування обвинуваченими призначеного покарання, а також строк і порядок набрання вироком законної сили. Зазначає, що відповідно до протоколу огляду місця події від 22.09.2015р. обвинувачені добровільно видали заборонені предмети, які знаходились у них. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , факти, викладені у даному протоколі визнали, свідчення свідків підтримали та підтвердили факт добровільної видачі боєприпасів, як і факт їх наявності. Вказує, що факт зберігання заборонених предметів не був виявлений, а була лише інформація про імовірність переміщення заборонених предметів. Окрім цього, обвинувачені не були затримані, і могли вільно пересуватись та надалі зберігати заборонені предмети, проте, добровільно видали такі. Всі ці обставини, на думку апелянта, дають підстави для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України. Покликається на порушення судом вимог ч. 2, 3 ст. 285 КК України та ч. 4 ст. 286 КПК України. Так, обвинуваченим не було роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності, клопотання сторони захисту про звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності не було невідкладно розглянуто із винесенням відповідної ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили таку задоволити, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу та зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за наведених у вироку обставин, підтверджується зібраними у справі, та перевіреними судом першої інстанції доказами і в апеляційному порядку сторонами судового провадження не оспорюється.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі ч.3 ст. 263 КК України, навівши у вироку достатні мотиви прийняття такого рішення.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 263 КК України особа, яка вчинила злочин, передбачений частинами першою або другою цієї статті, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої.
При цьому, відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 26.04.2002 „Про судову практику у справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами, добровільна здача органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, яка згідно з ч. 3 ст. 263 КК є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, це такі дії, коли особа, маючи можливість і надалі зберігати будь-який із зазначених предметів, незалежно від мотивів за власним бажанням передає його відповідному державному органу.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт добровільної здачі обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 бойових припасів та вибухових пристроїву даному випадку відсутній.

Так, у процесі судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що обвинувачені на момент звернення до них працівників правоохоронних органів не мали наміру здавати зброю органам влади чи правоохоронним органам, а планували знищити зброю, зокрема, викинути у водойму, такі предмети були обвинуваченими видані лише після зупинки їх працівниками правоохоронного органу та відповідних запитань. Окрім цього, встановлено, що вказані предмети переміщені обвинуваченими на значну відстань із зони АТО до військової частини у АДРЕСА_3 , у ході чого могло бути реалізоване бажання здати такі добровільно. При цьому, командуванню про такі предмети обвинувачені не повідомляли.
Враховуючи вищенаведене, покликання сторони захисту на те, що обвинувачені добровільно видали заборонені предмети, які знаходились у них, з огляду, що останні визнали факти, викладені у протоколі огляду місця події від 22.09.2015р., свідчення свідків підтримали та підтвердили факт добровільної видачі боєприпасів, як і факт їх наявності, а також те, що обвинувачені не були затримані, і могли вільно пересуватись та надалі зберігати заборонені предмети, проте, добровільно видали такі, колегія суддів визнає безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, яке вважає законним.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
постановила:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 23 вересня 2016р. щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4