Ухвала іменем україни 28 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні № 0000685 в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Рудня, Рожищенського району, Волинської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз 05.02.2013р. Рожищенським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 10.06.2014р. по відбуттю покарання

засуджено за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та призначено покарання:
- за ч. 2 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст.310 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_4 3 роки позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказі та судових витрат у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2017 року вирок міськрайонного суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін, а апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення.
За вироком суду, ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він повторно, в червні 2016 року, на смітнику навпроти території свого домогосподарства, що в АДРЕСА_1 , незаконно придбав головки рослини маку, які переніс в будинок за місцем проживання, частину з яких подрібнив, висушив та екстрагував, чим незаконно виготовив концентрат з макової соломи, та які постійно незаконно зберігав за місцем свого проживання для власних потреб, без мети збуту. 11 серпня 2016 року, за місцем проживання в ході проведення обшуку було виявлено та вилучено подрібнені та цілі головки маку, які згідно висновку експерта від 25.08.2016р. являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - макову солому, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 481,89г. та рідини коричневого та світло-коричневого кольору у пляшці з полімерного матеріалу, що згідно висновку експерта від 31.08.2016р. являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 14,683 г.

Він же, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, на початку квітня 2016 року за місцем проживання, на території домогосподарства, переслідуючи мету незаконного вирощування конопель, умисно, незаконно вирощував, без мети збуту, 26 кущів рослини коноплі, які 11.08.2016р. були виявлені працівниками поліції та згідно висновку експерта від 25.08.2016р. являють собою рослини роду конопель, які згідно Постанови КМУ №770 від 06.05.2000р. «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», відносяться до рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та правильності кваліфікації його дій, вважає, що ухвала апеляційного суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає, що суд апеляційної інстанції у порушення статей 50, 65 КК України прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення призначеного судом першої інстанції мінімального покарання, передбаченого санкціями ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України.

Разом з цим, зазначає, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог статей 370, 419 КПК України, при перегляді вироку щодо ОСОБА_4 ретельно не перевірив усі доводи прокурора та допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не включивши у фабулу обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України кваліфікуючу ознаку повторність, а за ч. 2 ст. 310 КК України вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Суд касаційної інстанції, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до вимог ч.2 ст.433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, за обставин, зазначених у вироку, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Доводи прокурора, викладені в касаційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості є не обґрунтованими.

На думку колегії суддів, суд апеляційної інстанції в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК України доводи прокурора належним чином перевірив, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Апеляційний суд, спростовуючи доводи, наведені прокурором в апеляційній скарзі, які є аналогічні доводам касаційної скарги дійшов обґрунтованого висновку, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_4 в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, знову вчинив аналогічні злочини, негативно характеризується за місцем свого проживання. Враховано судом і те, що останній виховує двох малолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

З таким висновком апеляційного суду погоджуються і суд касаційної інстанції та вважає, що призначене міськрайонним судом засудженому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 309 та ч. 2 ст. 310 КК України в мінімальних розмірах, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції є обґрунтованим і необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам статей 50, 65, 66 КК України.

Підстав вважати його явно несправедливим через м`якість колегія суддів не вбачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі прокурора.
Що стосується доводів прокурора про те, що апеляційний суд не включив у фабулу обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України кваліфікуючу ознаку повторність, а за ч. 2 ст. 310 КК України вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, то вони є не обґрунтованими та спростовується наступним.
Як вбачається з копії вироку міськрайонного суду, засудженому ОСОБА_4 при кваліфікації його діянь за ч. 2 ст. 309 КПК України враховано кваліфікуючу ознаку повторність, а при кваліфікації діянь за ч. 2 ст. 310 КК України враховано кваліфікуючу ознаку вчинення злочину особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції спростовуючи вказані доводи, вказав, що суд першої інстанції визнаючи винним ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та викладаючи юридичну кваліфікацію діянь, вірно вказав кваліфікуючі ознаки. З таким висновком погоджується і суд касаційної інстанції.

Розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився у передбаченому законом порядку. Зміст ухвали цього суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, вона є належним чином вмотивованою та обґрунтованою, з чим погоджується і колегія суддів.
А тому доводи касаційної скарги прокурора про порушення зазначених статей при розгляді даного провадження в порядку апеляційної процедури та те, що суд апеляційної інстанції не навів належних мотивів з яких відхилив доводи прокурора безпідставні і спростовуються вищенаведеним.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування судового рішення у касаційній скарзі прокурора не наведено.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали апеляційного суду з мотивів зазначених у касаційній скарзі прокурора, а тому вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення йоскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3