Номер провадження 1-кп/754/84/17
Вирок
Іменем України
10 березня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі :

судді - ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі:

прокурора - ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0006690 відносно обвинуваченого

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит, Луганської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.03.1998 року Луганським обласним судом за ст.93п`а»,86ч.2,42 КК України на 13 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

31.01.2011 року Антрацитівським міськрайонним судом Луганської області за ст.122ч.1 КК України на 6 місяців виправних робіт.

18.10.2012 року Антрацитівським міськрайонним судом Луганської області за ст.190ч.2 КК України у виді штрафу 1020грн.

21.06.2013 року Антрацитівським міськрайонним судом Луганської області за ст.186ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі, із застосуванням ст..75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки.

20.09.2013 року Антрацитівським міськрайонним судом Луганської області за ст.186ч.2 КК України на 4 роки 9 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст..75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.186ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 06.06.2016 року приблизно о 22.00год. перебуваючи по вул. Мілютенка,3 в м. Києві, переслідуючи корисливу мету, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 наніс останній удар долонею по обличчю, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої та вирвав з рук мобільний телефон «Самсунг Гелексі А5», тим самим, повторно відкрито викрав чуже майно, що належало потерпілій ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон «Самсунг Гелексі А5», вартістю 10166грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 14.09.2016 року приблизно о 16.30год. перебуваючи по вул. Миропільська, 4 в м. Києві, переслідуючи корисливу мету, підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та ривком руки зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок з хрестиком, тим самим повторно відкрито викрав чуже майно, що належало потерпілій ОСОБА_5 , а саме золотий ланцюжок та золотий хрестик, загальною вартістю 5543грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Вказав, що 06.06.2016 року він на протязі цілого дня перебував у своєї матері ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 . В цей день він хворів і з квартири не виходив. Зазначив, що по даному епізоду кримінальне провадження щодо нього сфабриковано. Що стосується події 14.09.2016 року, то у цей день він разом зі своєї співмешканкою повертались додому. Проходячи біля лікарні швидкої медичної допомоги, його співмешканці стало погано, і він побіг в аптеку, яка розташована на території лікарні. Коли він біг по території лікарні, то побачив, що за ним біжать незнайомі люди, які його затримали та повідомили, що він викрав золоті речі у жінки. Вказав, що по цьому епізоду, він ніяких золотих виробів не викрадав, по цьому факту кримінальне провадження також сфабриковано працівниками поліції.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними дослідженими в суді доказами:

показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , про те, що 06.06.2016 року приблизно о 22.00год. йдучи додому по вул. Мілютенка,3 в м. Києві вона розмовляла по мобільному телефону «Самсунг Гелексі А5» с.н.№ НОМЕР_1 . Назустріч їй йшов раніше не знайомий ОСОБА_8 , який підійшовши до неї став вихвачувати у неї з рук мобільний телефон. Вона стала кричати, після чого ОСОБА_8 вдарив її долонею в обличчя, внаслідок чого вона впала, і він схопивши мобільний телефон втік. Вказала, що саме ОСОБА_8 зі застосуванням насильства викрав у неї мобільний телефон, впізнає його по обличчю; даними, що містяться у висновку експерта №1483 від 07.06.2016 року, згідно якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_6 виявлено: садна на червоній каймі верхньої губи в центрі, на шкірі нижньої губи справа, в верхньо-внутрішньому квадранті правої сідниці, в проекції лівої зовнішньої кісточки. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом, могли утворитись 06.06.2016 року, не були небезпечними для життя та відносяться до легких тілесних ушкоджень; показами у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , про те, що влітку 06.06.2016 року ввечері йому зателефонував ОСОБА_8 та попросив закласти на його, ОСОБА_10 , паспорт, мобільний телефон «Самсунг Гелексі А5». Зустрівшись біля ломбарду, ОСОБА_8 передав йому мобільний телефон «Самсунг Гелексі А5», який він заклав в ломбард на свій паспорт, а гроші повернув ОСОБА_8 ; даними, що містяться у довідці «АЙ ТІ Ломбард», згідно якого 06.06.2016 року о 23.21год. на паспорт ОСОБА_10 було закладено мобільний телефон «Самсунг Гелексі А5» с.н.№ НОМЕР_1 ; показами у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , про те, що 14.09.2016 року приблизно о 16.30год. вона поверталась з лікарні по вул. Миропільська, 4 в м. Києві. Проходячи біля базару «Юність», в проході біля палаток, до неї підбіг раніше їй не знайомий ОСОБА_8 , та зірвав з шиї золотий ланцюжок, на якому висів золотий хрестик, після чого побіг в бік ЛМШД. Вона стала кричати, і на території ЛМШД ОСОБА_8 був затриманий. Вказала, що саме ОСОБА_8 викрав у неї золотий ланцюжок з хрестиком, впізнає його по обличчю; даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту від 20.09.2016 року, де ОСОБА_5 детально розповіла та показала про обставини її пограбування ОСОБА_8 ; показами у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , про те, що 14.09.2016 року він допомагав матері на роботі, закривав магазин. В цей час він почув крик «Злодій». Вибігши з магазину він побачив раніше не знайому йому ОСОБА_5 яка кричала, та як від неї тікав раніше не знайомий йому ОСОБА_8 . Зрозумівши, що було вчинено злочин, він побіг за ОСОБА_8 , який побіг у бік лікарні швидкої медичної допомоги, де був вузький прохід. В цей час там переходили дівчата, і він став їм кричати щоб вони його зупинили, однак відштовхнувши їх ОСОБА_8 став втікати. Вже на території ЛМШМД він затримав ОСОБА_8 , який одразу викинув ланцюжок з рук; даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , який детально розповів та показав про обставини затримання ОСОБА_8 ; показами у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка показала, що 14.09.2016 року вона перебувала у знайомого на ринку «Юність», почула крик жінки, після чого, побачила раніше незнайомого їй ОСОБА_8 , який втікав. Вона побігла за ним, попереду біг ще один хлопець. На території ЛШМД хлопець затримав ОСОБА_8 , який одразу скинув з рук ланцюжок. В подальшому коли приїхали працівники поліції, у місці де кинув ОСОБА_8 ланцюжок, було знайдено ланцюжок та хрестик; аналогічними показами у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 ; даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 14.09.2016 року, згідно якого на ділянці території по АДРЕСА_3 під металевою конструкцією було виявлено та вилучено ланцюжок та хрестик із металу жовтого кольору.

Суд вважає покази потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо обставин їх пограбування обвинуваченим, послідовними, логічними, які також підтверджуються вищевикладеними дослідженими в судовому засіданні доказами.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з ОСОБА_8 раніше не були знайомі, у неприязних стосунках не перебували. В судовому засіданні не встановлено будь-яких даних, які б свідчили, що потерпілі оговорюють ОСОБА_8 .

В судовому засіданні були допитані потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які в ході допиту, кожний, впізнав, по обличчю, ОСОБА_8 , як особу, яка вчинила пограбування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Свідок ОСОБА_10 впізнав, по обличчю, в особі ОСОБА_8 , особу яка передавала йому для здачі до ломбарду мобільний телефон «Самсунг Гелексі А5». Таким чином, покази у суді потерпілих та свідків, щодо причетності ОСОБА_8 до грабежів, повністю узгоджуються між собою а також з іншими доказами, які були предметом безпосереднього дослідженні у судовому засіданні.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в тому, що він не причетний до пограбування, які йому інкримінуються, суд вважає неправдивими, розцінює як бажання уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення переконливо свідчать приведені вище докази.

До показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про те, що 06.06.2016 року на протязі цілого дня ОСОБА_8 перебував за місцем проживання, з квартири не виходив, а тому не міг вчинити кримінального правопорушення, суд відноситься критично, оскільки вищевказані свідки є рідними та знайомими ОСОБА_8 , є зацікавленими особами у справі, та їх покази повністю суперечать зібраним та дослідженим у судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_10 вказали, що при проведенні за їх участі слідчої дії пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, були відсутні поняті, що є порушення ч.7ст.223 КПК України. Вказані протиріччя свідчать, що дані докази були отримані не у порядку встановленим КПК України, а тому протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_6 від 27.09.2016 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_10 від 29.09.2016 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_17 від 16.09.2016 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_11 від 20.09.2016 року, суд визнає недопустимими доказами.

Інші докази, які суд поклав в основу вироку, були зібрані у відповідності до вимог КПК України, та відповідають критеріям належності та допустимості та повністю доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні грабежів відносно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст.186ч.2 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставини справи, дані про його особу, його стан здоров`я, хворіє на туберкульоз, ВІЛ, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, невжиття заходів для відшкодування шкоди.

Обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив новий злочин в період іспитового строку відбування покарання суд призначає останньому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів у вигляді позбавлення волі, яке він з врахуванням особи і тяжкості скоєного злочину має відбувати в ізоляції від суспільства. При цьому правових підстав для застосування ст.69,75 КК України суд не вбачає, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

З врахуванням того, що ОСОБА_8 був засуджений 20.09.2013 року за ст.186ч.2 КК України на 4 роки 9 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком на 3 роки, та вчинив злочин в період іспитового строку, суд при призначенні покарання керується вимогами ст.71 КК України.

Що стосується цивільного позову про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 майнової шкоди в сумі 10166грн., то суд його задовольняє його у повному обсязі, оскільки у судовому засіданні вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину доведена судовим слідством, ОСОБА_6 надала докази, які підтверджують її позовні вимоги.

Що стосується цивільного позову про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 майнової шкоди у сумі 5000грн. та моральної шкоди у сумі 45000грн. суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що шкоду злочином ОСОБА_5 не було заподіяно, золотий ланцюжок з хрестиком, який належить ОСОБА_5 і є предметом вчинення злочину вилучено, визнано речовим доказом і повернуто ОСОБА_5 , а тому у задоволенні цивільного позову про стягнення з ОСОБА_8 майнової шкоди слід відмовити.

Що стосується цивільного позову про стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди, то судом враховано, що винність ОСОБА_8 у грабежі доведена судовим слідством, а тому суд вважає, що ОСОБА_8 своїми протиправними діями завдав ОСОБА_5 моральної шкоди. Враховуючи обставини справи, характер правопорушення, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, глибині фізичних та душевних страждань постраждалого, принципу розумності та справедливості, суд вважає, що сума 5000грн. буде достатньою для відшкодування понесених ОСОБА_5 моральних страждань, що виникли внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_8 ..

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.186ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 20.09.2013 року за ст.186ч.2 КК України, та остаточно ОСОБА_8 призначити покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з 14 вересня 2016 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою в Київському СІЗО.

На підставі ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року, зарахувати в строк покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 14 вересня 2016 року по день набрання вироком законної сили включно із розрахунку, що 1 день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Речові докази повернути законним володільцям.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: