Справа № 209/456/17
Провадження № 1-кп/209/157/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2017 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,.

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська, українця, громадянина України, має професійно-технічна освіту, розлучений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, працює кровельщиком в ПП «Горизонт», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
14.01.2017, близько 13:30 години, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , перебував за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , де вони разом вживали спиртні напої. В ході розпиття спиртного ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 закласти телевізор марки «HONDA HD LED 245», що на той час знаходився на столі в залі вказаної квартири та який на праві власності належить ОСОБА_6 , при цьому обіцяючи повернути в майбутньому вказаний телевізор його власнику. ОСОБА_6 , довіряючи ОСОБА_4 , передав йому телевізор марки «HONDA НD LED 245», після чого у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на протиправне заволодіння майном, належним ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою останнього.
Реалізуючи свій протиправний умисел, 14.01.2017, близько 13:40 години, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів продав телевізор ОСОБА_6 та отримав за це грошові кошти у сумі 800 грн., таким чином шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 заволодів майном, що належить потерпілому, а саме телевізором марки «HONDA HD LED 245», вартістю 3 262,43 гривень, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 349 від 06.02.2017 року. У подальшому ОСОБА_4 телевізор, яким заволодів шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 , останньому не повернув, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 3 262,43 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнав всі фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та були оголошені прокурором в судовому засіданні, визнав повністю цивільний позов. Щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, просив не призначати суворе покарання і дати шанс довести, що злочин вчинив помилково.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить суд провести судове засідання без його участі.

За спільною згодою учасників справи судом ухвалено про можливість розглянути кримінальне провадження без участі потерпілого.

Враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорює фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення встановлені на досудовому слідстві і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст.349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушені визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та пояснив, що 14.01.2017, близько 13:00-14:-00 годин, перебував за адресою: АДРЕСА_1 , квартиру точно не пам`ятає, разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 , де вони разом вживали спиртні напої. В ході розпиття спиртного він запропонував ОСОБА_6 закласти телевізор марки «HONDA» чорного кольору, який знаходився в квартирі та належав ОСОБА_6 , при цьому обіцяючи повернути в майбутньому вказаний телевізор. ОСОБА_6 передав йому телевізор, при цьому ОСОБА_4 розумів, що обманює потерпілого. ОСОБА_4 продав телевізор за 800 гривень малознайомому чоловіку. Близько 50(п`ятдесяти) гривень витратив на спиртне та цигарки інші залишив собі і розпорядився в подальшому на власний розсуд.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, й такими, що не викликають у суду підстав для сумніву щодо істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.1 ст.190 КК України, як незаконне заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, в силу ст.89 КК України не судимий, вчинений злочин є умисним, офіційно працює, має позитивну характеристику з місця реєстрації та проживання, шкода не відшкодована, перебуває на обліку у лікаря нарколога, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства високий.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття та визнання вини у вчиненні злочину, як на стадії досудового слідства, так і в судовому засіданні.

До обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відноситься, те що кримінальне правопорушення було вчинено у стані алкогольного сп`яніння - п.13 ч.1 ст.67 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п.2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, за наявності рецидиву злочину.

Частина 2 ст.65 КК України встановлює, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. За даний вид кримінального правопорушення передбачено чотири види покарання штраф, громадські роботи, виправні роботи та обмеження волі.

В кримінальному проваджені була складена і долучена до матеріалів кримінального провадження досудова доповідь, яка надійшла на адресу суду від уповноваженого органу із питань пробації.

Відповідно до положень ч.1 ст. 314-1 КПК України, суд враховує зміст зазначеної досудової доповіді в частині інформації, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.

Враховуючи вищенаведене, пом`якшуючи покарання обставини, особу обвинуваченого, який працює, суд вважає, для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання без ізоляції його від суспільства, тобто він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, згідно ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання забезпечить функцію виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

ОСОБА_6 заявив цивільний позов, в якому останій просить стягнути з винуватої особи завдану майнову шкоду у розмірі 3300,00 грн. Обвинувачений позов визнав у повному обсязі.

Вирішуючи питання про задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 , з урахуванням позиції обвинуваченого, суд вважає його обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 170,00 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 124, ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити покарання у виді 1(одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк на 1(один) рік.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Згідно ч.2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим орган з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 3300 (три тисячі триста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 170 гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1