Код суду 233 Справа № 233/2707/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 17 травня 2017 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Оріхово-Василівка Артемівського району Донецької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займає посаду стрільця - номера обслуги 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини ПП НОМЕР_1 , має військове звання «солдат», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 13 січня 2017 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем служби під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді стрільця - номера обслуги 1 аеромобільно-десантного взводу 3 аеромобільно-десантної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , діючи в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4 ч.3 п.8, ст. 5 ч.1, ст. 22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 15.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, п.п. 4, 7, 12, 122 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р., 13 грудня 2015 року, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, вчинив нез`явлення з відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , без поважних на те причин, та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 18 листопада 2016 року, проводячи час на власний розсуд у період своєї незаконної відсутності за місцем власної реєстрації, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, доки його злочинну діяльність не було зупинено правоохоронними органами, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив, що при зазначених в обвинувальному акті обставинах він, будучи військовослужбовцем служби під час мобілізації, з 13 грудня 2015 року до 18 листопада 2016 року перебував за місцем свого проживання, так як померла його співмешканка і він займався особистими справами, хоча мав перебувати за місцем проходження військової служби у військовій частині ПП НОМЕР_1 .Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. У скоєному щиро розкаявся.
Оскільки учасники судового провадження, у т.ч. обвинувачений ОСОБА_5 , вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду (крім воєнного стану).
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.
ОСОБА_5 раніше не судимий; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; за місцем проживання характеризується задовільно; у скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, щирого каяття і його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, не можливо без ізоляції від суспільства, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що ОСОБА_5 був засуджений 13 січня 2017 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, а кримінальне правопорушення за цим вироком вчинив до винесення попереднього вироку, остаточне покарання йому слід визначити за правилами ч.4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речових доказів по справі немає.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, -
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2017 року (яким його засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі), остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з 18 листопада 2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 до строку покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 18 листопада 2016 року по 11 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речових доказів немає.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя