Вирок
Іменем України
23.03.2017 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 0000467 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,-

в с т а н о в и в:
ОСОБА_9 маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, будучи зареєстрованим з 14.01.2003р. як фізична-особа-підприємець, в порушення Закону України «Про зайнятість населення» та в порушення Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", 12.07.2013р. під час реєстрації в Львівському міському центрі зайнятості та набутті статусу безробітного, не повідомив, що зареєстрований як фізична особа-підприємець. Останній з метою отримання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, при подачі письмової заяви до Львівського міського центру зайнятості, поставив підпис під написом, що він на момент подачі заяви не зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності, таким чином зробив заяву для одержання статусу безробітного, подання якої передбачене п.12 постанови Кабінету Міністрів України №219 від 14.02.2007 року «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних» та яка, згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян», надає право громадянам України на реалізацію своїх соціально-економічних, політичних, особистих прав і законних інтересів. При цьому, продовжуючи свій злочинний умисел, з метою отримання виплати допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності, 24.10.2013р. подав державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про нього до Єдиного державного реєстру (Прикінцеві положення Закону №755-IV, де зокрема зазначено, що усі діючі юридичні і фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004 року, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог ст.19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру, а державний реєстратор після отримання реєстраційної картки зобов`язаний включити дані відомості і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру), в результаті чого отримав виписку з Єдиного державного реєстру - Витяг від 24.10.2013 №2 059306 який подав у Львівський міський центр зайнятості. Згідно зазначеного Витягу «дата державної реєстрації, дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про включення до Єдиного державного реєстру» - 24.10.2013.
В наслідок протиправних дій ОСОБА_10 незаконно отримав у період перебування на обліку у Львівському міському центрі зайнятості, в період з 19.07.2013 року по 14.04.2014 року, допомогу з безробіття та на підставі наказу №678 сп від 22.10.2013 «Про здійснення виплати допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності», допомогу з безробіття та одноразову виплату з безробіття для організації підприємницької діяльності на загальну суму 39 229,75 грн. Згідно показів начальника відділу державної реєстрації ОСОБА_11 гр. ОСОБА_10 не подав у встановлений період реєстраційну картку реєстратору. Дана реєстраційна картка Ф15 була подана останнім 24.10.2013р. Таким чином, було відображено дату реєстраційної дії - включення відомостей ДО ЄДР. Згідно акту розслідування Львівського міського центру зайнятості страхового випадку №7 від 19.02.2015 року, ОСОБА_10 під час реєстрації у центрі не повідомив про факт реєстрації з 14.01.2003 як фізична особа-підприємець, що призвело до незаконного отримання допомоги з безробіття та одноразової виплати допомоги з безробіття для організації підприємницької діяльності, на загальну суму 39 229,75 грн. Таким чином, ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, вказав, що у повному обсязі відшкодував завдані збитки. Просив застосувати до нього Закон України „Про амністію у 2014 році", так як має дітей, яким не виповнилося 18 років.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні просила призначити обвинувачениму покарання не пов`язане з позбавленням волі та застосувати до ОСОБА_4 . Закон України „Про амністію у 2014 році".
Представник потерпілого у судовому засіданні не заперечив щодо застосування щодо ОСОБА_4 Закону України „Про амністію у 2014 році".
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.
Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України доведена повністю.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого котрий на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не числиться. За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони. Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обтяжуючих обставин судом не встановлено.
На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Разом з тим, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. „в" ст. 1 Закону України „Про амністію у 2014 році" № 1185-VIІ від 18.04.2014 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Статтею 9 вказаного Закону встановлено, що питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, щодо яких судом ухвалені вироки, які не набрали законної сили, - за клопотанням самої особи, її захисника чи законного представника.
З врахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, який не є тяжким або особливо тяжким, не позбавлений батьківських прав та має двох дітей, яким на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» не виповнилося 18 років та просив закрити кримінальне провадження з підстав, передбачених вказаним Законом, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст. 1 п. в), 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р., а кримінальне провадження - закрити.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст. 284, 373, 374, 376 КПК України, ст. 1 п. в), 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 р., суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткований мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 190 КК України на підставі ст. 1 п. в), 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р.

Кримінальне провадження № 0000467 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України закрити.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1