АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 березня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.

Вижниця Вижницького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, раніше

не судимого в силу ст. 89 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 січня 2017 року захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу.

Згідно, вироку суду І інстанції, ОСОБА_6 обвинувачено за:

ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 6-ть місяців арешту;

Провадження №11-кп/794/119/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185, Суддя - доповідач: ОСОБА_1
ч.2 ст. 186 КК України

-ч.2 ст. 186 КК України призначено покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4-х років позбавлення волі. До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишено тримання під вартою і строк покарання йому обчислено з 12 листопада 2016 року, тобто з моменту затримання, зараховано в строк відбуття покарання строк тримання під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі вважає, що призначене покарання його підзахисному за своїм розміром є несправедливим через свою суворість, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що значущість скоєного його підзахисним злочину, носить відверто малу суспільну небезпечність. Крадіжка та грабіж вчинені ним принесли дійсно незначну шкоду на загальну суму - близько 600 гривень. А крім цього потерпілі від злочинів, громадянка - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні заявляли, що заподіяна шкода відшкодована повністю і будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_6 у потерпілих не має.

Таким чином, не оспорюючи висновків суду першої інстанції в частині обвинувачення ОСОБА_6 та доведеності вини у його вчиненні, вважає, що призначене покарання обвинуваченому, знаходиться в несправедливому співвідношенні з обставинами скоєного та особою обвинуваченого, просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання та звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Судом І інстанції встановлено, що27 жовтня 2016 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу зайшов на територію колишнього цегельного заводу, що належить ОСОБА_10 та знаходиться в с. Кам`янка Глибоцького району Чернівецької області, представився охоронником даної території та завантажив металобрухт загальною вагою 160 кілограм, вартістю 560 гривень, який знаходився на даній території, у вантажний автомобіль марки «Мерседес Бенс 310» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_11 , якому не було відомо про злочинні наміри ОСОБА_6 , однак був виявлений працівниками поліції у зв`язку з чим не зміг довести свої злочинні дії до кінця за обстави, що не залежали від його волі.

Крім цього, 10 листопада 2016 року близько 10 години ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в житловому будинку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що в с. Кам`янка Глибоцького району Чернівецької області, в присутності потерпілої вчинив викрадення гаманця вартістю 10 гривень з грошовими коштами в сумі 91 гривня, які належали ОСОБА_9 . Вийшовши із

викраденим з житлового будинку, під час коли він віддалявся від місця викрадення був зупинений потерпілою ОСОБА_9 , яка виявила викрадення і почала його переслідувати. На вимогу потерпілої повернути викрадене ОСОБА_6 відмовився і з метою завершення свого злочинного наміру направленого на заволодінні майном останньої, умисно штовхнув її руками, внаслідок чого остання впала на землю, після чого ОСОБА_6 , для отримання можливостей втекти із викраденим наніс потерпілій ОСОБА_9 декілька ударів, після чого із викраденим втік.

В судовому засіданні І інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю та в своїх показаннях підтвердив обставини їх вчинення, крім того вказав, що у вчиненому щиро кається та просив суворо карати.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали свої апеляційні вимоги та просили змінити вирок суду І інстанції та пом`якшити призначене покарання, міркування прокурора, який просив вирок суду І інстанції залишити без змін, а апеляцію учасника кримінального провадження без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд скориставшись правом (ст. 349 ч.3 КПК України), проти якого не заперечували учасники провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обстави, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України і висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованих злочинів відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив свої покази дані в суді І інстанції та зазначив, що визнає себе винним повністю у вчинених злочинах та щиро розкаюється.

Що стосується міри покарання, то колегія суддів вважає, що вона обрана ОСОБА_6 згідно загальних принципів призначення покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Так судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним

кримінальних правопорушень те, що злочин, передбачений ч.2 ст. 15 - ч.1 ст.185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також відомості про особу обвинуваченого, а саме, що в силу ст.89 КК України обвинувачений раніше не судимий, однак раніше притягався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його суспільну небезпечність, обставини вчинення ним злочину, вартість викраденого, думку потерпілих, які просили суворо не карати обвинуваченого, особу винного, який перебуває на обліку у лікаря нарколога і психіатра, його стан здоров`я та майновий стан.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом віднесено вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину, щодо особи похилого віку.

Отже, покарання обвинуваченому призначено судом відповідно до вимог закону але за своїм видом та розміром є явно суворим

Разом з тим, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчиненого злочину, з урахуванням особи винного та обставин справи, особи винного, суд, умотивувавши своє рішення може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи щире, а не уявне каяття підсудного, стан його здоров`я, ставлення самих потерпілих до нього, які просили його суворо не карат, .т.я. він відшкодував завдану шкоду і вони не мають до нього претензій, сприяв розкриттю злочину, а один з них відбувся у стадії замаху, колегія суддів вважає ці обставини такими, що пом`якшують покарання та в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і вважає за необхідне, незважаючи на його попереднє притягання до кримінальної відповідальності, застосувати до нього ст. 69 КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі встановленою санкцією ч.2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочині, а тому остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначити шляхом поглинання менш суворого покарання за злочин середньої тяжкості, більш суворим за тяжкий злочин.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вбачає підстави для зміни вироку та застосування ст. 69 КК України, як про це апелює сторона захисту, однак без застосування ст. ст.75,76 КК України.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінально-процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 414, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 24 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України змінити.

Пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання за ст. 186 ч.2 КК України, застосувавши ст. 69 КК України, до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

-ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 6 (шести) місяців арешту;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим у тому ж порядку і строк з дня отримання її копії.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3