КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/2180/16-к
Провадження № 1-кп/534/28/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарях: ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю: прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілогоОСОБА_6
представника потерпілогоОСОБА_7
захисникаОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні матеріали кримінального провадження №0001313 за обвинуваченням
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Комсомольська Полтавської області, громадянина України, із середньотехнічною освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.90 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в :
23 жовтня 2016 року близько 21 год. 00 хв. в квартирі АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виникла сварка, яка переросла у бійку.

В ході бійки ОСОБА_9 умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар ножем в область живота справа, внаслідок чого завдав йому тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпечності для життя у момент заподіяння, у вигляді одиночного колото-різаного поранення живота, що проникає у черевну порожнину, з ушкодженням правої частки печінки, яке супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею та геморагічним шоком 2-го ступеню.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи №1210 у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: одиночного колото-різаного поранення живота, що проникає у черевну порожнину, з ушкодженням правої частки печінки, рана якого локалізується на передній стінці живота справа, нижче реберної дуги, між білягрудинною та середньоключичною лініями, яке супроводжувалось внутрішньочеревною кровотечею та геморагічним шоком 2-го ступеню, які за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Зазначені тілесні ушкодження утворилося від однократної дії колото-ріжучого предмету, яким міг бути клинок ножа, що діяв з силою достатньою для їх утворення (а.с.111).

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду від 23 жовтня 2016 року та відповідей Горішньоплавнівської міської лікарні №1288 та №1460 в день вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_6 перебували в стані алкогольного сп`яніння, останній 23 жовтня 2016 року поступив до лікарні із діагнозом: ножове поранення (а.с.134,154,155).

Відповідно до протоколу огляду від 25 жовтня 2016 року місцем події являється двокімнатна квартира АДРЕСА_2 . В ході огляду виявлено та вилучено ковдру з плямами речовини схожої на кров та складний ніж (а.с.106).

Під час судового розгляду сторони кримінального провадження не заперечували, що зазначений ніж являється знаряддям вчинення злочину.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що обвинувачений ОСОБА_9 являється племінником його дружини, з яким він проживає в різних кімнатах двокімнатної квартири. В кімнаті разом із потерпілим ОСОБА_6 проживає його дружина ( ОСОБА_11 ), син та донька віком два і п`ять років. Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи під дією алкоголю, нерідко веде себе агресивно, провокує конфлікти.

23 жовтня 2016 року, після спільного вживання алкогольних напоїв, обвинувачений ОСОБА_9 вкотре розпочав сварку з приводу того, що потерпілий ОСОБА_6 не збирається йти на роботу. Далі обвинувачений ОСОБА_9 в грубій формі став виштовхувати дітей потерпілого з своєї кімнати, та викидувати з кімнати різні речи. Коли ОСОБА_11 вступилася за дітей, обвинувачений із силою штовхнув її на ліжко. Побачивши, що обвинувачений намагається ще й вдарити ОСОБА_11 кулаком, потерпілий вступився за неї. Намагаючись її захистити та заспокоїти обвинуваченого, потерпілий схопив його правою рукою за шию. В цей момент він відчув удар в правий бік та зрозумів, що обвинувачений застосував ніж, який він носив при собі на поясі. Після цього потерпілий повалив обвинуваченого на диван. Відразу ж до них підбігла ОСОБА_11 , відібрала у обвинуваченого ножа та притиснувши його до дивану, утримувала до приїзду поліції.

Свідок ОСОБА_11 надала в судовому засіданні аналогічні показання щодо обставин заподіяння її чоловіку тілесних ушкоджень. Додатково пояснила, що намагаючись захистити її та заспокоїти обвинуваченого, потерпілий обхопив ОСОБА_9 рукою та став його утримувати і через незначний проміжок часу вона почула як присутня в квартирі ОСОБА_12 крикнула, що у обвинуваченого ніж. Коли ОСОБА_6 повалив обвинуваченого на диван, він встиг сказати, що його поранено, після чого втратив свідомість. В цей момент ОСОБА_11 відібрала у обвинуваченого ножа, вагою свого тіла притиснула його до дивану та утримувала так до приїзду поліції. Обвинувачений намагався вирватися, проте не зміг, так як перебував у стані алкогольного сп`яніння.

В ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 на місті події надавав аналогічні показання щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень (а.с.114). Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1237 показання потерпілого не протирічать об`єктивним судово-медичним даним в частині локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень (а.с.133).

Під час допиту в суді обвинувачений ОСОБА_9 винним себе визнав частково та заявив, що спричинив потерпілому ножове поранення, діючи в стані необхідної оборони. Потерпілий ОСОБА_6 є чоловіком його рідної тітки, з якими ОСОБА_9 проживає в різних кімнатах двокімнатної квартири.

23 жовтня 2016 року під час вживання алкогольних напоїв між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_9 , з ініціативи останнього, виникла сварка з приводу того, що потерпілий не хотів працевлаштовуватися. Намагаючись уникнути продовження сварки обвинувачений пішов до своєї кімнати, але потерпілий накинувся на нього, рукою обхопив його за шию та став душити. Намагаючись вивільнитися із захвату, ОСОБА_9 наніс йому один удар складним ножем, який знаходився на його поясі.

Аналогічні показання щодо обставин спричинення потерпілому тілесних ушкоджені обвинувачений ОСОБА_9 надавав під час слідчого експерименту від 21 листопада 2016 року (а.с.114). Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1237 показання обвинуваченого не протирічать об`єктивним судово-медичним даним в частині локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень (а.с.131).

Після допиту в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 обвинувачений ОСОБА_9 змінив свої показання та пояснив, що в день вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому не пам`ятає які події передували спричиненню потерпілому ножового поранення. Проте у вчиненому розкаявся та попрохав у потерпілого пробачення. В ході судових дебатів визнав, що сварка та бійка сталися саме за обставин, вказаний потерпілим та свідком ОСОБА_11 .

Під час досудового розслідування та в суді потерпілий ОСОБА_6 надавав стабільні, послідовні, докладні показання про те, що застосуванню до обвинуваченого фізичної сили передувала його протиправна поведінка по відношенню до його дружини ( ОСОБА_11 ), які, до речі, підтверджуються свідченнями очевидця подій ОСОБА_11 та узгоджуються з іншими доказами, в тому числі висновками судових експертиз.

З огляду на викладене та враховуючи, що обвинувачений заявив в суді, що фактично не пам`ятає всіх обставин, за яких між ним та потерпілим виникла сварка і бійка, попередні показання ОСОБА_9 з приводу того, що він заподіяв потерпілому тілесні ушкодження перебуваючи у стан необхідної оборони, суд вважає хибними та не приймає їх до уваги,

Оцінивши досліджені та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти здоров`я особи. Його дії підлягають кваліфікації за ч.1 ст.121 КК України, так як він наніс потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_9 , не одружений, офіційно не працевлаштований, зі слів займається підробітками, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується як особа, на яку скарг не надходило, добровільно частково відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду в розмірі 10500 грн., що підтверджуються відповідними розписками (а.с.148-153).

Відповідно до ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 січня 2017 року судимість ОСОБА_9 за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 квітня 2013 року, яким його засуджено за ч.2 ст.27, ч.2 ст.125 КК України до 850 грн. штрафу, вважається погашеною (а.с.147,156).

В якості обставини, яка з негативного боку характеризує особу обвинуваченого, суд враховує те, що ОСОБА_9 не вперше вчинив насильницький злочин по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 . Як встановлено вироком суду від 15 квітня 2013 року ОСОБА_9 в групі з іншою особою 02 лютого 2013 року заподіяв потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.147).

Виходячи із змісту п.1 ч.1 ст.66 КК України, щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_9 висловлював жаль з приводу вчиненого, вживав заходи по відшкодування потерпілому завданої злочином шкоди, прохав у нього пробачення та повністю визнавав свою провину, хоча помилково, в силу своєї правової необізнаності, розцінював свої дії як необхідну оборону.

З огляду на викладене, суд погоджується з думкою сторони обвинувачення та сторони захисту і, крім активного сприяння розкриттю злочину, в якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого враховує його щире каяття. В якості обставини, яка обтяжує його покарання, суд враховує вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували ОСОБА_9 покарання, судом не встановлено.

Санкція ч.1 ст.121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Визначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує наведені вище дві обставини, які пом`якшують його покарання, визнання обвинуваченим своєї провини, його добровільне часткове відшкодування завданої злочином шкоди, думку потерпілого, який прохав суворо його не карати, а також те, що обвинувачений являється родичем дружини потерпілого. Зазначені обставини суд визнає винятковими та такими, що значно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, тому вважає за можливе, в порядку ст.69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.121 КК України.

З огляду на викладене, виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи відомості, що характеризують особу обвинуваченого, те що, будучи особою працездатного віку, він офіційно не працевлаштований, суд вважає, що виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умов його утримання в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства з обов`язковим залученням до праці, тому призначає йому покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, приймаючи до уваги тяжкість вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, з врахуванням положень ст.50, ч.3 ст.65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд, враховуючи суспільну небезпечність злочину, те, що під час його вчинення обвинувачений застосовував ніж та знаходився у стані алкогольного сп`яніння, вважає, що обмеження, які можуть бути застосовані щодо обвинуваченого ОСОБА_9 при звільненні від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.ст.75, 76 КК України, не зможуть забезпечити його виправлення без відбування реального покарання.

Приймаючи до уваги, що потерпілий та обвинувачений проживають в одному помешканні і між ними склалися сталі неприязні відносини, а також те, що ОСОБА_9 і раніше заподіював потерпілому тілесні ушкодження, суд вважає, що без виправлення обвинуваченого в місцях відбування покарання неможливо запобігти вчиненню ним нових злочинів.

За таких обставин, підстав для звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням судом не вбачається.

Потерпілим ОСОБА_6 до обвинуваченого пред`явлено цивільний позов про відшкодування витрат на лікування в розмірі 986,99 грн., стягнення 420,96 грн. втраченого заробітку та 100000 грн. моральної шкоди (а.с.28).

В ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 звернувся до суду із усною заявою про залишення його позову без розгляду, яка підлягає задоволенню.

Прокурором до обвинуваченого пред`явлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_9 на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 5275,57 грн. (а.с.19). Обвинувачений ОСОБА_9 позов визнав повністю.

Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що вимоги прокурора підтверджено належними доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі відповідно до ст.1166 ЦК України.

Питання про долю речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання із застосування ст.69 КК України у виді обмеження волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 відраховувати з дня прибуття до установи виконання покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь Фінансового управління виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого у розмірі 5275,57 грн.

Речові докази:

-складний ніж обвинуваченого та зразки крові ОСОБА_6 , які зберігаються у відділенні поліції №2, знищити;

-ковдру залишити ОСОБА_11 , як їй належну.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Після проголошення вироку учасники судового розгляду мають право отримати його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1