Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 496/1885/15-к
Номер провадження: 1-кп/511/33/17
12.01.2017 року Роздільнянський районий суд в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
за участю:
секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.3 ст.187, ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000176 від 16.02.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.3 ст.187, ч.2 ст.15 п.6 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст187 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_12 заявив клопотання, в якому вказав про необхідність продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що строк тримання його під вартою закінчується 16.01.2017 року, а до теперішнього часу справу судом не розглянуто, виникла необхідність в продовженні строку тримання його під вартою. Клопотання обґрунтоване тим, що обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, покарання за яке може бути призначено у вигляді позбавлення волі на строк понад 10 років за попередньою змовою з групою осіб та враховуючи роль обвинуваченого у вчинені зазначеного злочину, є всі підстави вважати, що на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали. Тому, на сьогоднішній день існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, кримінальне провадження повернулося на новий судовий розгляд та обвинувачений, знаходячись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, інших обвинувачених та у зв`язку з цим скоїти новий злочин.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 вважала за необхідне змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, має родину - дружину та батьків, має постійне місце проживання, умови утримання в СІЗО є нелюдські, тому є всі підстави для зміни йому запобіжного заходу.

Всі інші учасники провадження підтримали позицію захисту, обвинувачений також вважав за можливо змінити йому запобіжний захід.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судовим розглядом встановлено, що обвинуваченому обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.11.2016 року вказаний запобіжний захід продовжено до 16.01.2017 року.

Досудове розслідуванням інкримінує обвинуваченому вчинення кримінального правопорушення, яке відповідно до закону відноситься до категорії тяжких.
Враховуючи, що ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, постійного місця проживання та роботи на території Одеської області не має, офіційно до затримання не працював, вказане кримінальне провадження знаходиться на розгляді Роздільнянського районного суду з листопада 2016 року, розгляд справи було розпочато з початку, що до спливу строку тримання під вартою судовий розгляд кримінального провадження не буде завершено, оскільки не допитані всі обвинувачені та свідки, не досліджені докази по кримінальному провадженню, не проведено всіх необхідних дій пов`язаних із з`ясуванням обставин та їх перевіркою, суд вважає, що існують ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений, знаходячись на волі, з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності може переховуватись від суду за вчинене кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків або інших обвинувачених; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховуючи матеріали справи, які свідчать, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, інші заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, тому суд приходить до висновку, що тримання під вартою обвинуваченого є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_9 , може ухилитися від суду, а тому справжній інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу, що є підставою для продовження строку тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст187 КК України - у виді тримання під вартою в ОСІ №21 м. Одеси строком на 60 діб, тобто до 12 березня 2017 року, включно.

Копію ухвали направити в ОСІ №21 м. Одеси - для виконання, прокурору Роздільнянської місцевої прокуратури та ОСОБА_9 - для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3