Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/427/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.09.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 серпня 2017 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, утриманців не має, проживаючого в дачному кооперативі «Песецький», ділянка № НОМЕР_1 , раніше судимого, останній раз вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.04.2013 року за ч.1 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. 04.07.2015 року звільнений від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію»,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006034, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України строком на 60 днів, а саме: з 16.00 год. 24.08.2017 року до 16.00 год. 22.10.2017 року, з визначенням застави у сумі 32000 грн.,
В С Т А Н О В И Л А:

28 серпня 2017 року слідчий Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда із клопотанням, у кримінальному провадженні № 0006034 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006034, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру, у тому, що він 26.05.2017 року, приблизно о 04 годині поруч з школою 35 по вул. Космонавта Попова, 20/28, в місті Кропивницькому, відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_10 .
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 серпня 2017 рокузадоволено вищевказане клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням застави у сумі 32000 грн.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що у разі застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.
Відстоювання власної правової позиції є передумовою для впливу на свідків, знищенню чи перетворенню доказів, тобто ускладнить і затягне досудове розслідування. Відсутність законного джерела доходу, є ризиком вчинення нових кримінальних правопорушень, сприятиме продовженню тотожних злочинів. Можлива співучасть у злочині за ч. 3 ст. 185 КК України, (кримінальне провадження 0008216) збільшує ризики невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя зазначив, що перебуваючи на волі, підозрюваний буде мати можливість допустити вчинення нових кримінальних правопорушень, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження. Ознака повторності, свідчить про ігнорування принципу мирного володіння майном. Будівля можливої дачі не зареєстрована, відсутні технічні данні, зокрема про безпеку чи можливість проживання в споруді, нема адреси, тощо. Сукупність вказаних умов виключає можливість застосування домашнього арешту в невизначеному майні. Менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
ОСОБА_8 підозрюється у тяжкому злочині, не пов`язаному із застосуванням насильства, тому згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно визначити заставу, яка становить двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом, станом на перше січня 2017 року, який буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного, та зумовлений ступенем довіри, до нього при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню. Враховуючи дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, кількість і тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких він підозрюється, правильним буде визначити підозрюваному саме такий розмір застави, як то вимагають положення п.п.1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутні вагомі докази про вчинення його підзахисним злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Слідчим суддею докази, надані прокурором, оцінено формально та поверхнево, без ретельного дослідження т враховано лише факт наявності в матеріалах.
Також слідчим суддею враховано лише наявність в матеріалах кримінального провадження такого документу, як повідомлення про підозру, а тому рішення прийнято в порушення ч .2 ст. 177 КПК України.
Переховуватися від органів досудового розслідування його підзахисний не збирається, оскільки в його інтересах довести свою непричетність до інкримінованого йому злочину. Обставин, які б свідчили, що він буде намагатися втекти від слідства чи суду стороною обвинувачення не наведено та в судовому засіданні не встановлено.
ОСОБА_8 має соціальні зв`язки постійне місце проживання в дачному кооперативі, про місце розташування якого правоохоронним органам, в тому числі слідству, відомо. Крім того, в нього є батько, тобто він має особу, з яким у нього родинні відносини, та за необхідності, може проживати поруч з ним на час досудового розслідування та судового провадження.
Також ОСОБА_8 має наміри соціально влаштуватися.
Крім того, відсутні ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки їх наявність не підтверджено матеріалами кримінального провадження, вони не є обґрунтованими, а тому слідчим суддею прийнято рішення всупереч вимог ст.ст. 176, 177 КПК України.
Також ні в судовому засіданні ні в ухвалі слідчого судді не зазначено чому не можливо застосувати такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава. Тобто, слідчий суддя не розцінював застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Також слідчим суддею залишено незаконне затримання його підзахисного працівниками поліції. До того ж, до нього було застосовано фізичне насильство шляхом побиття працівниками поліції.

Вислухавши доповідача, думку захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину.

Дана підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового слідства доказах, які під час розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були об`єктивно дослідженні в судовому засіданні суду першої інстанції та щодо їх допустимості та узгодженості між собою сумнівів у колегії суддів не викликає.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту вказувала на те, що ризиків не має, як і немає вагомих доказів вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 та зазначала про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_8 заперечив обґрунтованість повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Пояснив, що мобільний телефон викрав з рюкзака потерпілої непомітно для сторонніх осіб і потерпіла на це навіть не звернула увагу.
Проте слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Крім того, відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього ( заявою про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколом додаткового допиту потерпілого, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом допиту свідка, листом ПТ «Ломбард «гроші Тут» від 04.07.2017 з додатком до нього). А тому апеляційні вимоги захисту стосовно того відсутності доказів вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення є такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Так, відсутні дані про ступінь довіри до підозрюваного з боку громадськості, останній не має міцних соціальних зв`язків,достатнього рівня репутації, підозрюється у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину, що посягає на встановлений правовий режим у сфері обігу наркотичних засобів, додатковим об`єктом якого є здоров`я населення, яке захищається законом.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Що стосується посилання захисника про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, то вони є неспроможними, оскільки, на думку колегії суддів, інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити мети їх застосування, визначеної у ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки останній не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та будучи особою, яка має не зняту та не погашену судимість знову вчинив тяжкий корисливий злочин.
Слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 належним чином врахував обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, дані про його особу та ризики, які визнав доведеними, та як вимагають норми ч. 5 ст. 182 КПК України, призначив заставу в межах розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб для тяжких злочинів, а саме 32000 гривень, а тому доводи сторони захисту з приводу того, що слідчим суддею зазначено занадто великий розмір застави, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги стосовно не врахування застосування насильства до ОСОБА_8 під час винесення ухвали є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду. 28.08.2017 року слідчим суддею винесена ухвала, якою доручено відповідному органу досудового розслідування провести дослідження обставин, повідомлених ОСОБА_8 , щодо можливого застосування по відношенню до нього незаконних методів досудового розслідування, а також слідчому слідчого відділу Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_9 доручено забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_8 для визначення: наявності, локалізації, механізму виникнення, давності утворення, ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Сама по собі наявність заяви про ймовірне застосування насильства працівниками правоохоронних органів, без належного доведення даного факту, не може бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є обґрунтованим і відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Порушень норм кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 серпня 2017 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006034, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України строком на 60 днів, а саме: з 16.00 год.. 24.08.2017 року до 16.00 год. 22.10.2017 року, з визначенням застави у сумі 32000 грн., - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4