Справа №127/80/17-к
Провадження №1-кп/127/553/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вінниці матеріали кримінального провадження №0002742, які надійшли з Вінницької місцевої прокуратури з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, працюючого на посаді учня автослюсаря в ТОВ ВО «Контакт ЛТД», ідентифікаційний код , з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 11 квітня 2016 року о 17:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи по вул. Некрасова біля будинку №8 у м. Вінниці, помітив жінку, яка несла на плечі жіночу сумочку білого кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 400 грн.
В цей час, у нього виник умисел на відкрите заволодіння її майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , наздогнавши жінку, якою виявилася ОСОБА_6 , схопив її жіночу сумочку та намагався її зірвати, на що остання почала чинити опір, внаслідок якого ОСОБА_5 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, свій умисел на заволодіння чужим майном він не зміг реалізувати, з причин, що не залежали від його волі. Далі ОСОБА_5 почав тікати з місця вчинення злочину, однак був затриманий ОСОБА_7 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, суду пояснив, що 11 квітня 2016 року він повертався додому із дня народження, де вживав спиртні напої, і по дорозі побачив раніше не відому потерпілу , у нього виник умисел вирвати її жіночу сумку. Підійшовши до потерпілої він схопив за сумку та намагався зірвати її, але не зміг, з причин що не залежали від його волі. Після чого обвинувачений почав тікати з місця злочину, але його затримали.
Потерпіла ОСОБА_6 до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка.
Відповідно до вимог ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно довідки КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка» ОСОБА_5 перебуває під диспансерним спостереженням. Неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація з 26 грудня 2011 року по 03 лютого 2012 року з діагнозом: «Легка розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю внаслідок резидуально-органічного ураження ЦНС».
Згідно довідки Вінницького обласного наркологічного диспансеру «Соціотерапія» ОСОБА_5 на обліку не перебуває.
За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №334 від 21 листопада 2016 року ОСОБА_5 , у зв`язку з даними анамнезу про його народження в передчасних, затяжних пологах з механічною стимуляцією, з дитячим церебральним паралічем; його відставання з раннього дитинства в розумовому та фізичному розвитку від однолітків, підвищену дратівливість, конфліктність, що слугувало причиною для неодноразових госпіталізація в психіатричну лікарню та встановлення лікарями-психіатрами діагнозів: органічний афективний розлад, психічний недорозвиток ступеня легкої розумової відсталості внаслідок органічного ураження центральної нервової системи; легка розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю внаслідок органічного ураження центральної нервової системи, а також виявленими при теперішньому психіатричному обстеженні емоційною нестійкістю, конкретністю мислення; невисоким запасом знань, недорозвиненістю інтелекту, егоцентрованістю, легковажністю суджень, для об`єктивного визначення його психічного стану, притаманних йому індивідуально-психологічних особливостей, потребує тривалого спостереження в умовах психіатричного стаціонару з наступним проведенням стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №171 від 05 грудня 2016 року ОСОБА_5 , не страждав раніше та не страждає в теперішній час на хронічне душевне захворювання, є особою з легкою розумовою відсталістю ступеня легкої дебільності внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу. Про це свідчать дані анамнезу про його народження в передчасних, затяжних пологах з механічною стимуляцією, із сідничним положенням, з пологовою черепно-мозковою травмою, дитячим церебральним паралічем, спастичною диплегією, що призвело до органічного ураження його головного мозку і, як наслідок, до відставання з раннього дитинства в розумовому та фізичному розвитку від однолітків, зниження здібностей до навчання; нестійкість емоцій, підвищену дратівливість, що слугувало причиною для його неодноразових госпіталізацій в психіатричну лікарню. Даний висновок підтверджується і теперішнім психолого-психіатричним обстеженням, при якому у експертного виявлено нестійкість емоцій, конкретність мислення, обмежений запас загальноосвітніх знань, легко недорозвинений інтелект, егоцентрованість, легковажність суджень, невисокий рівень морально-етичних якостей. Проте відмічені особливості психіки виражені нерізко, не супроводжуються порушенням критичних та адаптаційних здібностей, психотичною симптоматикою. Як слідує з матеріалів кримінальної справи, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 перебував поза будь-яким хворобливим розладом психічної діяльності, в тому числі і тимчасовим. На це вказують збереженість його орієнтації в місці, ситуації, оточуючих особах, виконування ним послідовних, цілеспрямованих дій, що не відображали ознак маячення, галюцинацій, порушення свідомості. Тому ОСОБА_5 , як недушевнохворий, не позбавлений можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними як стосовно інкримінованого йому діяння, так і в теперішній час. Під дію ст. 19 ч. 2, 3 та ст. 20 КК України не підпадає.
В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, у нього мала місце легка розумова відсталість ступеня легкої дебільності внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
В теперішній час ОСОБА_5 на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, він є особою з легкою розумовою відсталістю ступеня легкої дебільності внаслідок органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу. В теперішній час ОСОБА_5 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує.
Для ОСОБА_5 притаманні такі індивідуально-психологічні особливості, як особистісна примітивність, спрощеність, емоційна неврівноваженість, дратівливість, легковажність, безвідповідальність, невисокий рівень морально-етичних якостей, споживацька життєва позиція. Відмічені характерологічні особливості могли оформити його поведінку в досліджуваний період.
Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України, а саме закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає повне визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При обрані виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, наявність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позитивну характеристику з місця проживання.
Речовий доказ: жіноча сумка білого кольору передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 .
З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів ОСОБА_5 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді громадських робіт.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді двохсот сорока годин громадських робіт.
Речовий доказ: жіноча сумка білого кольору, яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити останній.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Суддя: