Справа № 180/1392/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2017 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

за участю обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000475 про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Від прокурора Марганецького відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор доповів про можливість призначення даного обвинувального акту до судового розгляду та заявив клопотання про продовження обвитнуваченим строку тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачені скоїли тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді по позбавлення волі на строк до десяти років.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст.. 9 Загальної Декларації прав людини, ст.. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею цього Кодексу.

Прокурор у судовому засіданні довів наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування обвинувачених від суду, на що вказує тяжкість покарання, незаконного впливу на свідків та потерпілу, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років. Тому на думку суду, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, з урахуванням тяжкості покарання, віку, стану здоров`я обвинувачених, слід продовжити щодо них запобіжний захід у виді утримання під вартою, оскільки більш мякі запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.

Відповідно до вимог статті 291 КПК України, обвинувальний акт має містити, крім інших відомостей, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відповідає даним вимогам з наступних підстав. Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у тому, що 27.06.2017 року приблизно о 21-15 год. внаслідок раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, в бдинку АДРЕСА_1 кулаками обох рук нанесли ОСОБА_8 не менше п`яти ударів по обличчю, в результаті чого потерпілий впав на диван, після чого ОСОБА_7 кулаком правої руки наніс не менш двох ударів в область черевної порожнини потерпілого, після чого ОСОБА_6 кулаками обох рук наніс не менш десяти ударів в область голови та тулубу потерпілого, після чого обвинувачені пішли з будинку. В цей же день, приблизно о 23-00 год., вони зустріли потерпілого в парку Шевченка, де ОСОБА_7 умисно наніс не менщ двох ударів кулаками рук в область тулуба та голови потерпілого, а ОСОБА_6 не менш двох ударів кулаками обох рук в область грудної клітини та голови потерпілого, внаслідок чого наступила смерть потерпілого.

Далі в обвинувальному акті зазначається висновок судово-медичної експертизи, відповідно до якого при дослідженні трупа виявлене тілесне ушкодження у вигляді смуги тиснення (странгуляційної борозди) на шиї, яке утворилося прижиттєво незадовго до настання смерті від тиснутої дії напівжорсткого предмету смугастої форми з відносно обмеженою контактуючою поверхнею, що призвело до стискання органів шиї з розвитком механічної асфіксії, на яку вказують морфологічні ознаки. Вказане тілесне ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень і в даному випадку не виключена можливість перебування його в опосередкованому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Однак, при формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті відсутні відомості щодо заподіяння потерпілому вказаного тілесного ушкодження обвинуваченими чи іншими особами, що вказує на неповний виклад обставин кримінального правопорушення та неконкретне обвинувачення.

Крім того, обвинувальний акт затверджено прокурором 19 серпня 2017 року, а захисник ОСОБА_5 отримав такий 18.08.2017 року, що не є правильним і можливо передбачає технічну помилку.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне надати прокурору строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, після чого вирішити питання про призначення обвинувального акту до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 315 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 21 жовтня 2017 року.

Оголосити перерву у підготовчому судовому засіданні та надати прокурору 15 днів для усунення недоліків обвинувального акту, зазначених в ухвалі суду.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1