Справа № 466/8797/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/132/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2016 року -

з участю прокурора: ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 22 квітня 2013 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та, із застосуванням ст.69 КК України, та призначено йому покарання п`ять років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з 27 лютого 2013 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10.03.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України йому зараховано строк попереднього ув`язнення у період з 27.02.2013 року по 22.05.2013 року

Початок терміну покарання 27 лютого 2013 року, кінець строку покарання 02 грудня 2017 року.

13.10.2016 року до Шевченківського районного суду м. Львова надійшло спільне клопотання в.о. начальника Личаківської ВК (№30) та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про застосування до засудженого ОСОБА_6 ст. 81 КК України, з тих підстав, що такий став на шлях виправлення та відбув 3/4 частини строку покарання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні спільного клопотання від 22.09.2016 адміністрації Личаківської виправної колонії (№30) у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задоволити подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 . Мотивує це тим, що ухвала суду несправедлива та незаконна, не відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи. Зазначає, що незаконність рішення полягає в тому, що були навмисно, в супереч допустимим і належним доказам та фактичним обставинам справи суддею вчинені істотні порушення вимог КПК, що призвело до незастосування судом кримінального закону, який підлягає обов`язковому застосуванню ст. 81 КК України. Вказує, що довів своє виправлення своїм сумлінним ставленням і відношенням до праці, навчання, до нього застосовувались 2 заохочення, приймає активну участь в поліпшенні житлово-побутових умовах колонії, в роботі по благоустрою колонії і відділення, в суспільно-корисних роботах.

Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу засудженого, виступ представника Личаківської ВК (№30) ОСОБА_9 , яка пояснила, що станом на 31 січня 2017 року у засудженого ОСОБА_6 залишилося 10 місяців 1 день невідбутої частини покарання, та те, що у нього було 2 стягнення, які вже погашені, ознайомившись з матеріалами провадження та доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується до засуджених, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули встановлену законом частину покарання.

З клопотання в.о. начальника Личаківської ВК (№30) та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вбачається, що ОСОБА_6 у Держівську виправну колонію (№ 110) прибув 31.05.2013 року. Допустив два порушення вимог режиму утримання, за що двічі притягався до дисциплінарної відповідальності, не заохочувався.
Крім цього засуджений ОСОБА_6 у Личаківську виправну колонію (№ 30) прибув 03 лютого 2016 року. По прибутті в колонію не був працевлаштований у зв`язку із скороченням обсягу виробництва. Відбув ? строку покарання, порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, один раз заохочувався, раніше накладені стягнення погашені. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова освіта», бере активну участь в діяльності самодіяльних організації, відповідально відноситься до робіт по благоустрою колонії та відділення. У взаємовідносинах із засудженими неконфліктний, підтримує зв`язки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних взаємовідносин ввічливого ставлення з персоналом колонії.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні спільного подання в.о. начальника Личаківської ВК (№30) та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про застосування до засудженого ОСОБА_6 ст. 81 КК України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про те, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, останній раз засуджений за особливо тяжкий злочин, відбув 3/4 строку покарання, до закінчення строку покарання залишилося 1 рік 25 днів, під час відбуття покарання у місцях позбавлення волі характеризується посередньо, не працевлаштований, два рази заохочувався, двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення на час розгляду клопотання погашені.

14.04.16 адміністрацією установи відмовлено засудженому у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Водночас, відмовляючи в задоволенні спільного клопотання в.о. начальника Личаківської ВК (№30) та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, та прийшов до вірного висновку, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, переконливих доказів виправлення засудженого судом не здобуто, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення, сам факт того, що на момент розгляду справи не відбута частина покарання становить ще 1 рік 25 днів, та наявність одного заохочення не є для цього достатньою підставою.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 листопада 2016 року, якою відмовлено в задоволенні спільного клопотання від 22.09.2016 адміністрації Личаківської виправної колонії (№30) у Львівській області та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4