Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/1566/17
Провадження №1-кп/523/348/17
І м е н е м У к р а ї н и
04.07.2017 року м. Одеса
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2016 року за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого із застосуванням ст.ст.75,76 цього ж кодексу від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,
ОСОБА_9 , з корисливих спонукань, перебуваючи близько 4 години 10 хвилин 13 листопада 2016 року на території, розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Кримська,62А, визначивши в якості предмета злочину майно раніше незнайомої йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшов іззаду до зазначеної особи та, в присутності іншого очевидця свідка ОСОБА_10 , шляхом ривку вирвав належну потерпілій жіночу сумку сірого кольору, вартістю 1000 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «Doogee Leo DG280», imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 ; вартістю 1800 грн., грошові кошти в сумі 70 грн., а також інше майно, що не представляло матеріальної цінності для ОСОБА_7 , чим відкрито заволодів майном та грошами потерпілої на загальну суму 2870 грн., якими розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений вину у вчиненому не визнав та показав, що в нічний час доби 13 листопада 2016 року він перебував за місцем свого проживання, телефон потерпілої випадково знайшов в ранковий час наступної доби в кущах по вул. 10 Лінія в м. Одесі, після чого передав його в користування своїй знайомій. Потерпілу та свідка ОСОБА_10 він жодного разу не бачив. Під час досудового слідства оговорив себе у вчиненні вміненого йому діяння під тиском співробітників поліції.
Незважаючи на отримані невизнавальні показання винуватість ОСОБА_9 у вчиненому підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпіла ОСОБА_7 в суді показала, що близько 4 години однієї із ночей восени минулого року вона поверталася разом з подругою ОСОБА_10 додому. Через незначний проміжок часу, перебуваючи на вул. Кримській в м. Одесі, вона відчула, як хтось став триматися за її сумку, після чого висмикнув її та побіг. Потерпіла лише зуміла розгледіти статуру злочинця, яка зовні схожа із статурою ОСОБА_9 , впізнати останню особу за іншими ознаками вона не змогла. У викраденій сумці був мобільний телефон та гроші в сумі 70 грн. та інше майно. В подальшому викрадений телефон їй було повернуто слідчим в приміщенні органу поліції, де також вона бачила і обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_10 в суді показала, що в нічний час 13 листопада минулого року вона разом з потерпілою, після відпочинку в барі «Карамель», йшла додому. Навпроти розташованої по вул. Кримській СШ №13, в освітленому місці, до них із-за спини несподівано підбіг раніше незнайомий парубок та декілька разів смикнув за сумку, що висіла через лікоть потерпілої, чим вирвав її та втік. Свідок добре розгледіла обличчя злочинця, в якому впевнено та категорично в залі суду впізнає ОСОБА_9 .
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 13 листопада 2016 року ОСОБА_11 повідомила органу поліції про те, що близько 04 години цієї ж доби по вул. Кримській невідома особа, віком 25-26 років, зростом 170 см, шляхом ривку відкрито заволоділа належною їй сумкою, з поміщеними до неї мобільним телефоном та грошима. Загальний розмір заподіяної шкоди склав 2870 грн.
23 грудня 2016 року ОСОБА_12 видав керівнику Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області мобільний телефон марки «Doogee», imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_1 , що підтверджено відповідною рукописною письмовою заявою.
В цей же день постановою слідчого даний телефон долучено до кримінального провадження в якості речового доказу, а 16 січня 2017 року телефон було передано потерпілій на відповідальне зберігання.
Безпосереднім оглядом в суді даного мобільного телефону встановлено його індивідуальні ознаки, в тому числі і вірні imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 , у зв`язку із чим слід визнати про допущену ОСОБА_12 описку в номері imei 2 даного телефону. Присутня в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 настояла, що саме цей телефон було в неї відкрито викрадено злочинцем.
Надаючи аналіз даним доказам слід дійти наступних висновків. Потерпіла та свідок ОСОБА_10 дали узгоджувальні показання щодо часу, місця та механізму відкритого викрадення майна ОСОБА_7 , а остання особа і щодо переліку викраденого у неї майна, що відповідає змісту пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення.
Свідок ОСОБА_10 категорично та впевнено показала, що бачила обличчя злочинця, в особі якого в залі суду впізнає ОСОБА_9 .
Сам ОСОБА_9 не заперечує, що певний період часу володів мобільним телефоном потерпілої та писав заяву про його видачу органу поліції.
Таким чином слід визнати, що невизнавальні показання обвинуваченого є лише його формою захисту проти висунутого обвинувачення та спрямовані виключно на уникнення відповідальності за вчинене.
На підставі сукупності вищезазначених доказів та висновків суд визнає доведеним, що ОСОБА_9 , з корисливих спонукань, перебуваючи близько 4 години 10 хвилин 13 листопада 2016 року на території, розташованій за адресою: м. Одеса, вул. Кримська,62А, визначивши в якості предмета злочину майно раніше незнайомої йому ОСОБА_7 , підійшов іззаду до зазначеної особи та, в присутності іншого очевидця свідка ОСОБА_10 , шляхом ривку вирвав належну потерпілій жіночу сумку сірого кольору, вартістю 1000 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «Doogee Leo DG280», imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 ; вартістю 1800 грн., грошові кошти в сумі 70 грн., а також інше майно, що не представляло матеріальної цінності для ОСОБА_7 , чим відкрито заволодів майном та грошами потерпілої на загальну суму 2870 грн., якими розпорядився на власний розсуд.
Зазначені дії суд кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України, як відкрите заволодіння чужим майном (грабіж).
При цьому суд не обґрунтовує свої висновки протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_7 , яка в суді прямо заперечила спроможність впізнати ОСОБА_9 за рисами обличчя, а також протоколом з`явлення останньої особи із зізнанням, оскільки ОСОБА_9 відмовився в добровільності його написання. Зазначені обставини не впливають на доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненому та не спричинюють його можливе виправдання.
При призначенні ОСОБА_9 покарання суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене тому покарання.
Суд також враховує показання обвинуваченого про його неофіційне працевлаштування на будівництві, а також надання ним допомоги важкохворій матері, відсутність до нього майнових вимог від потерпілої.
Із змісту досудової доповіді сектору пробації вбачається висновок про неможливість виправлення ОСОБА_9 без призначення реального покарання у виді обмеження чи позбавлення волі на певний строк.
З урахуванням викладеного, невизнання ОСОБА_9 своєї вини, а також факту його засудження у 2016 році за вчинення іншого злочину аналогічної спрямованості, положень ч.3 ст.78 КК України, а також роз`яснень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» в частині неприпустимості повторного звільнення засудженого від відбуття покарання з випробуванням, якщо цією особою було вчинено новий злочин під час іспитового строку, суд вважає, що дана обставина не дозволяє застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 після призначення остаточного покарання положення ст.ст.69, 75 і 76 КК України.
Долю долученого до матеріалів кримінального провадження речового доказу слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.71 КК України до зазначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2016 року та призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) роківі.
Застосувати до засудженого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком до 02 вересня 2017 року.
Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_9 залишати місце свого проживання в період з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби.
Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати, ОСОБА_9 затримати та доставити до установи відбування покарання.
Виконання вироку в цій частині покласти на начальника Суворовського відділу поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з дня фактичного затримання для поміщення до установи відбування покарання.
Після набрання вироком законної сили долучений до матеріалів судового провадження в якості речового доказу телефон марки «Doogee Leo DG280» вважати повернутим потерпілій ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий

ОСОБА_1