АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0014668 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, працюючого техніком в Київському державному хореографічному училищі, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з

Справа № 11кп/796/1493/2017
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
Суддя у першій інстанції ОСОБА_10
Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1
позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ПрАТ «СК «Брок Бізнес» та ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 5000 (п`ять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині у задоволенні цивільного позову - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення автотехнічної експертизи від 22лютого 2017 року № 307/ат у сумі 703 (сімсот три) гривні 68 копійок.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , 25 вересня 2016 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Кіа Soul» номерний знак НОМЕР_1 , рухався заднім ходом по проїзній частині дворової території біля будинку № 15 по вул. Кибальчича в напрямку проїзної частини пр. Г.Ватутіна, 28-а в м. Києві.
Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог п.п. 2.3 підпункт «б» та 10.9 Правил дорожнього руху України.
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_6 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем марки «Кіа Soul» номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб для забезпечення безпеки іншим учасникам дорожнього руху, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки пішоходу ОСОБА_12 , яка в той час рухалась позаду вказаного автомобіля.
Продовжуючи небезпечний рух, ОСОБА_6 скоїв наїзд задньою частиною свого автомобіля на пішохода ОСОБА_13 , від чого остання впала на проїзну частину і отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівої стопи у вигляді крайових переломів човникоподібної та п`яткової кісток, підшкірної гематоми ділянки лівого гомілково-ступневого суглобу та стопи, садна тильної поверхні стопи, які відносяться до середнього ступеня тяжкості.

Не погоджуючись з вироком суду перший заступник прокурора міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, прокурор в своїй апеляційній скарзі зазначає, що суд призначаючи покарання ОСОБА_6 не врахував того, що на час ухвалення вироку ОСОБА_6 , 1953 року народження, досяг пенсійного віку, що унеможливлює застосування до нього такого виду покарання, як обмеження волі.
Також як вказує сторона обвинувачення, суд порушив вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, та безпідставно звільнив ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, внаслідок чого неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Крім цього, прокурор зазначає, що суд при призначенні ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, неправильно застосував ст. 76 КК України, оскільки контроль за поведінкою обвинуваченого покладено на органи кримінально-виконавчої інспекції, а не уповноважений орган з питань пробації.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, та представника потерпілої, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами, яким суд дав належну оцінку і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. А тому колегія суддів не перевіряє їх відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, є вірною та в апеляційній скарзі прокурором також не оспорюється.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_15 основного покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, то вони заслуговують на увагу.
Так, згідно зі ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується, зокрема до осіб, які досягли пенсійного віку.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_16 , на час постановлення вироку досяг пенсійного віку, оскільки народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За таких обставин, призначивши йому основне покарання у виді обмеження волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд першої інстанції застосував закон про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
Неправильно застосовані судом положення ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки кримінальним законом не передбачено у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням звільнення особи від відбування додаткового покарання, що здійснив суд першої інстанції, а ст. 76 КК України в редакції Закону № 1492-VIII від 07 вересня 2016 року, яка діяла на час ухвалення вироку, передбачає покладення на засудженого обов`язків, виконання яких повинен контролювати уповноважений орган з питань пробації, а не кримінально-виконавча інспекція, як про це вказав суд.
Відповідно до вимог ст. ст. 413, 420 КПК України, неправильне застосування законуУкраїни про кримінальну відповідальність, тобто застосування кримінального закону, який не підлягає застосуванню, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалення в цій частині нового вироку апеляційним судом на підставі вимог ст. 409 КПК України.
Ухвалюючи у зазначеній частині новий вирок, колегія суддів враховуючи вимоги ст. 65 КК України, приймає до уваги ті ж обставини, що і суд першої інстанції, враховує тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення; відомості про особу ОСОБА_6 зокрема його позитивну характеристику за місцем роботи, досягнення пенсійного віку і не перебування на спеціальних обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, наявність сім`ї , його поведінку під час та після вчинення злочинних дій; характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, обставин, які обтяжують покарання, щире каяття обвинуваченого, як обставину, яка його пом`якшує, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, у виді штрафу, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Призначене покарання буде в достатній мірі відповідати вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом і розміром сприяти виправленню і перевихованню обвинуваченого та попередженню нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік та на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, скасувати в частині призначеного покарання.
Постановити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

________________ ______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_17 ОСОБА_3