Справа №: 398/3192/16-к
провадження №: 1-кп/398/207/17
ВИРОК
Іменем України
"19" травня 2017 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000675 від 12.08.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Лікарівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта початкова загальна, невійськовозобов`язаного, неодруженого, непрацюючого, який проживає та зареєстрований у буд. АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.12.2009 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох місяців арешту; 08.02.2013 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75, 76 КК України, іспитовий строк 3 роки;

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 25 липня 2016 року, близько 20 години 30 хвилин прийшов до території будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок є майном філії «Олександрійського кінного заводу №174 Державного підприємства «Конярство України». Знаходячись у дворі вищезазначеного будинку, ОСОБА_6 діючи умисно, відкрив вхідні двері будівлі, які не були зачинені. У даному приміщенні використовується кімната мисливським колективом №20 та ОСОБА_7 є головою даного колективу. ОСОБА_6 будучі у даній кімнаті таємно викрав маскувальну сітку вартістю 345 грн. 00 коп., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1945 від 17.08.2016 року. Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріального збитку на суму 345 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 у судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, погодився з кваліфікацією щодо вчиненого ним діяння, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно відкрив двері, які не були замкнені та викрав сітку, але він її повернув.

Обвинувачений зазначив, що не оспорює ті фактичні обставини справи, визнає їх за правдиві і достовірні. З врахуванням думки прокурора, обвинуваченого та його захисника суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставин справи, тому було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які вказують на його особу.

У зв`язку з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, і визнав можливим обмежити обсяг доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особистості обвинуваченого.

Також обвинуваченому судом було роз`яснено, що в разі розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Суд, вислухавши обвинуваченого, який свою провину визнав в повному обсязі, прокурора, в виду того, що обвинувачений дав згоду на розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає що - вина обвинуваченого, в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - доведена належними та допустимими доказами, які були підтвердженні самим обвинуваченим, у зв`язку із чим суд вважає, що вина ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії слід кваліфікувати: за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначені обвинуваченому покарання судом також враховується те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи та має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Судом також враховується поведінка обвинуваченого за час досудового розслідування, де він активно сприяв розкриттю злочину, а також під час судового розгляду, де він щиро покаявся у вчиненому злочині, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, з якої вбачається, що він бажав усунути негативні наслідки вчиненого та повернув викрадене голові кооперативу.

Обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, визнання провини.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, враховуючи його вік та стан здоров`я, відсутність освіти, скрутний матеріальний стан, відсутність обтяжуючих обставин, суд прийшов до висновку, що обвинувачений не являє собою велику небезпеку для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його належною поведінкою органом пробації під час звільнення від відбування покарання з встановленням іспитового строку на підставі статті 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених статтею 76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним та призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: маскувальна сітка розміром 5 х 2 м, яка передана ОСОБА_7 (голові мисливського кооперативу) залишити останньому в користування.

Матеріали кримінального провадження №0000675 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням з обвинувальним актом.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_8 НЕРОДА