Справа № 405/222/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0000055 від 9.12.2014 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, гр. України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив дизертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, за наступних обставин.

Згідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 209 від 03 вересня 2014 року (по стройовій частині) військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду розвідника кулеметника 1 відділення 2 групи спеціального призначення 11 роти спеціального призначення 4 загону спеціального призначення зазначеної військової частини.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних сил України, дорожити честю та гідністю військовослужбовця Збройних сил України, дотримуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленного завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручениї йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили вцілому; не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , будучи придатним для проходження військової служби, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 24 листопада 2014 року вирішив самовільно залишити військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , з метою ухилитися від військової служби.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення дизертирства, солдат ОСОБА_5 24листопада 2014 року, з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжував не з`являтись на службу до 15 січня 2017 року, тобто до його затримання.
15 січня 2017 року о 18:00 год. на підставі ухвали слідчого судді Ленінського райсуду м. Кіровограда співробітниками Кіровоградського ВП ГУНП України в Кіровоградській області солдата ОСОБА_5 було затримано та доставлено до військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України.
Протягом зазначеного періоду солдат ОСОБА_5 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, командування військової частини чи органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, проводячи службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.408 КК України.

19 січня 2017 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, сторони узгодили міру покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Згідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та закону, суд прийшов до висновку, що угода підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до положень частин 2 та 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 408 КК України відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінального правопорушення органом досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання, у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки відповідає вимогам Кримінального кодексу України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК України.
Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом не встановлено.

Умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність, передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 19 січня 2017 року і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.374, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 19 січня 2017 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України підполковником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_5 з під варти в залі судового засідання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1