Єдиний унікальний номер 722/2082/16-к
Номер провадження 1-кп/722/106/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

а також: обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 та його представників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни кримінальне провадження №0000359 від 26.09.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кормань Сокирянського району Чернівецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 26.09.2016 року приблизно 2-ої год. біля домогосподарства АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , побачив належний на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_5 автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 310D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартість якого становила 137205,41 грн. Діючи з метою незаконного заволодіння транспортним засобом та подальшого його використання у власних цілях, умисно, протиправно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 відкрив передні двері даного транспортного засобу зі сторони водія, сів за кермо, прокрутив серцевину пошкодженого замка запалення, увімкнув живлення, вимкнув передачу, поставив її в нейтральне положення та штовхаючи автомобіль на схил по дорозі, запустив двигун автомобіля, привівши його таким чином у рух. Доїхавши в с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області, ОСОБА_4 залишив даний автомобіль на дорозі на околиці села. Однак, у зв`язку з тим, що обвинувачений не поставив даний транспортний засіб на стоянкові гальма та не увімкнув передачу, автомобіль покотився та з`їхав у кювет внаслідок чого його було частково пошкоджено. Внаслідок незаконного заволодіння обвинуваченим зазначеним транспортним засобом, потерпілому ОСОБА_5 було завдано матеріальних збитків у розмірі 26412,10 грн.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та дав наступні показання. Ввечері 25.09.2016 року він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відпочивали в кафе «Візит», яке розташоване в с. Шебутинці Сокирянського району Чернівецької області. Після закриття кафе приблизно 1-ої год. 26.09.2016 року вони вийшли на вулицю де побачили ОСОБА_10 , в якого запитали чи не може він їх відвезти додому в с.Кормань, на що той погодився. Однак, проїхавши приблизно 500 м. вони потрапили в дорожньо-транспорну пригоду, тому ОСОБА_11 , відмовився їх везти додому та відвіз назад до кафе «Візит». ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли з автомобіля біля кафе «Візит», а ОСОБА_4 поїхав далі в напрямку дому ОСОБА_12 , щоб по дорозі вмовити його відвезти їх додому, однак той не погодився. Біля будинку ОСОБА_12 , обвинувачений вийшов з автомобіля та пішов в напрямку кафе «Візит», однак по дорозі побачив на вулиці автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 310 D, державний номерний знак НОМЕР_2 . ОСОБА_4 підійшов до даного автомобіля, потягнув на себе ручку передніх дверей зі сторони водія і двері відчинилися. Тоді він вирішив заволодіти даним транспортним засобом з метою доїхати на ньому додому. Відкривши двері автомобіля, ОСОБА_4 сів за кермо. У замку запалення був ключ, серцевина замка запалення була витягнена, однак оскільки у нього був у користуванні автомобіль цієї ж марки, в якому аналогічний замок запалення, тому обвинувачений знав, яким чином завести двигун. Він включив передачу, штовхнув автомобіль зі сторони водія з буксиру, привівши автомобіль таким чином у рух. На автомобілі він під`їхав до кафе «Візит», де до нього на передні пасажирські сидіння сіли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . При цьому, обвинувачений не пояснював їм, що даним автомобілем він заволодів незаконно. Приїхавши в с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області, ОСОБА_4 підвіз ОСОБА_9 та ОСОБА_8 додому, після чого залишив автомобіль на дорозі на околиці села. Однак, він забув поставити його на стоянкові гальма та не ввімкнув передачу внаслідок чого автомобіль покотився та з`їхав задньою частиною у кювет. Обвинувачений побачив, що внаслідок його дій автомобіль було пошкоджено, зокрема задній бампер. Він злякався та пішов додому. Щиро розкаюється у вчиненому та просить його суворо не карати. Попросив у потерпілого вибачення та частково відшкодував завдані матеріальні збитки у розмірі 15000 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні дав показання, що раніше з обвинуваченим особисто знайомий не був. 25.09.2016 року приблизно 23-ої год. він залишив на вулиці біля свого господарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , належний йому на праві приватної власності автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 310 D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 . При цьому, він не закрив передні двері зі сторони водія, оскільки у його автомобілі ключ-чіп, тому якщо його витягнути, то автомобіль неможливо завести. Автомобіль був технічно справний, окрім стоянкових гальм, тому він підкладав під колеса автомобіля каміння. Зранку наступного дня він виявив відсутність автомобіля, про що повідомив працівників поліції. Працівники поліції повідомили потерпілого, що знайшли автомобіль на околиці с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області. Коли він приїхав з працівниками поліції та оглянув автомобіль, то виявив наступні пошкодженні: розбитий задній бампер, загнуте праве крило, вм`ятина на передній правій дверці, тріщину на передньому бампері, а також поломка стартера. Батько обвинуваченого ОСОБА_4 забирав автомобіль для проведення відновлювального ремонту і під час огляду на СТО с. Романківці були виявлені і інші пошкодження. Автомобіль відвозили на СТО м. Новодністровськ, де вони зняли коробку і встановили поломку стартера та демпфера. Однак, обвинувачений та його батько відмовилися проводити ремонт. Даний автомобіль потерпілий використовує для здійснення продажу вирощеної сільськогосподарської продукції, зокрема помідор. Він не зареєстрований приватним підприємцем та офіційно не працює. Проживає разом з дружиною, яка не працює, малолітнім сином та батьками.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні дав показання, що з обвинуваченим ОСОБА_4 він знайомий з дитинства і вони товаришують. З потерпілим ОСОБА_5 він також знайомий, відносини нормальні. 25.09.2016 року після футболу свідок відпочивав з друзями в кафе «Візит» с.Шебутинці Сокирянського району Чернівецької області. Приблизно 1-ої год. 26.09.2016 року кафе зачинилося і свідок разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вийшли на вулицю та побачили, що їм немає з ким повернутися додому в с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області. Відстань від кафе до с. Кормань становить приблизно 4-5 км. ОСОБА_4 попросив ОСОБА_10 , щоб той відвіз їх в с. Кормань, на що той погодився. Однак, під час руху автомобіль під керуванням ОСОБА_12 заїхав в паркан, тому він сказав їм, що не повезе їх додому і відвіз їх назад до кафе «Візит». Біля кафе свідок та ОСОБА_9 вийшли, а ОСОБА_4 поїхав далі разом з ОСОБА_13 . Приблизно через півгодини до них на автомобілі марки MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER білого кольору під`їхав ОСОБА_4 , який запропонував поїхати разом з ним додому, на що вони погодилися. Свідок сів на переднє пасажирське сидіння біля ОСОБА_4 , а біля нього сів ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_4 не пояснював свідку звідки він взяв автомобіль. ОСОБА_4 привіз свідка додому та поїхав з ОСОБА_9 далі. Під час руху на даному автомобілі вони не потрапляли в дорожньо-транспортні пригоди, рухалися з середньою швидкістю.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні дав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_8 . При цьому, даний свідок з обвинуваченим ОСОБА_4 також знайомий з дитинства і вони товаришують. З потерпілим ОСОБА_5 він також знайомий, відносини нормальні.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_4 , показань потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , винуватість ОСОБА_4 підтверджується дослідженими письмовими доказами:

-копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого 31.08.2013 року Кельменецьким ВРЕР ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області, згідно якого власником автомобіля марки MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 310 D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 є потерпілий ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду місця події від 26.09.2016 року з таблицею ілюстрацій до нього, проведеного в період часу з 08 год. 10 хв. по 08 год. 30 хв. у присутності двох понятих та потерпілого ОСОБА_5 , згідно якого потерпілий вказав місце на дорозі біля свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де він залишив свій автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 310 D, державний номерний знак НОМЕР_2 ;

-протоколом огляду місця події від 26.09.2016 року з таблицею ілюстрацій до нього, проведеного в період часу з 08 год. 40 хв. до 09 год. 30 хв. у присутності двох понятих та потерпілого ОСОБА_5 , згідно якого біля господарства ОСОБА_14 , яке розташоване в по вул. Б.Хмельницького с.Кормань Сокирянського району Чернівецької області, було виявлено автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 310D, державний номерний знак НОМЕР_2 ; даний автомобіль був розташований передньою частиною на дорозі, а задня частина знаходилася в яру (кюветі), на ньому були наявні пошкодження замка запалювання, розбитий задній бампер, незначні пошкодження кузову, переднього лівого повороту, пошкодження нижньої частини задніх дверей багажного відділу;

-висновком товарознавчої експертизи №758-а, проведеної 26.10.2016 року експертом Чернівецького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_15 , згідно якого ринкова вартість автомобіля марки MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 310 D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , до його пошкодження, станом на 26.09.2016 року складала 137205,41 грн. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт завданого власнику становила 26412,10 грн.

Частиною першою ст.84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями ч.2 ст.84 КПК України встановлено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч.1 ст.85 КПК України належним є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Стороною обвинувачення надано суду в якості доказу протокол слідчого експерименту, проведеного 18.10.2016 року начальником СВ Сокирянського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_16 у присутності двох понятих з участю потерплого ОСОБА_17 та його представника ОСОБА_6 з метою перевірки та уточнення показів потерпілого на місці вчинення злочину, зокрема з метою перевірки його показів щодо неможливості заволодіння належним йому автомобілем однією особою.

Даний доказ відповідно до положень ч.ч.1,2. ст. 84, ч.1 ст. 85 КПК України є неналежним доказом, оскільки він не є процесуальним джерелом у розумінні положень ч.2. ст.84 КПК України, відповідно суд вважає його недопустимим.

Крім того, відповідно до положень ст.337 КПК України межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор має право змінити обвинувачення в суді як щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення, так і щодо обсягу обвинувачення; висунути додаткове обвинувачення щодо вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, якщо окремий їх розгляд неможливий; відмовитися від підтримання державного обвинувачення. Суд має право самостійно вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження. Під час судового розгляду кримінального провадження, суд не наділений правом змінити висунуте щодо особи обвинувачення, не вправі проводити розгляд щодо інших осіб, про причетність яких до кримінального правопорушення стало відомо під час судового провадження. Судовий розгляд у кримінальному провадженні здійснюється лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, суд не має права з`ясовувати обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення особами, які не є обвинуваченими у конкретному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину під час судового розгляду даного кримінального провадження доведена в повному об`ємі сукупністю досліджених судом доказів та вчинене діяння кваліфікується за ч.1 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.

При призначенні ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, а саме те, що у відповідності до ч.3 ст.12 КК України даний злочин є умисним злочином середньої тяжкості внаслідок якого потерпілому заподіяно матеріальних збитків.

Суд враховує дані про особу ОСОБА_4 , зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, не працює, не має будь-якого доходу, проживає разом з батьками, тіткою, братом та племінником.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ч.1 ст.66 КК України є щире каяття та сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 після вчиненого злочину зізнався працівникам поліції у вчиненому, а також дав правдиві показання про обставини вчиненого ним злочину під час судового розгляду, попросив у потерпілого вибачення. Крім того, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання добровільне часткове відшкодування обвинуваченим заподіяних матеріальних збитків у розмірі 15000 грн., що підтверджується письмовою розпискою потерпілого ОСОБА_5 від 26.12.2016 року.

Обставин, які обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлено.

Аналізуючи встановлені судом обставини, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, відсутність у нього офіційного місця працевлаштування та будь-якого іншого доходу, його поведінку до та після вчинення злочину, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті закону за даний вид злочину у виді обмеження волі, оскільки призначення більш м`якого виду покарання у виді штрафу, на думку суду, не буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки він немає офіційного місця працевлаштування або будь-якого іншого доходу, за наявності яких він має можливість особисто сплатити штраф.
Крім того, враховуючи, що дана особа вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся у вчиненому злочині та частково відшкодував завдані збитки, суд приходить до висновку про можливість звільнення його від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст.75 КК України з однорічним випробувальним іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Відповідно до положень ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

До початку судового розгляду потерпілим ОСОБА_5 було пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, який ним під час судового розгляду не був визнаний. Однак, з урахуванням часткового відшкодування ОСОБА_4 26.12.2016 року потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків у розмірі 15000 грн. остаточні позовні вимоги полягали у стягненні матеріальних збитків на загальну суму 35773,10 грн., а також стягненні моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Крім того, просить стягнути 15000 грн. понесених ним процесуальних витрат на правову допомогу та сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальних збитків є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №758-а, проведеної 26.10.2016 року експертом Чернівецького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_15 вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 310 D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 становила 26412,10 грн.

При цьому, судовим експертом ОСОБА_15 під час судового розгляду було роз`яснено даний висновок, зокрема, що пошкодження автомобіля експертом були встановлені шляхом його зовнішнього огляду. При цьому, відповідно до п. 8.5.13 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Мін`юсту України, ФДМУ 24.07.2009 року №1335/5/1159, якщо виявити дефекти на прихованих частинах складників неможливо при візуальному методі обстеження КТЗ, то всі припущення щодо прихованих пошкоджень фіксуються фахівцем у досліджені. Однак, роботи по усуненню цих пошкоджень не включаються до вартості відновлювального ремонту до підтвердження необхідності виконання ремонтних робіт. У ремонтній калькуляції, яка є додатком до даного висновку зазначено запчастини, пошкодження яких були виявлені експертом під час візуального обстеження автомобіля: задній бампер, кронштейни та кути до нього, ручка задніх дверей, замикаюча панель, а вартість робіт по заміні зазначених запчастин була нарахована за допомогою системи AUDATEX.

Суд вважає, що даний доказ є належним та допустимим і ним підтверджується заподіяння ОСОБА_5 з вини ОСОБА_4 матеріальних збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 26412,10 грн., з яких підлягають стягненню з урахуванням вже добровільно сплачених ОСОБА_4 матеріальних збитків: 26412, 10 - 15000 = 11412,10 (грн.).

Однак, надані на підтвердження позовних вимог про стягнення матеріальних збитків копії товарних чеків ПП ОСОБА_18 від 30.09.2016 року та 25.10.2016 року, рахунку ПП ОСОБА_19 №213 від 26.11.2016 року не доводять обставин пошкодження з вини ОСОБА_4 зазначених у них запчастин у належному ОСОБА_5 автомобілю та необхідність проведення з вини ОСОБА_4 ремонтних робіт щодо їх заміни. Будь-яких інших належних та допустимих доказів цивільним позивачем та його представниками на підтвердження даних обставин суду надано не було. Відповідно суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Пунктом третім ч.2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особо, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пленум Верховного Суду України в п.9 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках тощо. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , які полягали у незаконному заволодінні його транспортним засобом та заподіянні при цьому з вини ОСОБА_4 пошкодження даного майна, зазнав душевних страждань внаслідок неможливості протягом певного часу вести звичний спосіб у зв`язку з частковим пошкодженням транспортного засобу та необхідності проведення його відновлювального ремонту. Обсяг, зміст, інтенсивність та тривалість моральних страждань, завданих внаслідок дій ОСОБА_4 дають суду підстави для визначення справедливого розміру відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 2000 грн. Відповідно позовні вимоги в частині моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин та у відповідності до положень ч.2 ст.120 КПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_4 витрат за надання правової допомоги ОСОБА_5 , які він та його представники просили стягнути у розмірі 15000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин та враховуючи роз`яснення, викладені в п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно яких пропорційність присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша ст. 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, з цивільного відповідача підлягають стягненню на користь цивільного позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 220,48 грн.
Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи у розмірі 879,60 грн.

Керуючись ст.ст. 369 ч.1, 370, 371 ч.ч.1,2, 373 ч.ч.2,3, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України і за його вчинення призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти зазначений орган про зміну місяця проживання, роботи або навчання.
Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 - матеріальні збитки у розмірі 11412 (одинадцяти тисяч чотириста дванадцяти) грн. 10 коп. та моральну шкоду у розмірі 2000 (двох) тисяч грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 - понесені ним судові витрати у розмірі 220 (двісті двадцяти) грн. 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кормань Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на р/р 0204, одержувач ГУДКСУ у Чернівецькій області, код за , МФО 856135, процесуальні витрати в розмірі 879 (вісімсот сімдесяти дев`яти) грн. 60 коп.

Речовий доказ: автомобіль марки MERCEDES-BENZ моделі SPRINTER 310 D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити у його власності.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Головуючий: