02 грудня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання у кримінальному провадженні № 120 161 001 000 043 64 за ч. 3 ст. 153 КК України, про накладення арешту,
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що з вересня 2015 року по квітень 2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв розпусні дії щодо неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що потерпілі є малолітніми особами та в наслідок свого віку не зможуть чинити фізичний опір його діям, діючи з метою насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом з погрозою застосування фізичного насильства, яку малолітні особи сприймали як реальну, тримаючи за руку чи одяг малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , примушував останніх переглядати фільми порнографічного характеру, оголюючи малолітніх, примушував потерпілих дивитись на його оголений статевий орган, торкатись його, в ході чого торкався руками статевих органів малолітнього ОСОБА_8 , а також торкався руками та язиком статевих органів малолітньої ОСОБА_7 , чим увійшов у неприродні статеві зносини з останніми, що являє собою насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом.
Враховуючи, що вказаний системний відповідно до постанови слідчого від 29.11.2016 визнаний речовим доказом, з метою його збереження, останній підлягає арешту.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_9 до суду не прибула.
Слідчий суддя, заслухавши доводи слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.
Абзацом другим вказаної норми визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
У силу ч.2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, серед іншого, з метою збереження речових доказів.
Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи, якщо воно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК критеріям.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження
Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні системного блоку, тому що вказаний предмет може містити у собі відомості про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого його злочину.
Крім того, слідчим доведено існування реальних ризиків приховування та використання вказаного майна.
Керуючись вимогами ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1