Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засуджених ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції) та ОСОБА_8 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001181, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 , на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 28 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 30 червня 2016 року про обвинувачення
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
уродженця м. Чорткова Тернопільської області,
жителя АДРЕСА_1 ,
судимого за вироком від 28 грудня 2012 року за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,
а також
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України,
уродженця м. Червонограда Львівської області,
жителя АДРЕСА_2 ,
неодноразово судимого, востаннє за вироком від 13 вересня 2010 року за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України,
в с т а н о в и л а:

За вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 28 листопада 2014 року:
ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за винятком житла.
За ст. 257 КК України ОСОБА_8 виправдано.

Цим же вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за винятком житла.
За ст. 257 КК України ОСОБА_7 виправдано.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 30 червня 2016 року вирок Шевченківського районного суду міста Чернівців від 28 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 змінено.
Виключено з об`єму обвинувачення засуджених кваліфікуючу ознаку ч. 4 ст. 187 КК України вчинення злочину організованою групою.
Пом`якшено ОСОБА_8 й ОСОБА_7 покарання, постановлено вважати їх засудженими за ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 68 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 7 років з конфіскацією всього майна за виключенням житла кожного.
Обрано ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши їх під варту з залу суду.
В решті вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень щодо засудженого ОСОБА_8 через порушення вимог кримінального процесуального закону та просить закрити кримінальне провадження щодо нього за недоведеністю вини у вчиненні інкримінованого правопорушення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вважає, що суд першої інстанції поклав в основу вироку недопустимі докази, що залишилося поза увагою апеляційного суду. Вказує, що суд апеляційної інстанції, безпосередньо не дослідивши докази у кримінальному провадженні, фактично їх переоцінив, а також безпідставно обрав ОСОБА_8 запобіжний захід, при цьому не зазначивши щодо зарахування попереднього ув`язнення, початку та перебігу строку відбування покарання. Також захисник указує, що апеляційний суд не навів в ухвалі належних мотивів на спростування доводів, викладених в його апеляційній скарзі.

Щодо засудженого ОСОБА_7 судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.

За вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнано винними у готуванні до вчинення розбою організованою групою з метою заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах, поєднаному з насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого та з проникненням у сховище, за таких обставин.
У грудні 2013 року особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, для вчинення нападу з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 , який займався обміном валют на МТК «Калинівський ринок» у м. Чернівцях, організувала та очолила організовану групу, до складу якої увійшли ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження; розробила план кримінального правопорушення та до 18 січня 2014 року ця група ретельно готувалася до його вчинення шляхом спостереження, збирання детальної інформації про потерпілого, наявності у нього 200 000 євро.
Протягом зазначеного часу організатор групи за невстановлених обставин придбав вогнепальну зброю - пістолет марки Сarizma-22 Magnum, пістолет для тренувальної стрільби марки Trooper 2.5 № 12 12-028818, радіостанцію «Моторола», електрошокер, спецзасіб - гумовий кийок ПР-73 та рукавички для всіх членів групи.
18 січня 2014 року приблизно о 05.00 год. всі члени групи на автомобілі прибули до будинку АДРЕСА_3 , де організатор провів із ними детальний інструктаж вчинення нападу, роздав знаряддя і засоби вчинення злочину: ОСОБА_8 - пістолет марки Trooper 2.5, радіостанцію «Моторола» та рукавички, ОСОБА_7 -електрошокер та ніж, ОСОБА_10 - гумовий кийок ПР-73, а собі залишив пістолет марки Сarizma-22 Magnum і радіостанцію «Моторола» та приблизно о 05.30 год. всі учасники групи прибули до місця проживання потерпілого ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_4 і розмістилися на визначених місцях, очікуючи виходу потерпілого, однак не довели свого злочинного умислу до кінця, оскільки були затримані працівниками міліції.

Заслухавши доповідь судді,пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримання касаційної скарги, думку засуджених ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які просили задовольнити касаційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі суду апеляційної інстанції, зокрема, мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали; при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
При розгляді даного кримінального провадження апеляційний суд повною мірою дотримався вимог кримінального процесуального закону.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 про необгрунтованість засудження ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення аналогічні доводам, які були викладені в його апеляційній скарзі, вони були перевірені судом апеляційної інстанції і визнані такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.
Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджено сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.
Винуватість ОСОБА_8 у готуванні до розбійного нападу на потерпілого з метою заволодіння його майном у великих розмірах, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, та з проникненням у сховище, підтверджується сукупністю доказів, які були досліджені в судовому засіданні. Так, вина засудженого підтверджується показаннями засудженого ОСОБА_8 про обставини, за яких родич запропонував йому взяти участь у пограбуванні, а він у свою чергу залучив ОСОБА_7 .Зазначені показання суд обгрунтовано визнав достовірними, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з іншими доказами, зокрема, показаннями засудженого у цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_7 ; потерпілого ОСОБА_9 ; свідка ОСОБА_10 ; заявою свідка ОСОБА_10 про злочин, що готується, щодопотерпілого ОСОБА_9 та постановою старшого слідчогоСВ СУ УМВС України в Чернівецькій області про забезпечення безпекисвідка шляхом встановлення конфіденційності інформації про особу із заміною біографічних даних на псевдонім ОСОБА_10 ; даними протоколу прийняття заяви останнього про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується); постановоюпро проведення контролю за вчиненням злочину від 24 грудня 2013 року; даними протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 30 січня 2014 року, яка проводилась на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Чернівецької області від 27 грудня 2013 року; даними протоколу за результатами негласної слідчої (розшукової) дії від 19 січня 2014 року,проведеної на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину; даними протоколу огляду місця події від 18 січня 2014 року,під час якого виявлено та вилучено матерчаті рукавички іпістолет «Carizma-22 Magnum» та магазин з набоями, які визнані речовими доказами; висновками балістичних експертиз, сукупністю інших доказів.
Доводи захисника про те, що кримінальне правопорушення вчинено внаслідок провокації, а саме підбурювання з боку свідка ОСОБА_10 , залученого правоохоронними органами для проведення негласних (слідчих) дій, є безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами. Суди першої та апеляційної інстанцій ретельно перевіряли доводи про фальсифікацію матеріалів досудового розслідування і визнали їх такими, що суперечать доказам, зібраним у кримінальному провадженні, належно обґрунтувавши свої висновки з цього приводу.
Суд дав повну і всебічну оцінку доказам у кримінальному провадженні та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку. Судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для прийняття правильного рішення. Докази, на яких побудовані висновки суду, є належними, допустимими, достатніми і достовірними.
За таких обставин висновок суду про те, що ОСОБА_8 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України, є обґрунтованим. Підстав вважати, що дії засудженого кваліфіковані неправильно, немає.
Посилання у скарзі захисника як на підставу для скасування ухвали апеляційного суду на нездійснення цим судом повторного дослідження окремих доказів, зокрема на те, що апеляційним судом не був допитанийв судовому засіданні свідок ОСОБА_10 не ґрунтуються на вимогах ч. 3 ст. 404 КПК України.
Відповідно до цих вимог, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Як убачається з матеріалів справи даних, які могли б свідчити про дослідження таких обставин судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, під час апеляційного розгляду встановлено не було.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не мав процесуальних підстав для повторного дослідження окремих доказів, переглянув вирок із дотриманням вимог ст. 404 КПК України та, погодившись із висновками місцевого суду щодо оцінки таких доказів, не порушив принцип безпосередності судового розгляду.
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальне провадження в межах поданих апеляційних скарг, в тому числі за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. 419 КПК України належним чином проаналізував доводи, наведені в апеляційних скаргах, дав на них вичерпні відповіді і, приймаючи відповідне рішення, обґрунтував його належним чином.
Таким чином, ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, вона відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.
Відсутність в ухвалі апеляційного суду рішення щодо зарахування ОСОБА_8 попереднього ув`язнення, початку та перебігу строку відбування покарання, не впливає на обгрунтованість зазначеного судового рішення і не є підставою для його скасування, оскільки такі питання підлягають вирішенню в порядку виконання вироку за результатами визначення точного строку попереднього увязнення засудженого в межах даного кримінального провадження.
Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і винести законні та обґрунтовані рішення, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 28 листопада 2014 рокута ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3