УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/6028/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія зап .захід Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 31 липня 2017 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великі Коровинці Чуднівського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 31.07.2017 року та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Зазначає, що слідчий суддя не надав належної оцінки усім обставинам, які мають значення для вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу.
Так, слідчим суддею не прийнято до уваги, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років, офіційно не працює, є громадянином Російської Федерації та не має місця реєстрації на території України. Не враховано також те, що підозрюваний неодноразово ухилявся від явки до слідчого, у зв`язку з чим останнього було оголошено в розшук та застосовано привід для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, зазначив, що досудовим розслідування беззаперечно встановлено, що підозрюваний ігнорує обов`язки визначені ст.42 КПК України, шляхом неприбуття до слідчого на виклики, чим перешкоджає здійсненню досудового розслідування.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 31.07.2017 року та постановити нову ухвалу, якою замінити запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 подав письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора.
Зазначив, що прокурором не спростовані висновки слідчого судді та не надано достатніх доказів на підтвердження наявності ризиків, на які послався слідчий у клопотанні.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 31.07.2017 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі процесуальні обов`язки:
-заборонено залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 години по 07 годину наступного дня;
-прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручено органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покладено на старшого слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_10 ..
Ознайомлено підозрюваного під розпис з ухвалою суду.
Визначено строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.
Згідно ухвали слідчого судді, досудовим розслідуванням встановлено, що в достовірно невстановлений час, день та місці ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання боєприпасу, незаконно придбав оборонну ручну гранату РГД-5.
Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 переніс вказану гранату до свого автомобіля «Volkswagen LT35», д.н.з. НОМЕР_1 та залишив її там на зберіганні до 02.03.2017
Також ОСОБА_7 , маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину та звинуваченні особи у вчиненні особливо тяжкого злочину, в достовірно невстановлений час та день, перебуваючи в своєму автомобілі «Volkswagen LT35», д.н.з. НОМЕР_1 , який на той час знаходився поблизу будинку №19 по вул. Сакко і Ванцетті в м. Бердичів, Житомирської області, власноруч встановив вибуховий пристрій - гранату РГД-5, яку за допомогою пластикової стяжки прикріпив до важеля перемикання передач та з`єднавши ниткою бойову чеку гранати з ручкою водійських дверцят свого автомобіля. Тим самим ОСОБА_11 штучно створив докази обвинувачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення особливо тяжкого злочину, ОСОБА_11 02.03.2017 о 12 годині 40 хвилин, перебуваючи поблизу будинку №19 по вул. Сакко і Ванцетті в м. Бердичів, Житомирської області, будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину за ст.383 Кримінального кодексу України, умисно повідомив особу, а саме: слідчого СУ Головного управління національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_12 про вчинення відносно нього особливо тяжкого злочину.
ОСОБА_7 повідомив вищевказану уповноважену особу про те, що в період часу з 18 години 01.03.2016 до 10 години 36 хвилин 02.03.2017 невідома особа, маючи умисел на його умисне вбивство, у м. Бердичіві по вул. Сакко і Ванцетті, 19, на не охоронюваній стоянці у автомобілі останнього, а саме «Volkswagen LT35», д.н.з. НОМЕР_1 , встановила гранату «РГД-5», закріпивши її полімерною кабельною стяжкою до важеля перемикання передач з виведенням шнура до водійських дверцят, яку він виявив перед посадкою у вказаний автомобіль, що не відповідає дійсності.
02.03.2017 р. під час проведення огляду автомобіля «Volkswagen LT35», д.н.з. НОМЕР_1 , в його салоні біля ручки перемикання передач, виявлено та вилучено гранату РГД-5 з підривачем УЗРГМ, яка відповідно до висновку експерта №4/18 від 30.03.2017 є боєприпасом - оборонну ручну гранату РГД-5, яку ОСОБА_7 зберігав без передбаченого законом дозволу.
ОСОБА_7 повідомив вищевказану уповноважену особу про те, що в період часу з 18 години 01.03.2016 до 10 години 45 хвилин 02.03.2017 невідома особа, маючи умисел на його умисне вбивство, у м. Бердичіві по вул. Сакко і Ванцетті, 19 на не охоронюваній стоянці у автомобілі останнього, а саме «Volkswagen LT35», д.н.з. НОМЕР_1 , встановила гранату «РГД-5», закріпивши її полімерною кабельною стяжкою до важеля перемикання передач з виведенням шнура до водійських дверцят, яку він виявив перед посадкою у вказаний автомобіль, що не відповідає дійсності.
24 червня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечив щодо задоволення апеляційної скарги підозрюваного, заперечення підозрюваного ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги прокурора та підтримав свою апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню за таких підстав.
24.06.1017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується даними, що містяться в матеріалах провадження та були досліджені під час судового розгляду, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 02.03.2017 року, протоколом огляду місця події від 02.03.2017 року, протоколом допиту свідка від 02.03.2017 року, висновком експерта від 30.03.2017 року за № 4/18, висновком експерта від 11.05.2017 року за № 19/10-3/222-СЕ/17, протоколом додаткового допиту потерпілого від 12.04.2017 року, протоколом огляду місця події від 19.04.2017 року, протоколом огляду предметів від 24.05.2017 року.
Тобто, слідчим суддею правильно встановлено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.
Разом з тим, колегія суддів вважає неспроможними апеляційні вимоги прокурора та підозрюваного ОСОБА_7 , викладені в їх апеляційних скаргах.
Відповідно до вимог ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків того, що підозрюваний може вчинити дії, зазначені в ч.1 цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і ті, що передбачені п.п.1-11 цієї норми закону.
Згідно ч.ч.1,2 ст.181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово, або в певний час доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
Приймаючи рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дотримався вищевказаних норм кримінального процесуального закону та відповідних положень Європейського права, належним чином дослідив всі обставини справи, врахував дані про особу підозрюваного, згідно яких він має постійне місце проживання, сім`ю, на утриманні знаходяться малолітні діти, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків, а також те, що раніше підозрюваний до кримінальної відповідальності не притягувався та прийшов до правильних висновків про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
Апеляційний суд погоджується з зазначеними висновками слідчого судді та також не вбачає підстав для застосування відносно підозрюваного більш суворого запобіжного заходу, як про те просить у своїй апеляційній скарзі прокурор.
В апеляційній скарзі прокурор не навів доказів на спростування висновків суду та наявності передбачених ст.177 КПК України ризиків, які б унеможливлювали застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Не доведено наявність таких ризиків прокурором і під час апеляційного розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді щодо обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, є обґрунтованим.
За таких обставин, підстави для зміни чи скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. 407,422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 31 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: