Справа № 171/1855/16-к

В И Р О К
іменем України
Згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2006 року ОСОБА_4 зобов`язаний виплачувати грошові кошти (аліменти) на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до повноліття дитини.
Відділом ДВС Апостолівського РУЮ 20.04.2006 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 3368605 щодо примусового стягнення аліментів з ОСОБА_4 . Державним виконавцем у 2011 році ознайомлено ОСОБА_4 з розміром заборгованості зі сплати аліментів та роз`яснено зміст та наслідки статті 164 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, від надання пояснень відмовився, з обставинами, викладеними в обвинувальному акті погодився.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України та за згодою сторін суд визнав недоцільним дослідження доказів по справі в повному обсязі, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності їх позиції, та вирішив обмежитись під час дослідження доказів дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого.
З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений одружений, на утриманні має дитину 2011 року народження, не зайнятий суспільно - корисною працею, враховує посередню характеристику за місцем проживання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, також враховує конкретні обставини скоєного ним злочину та його відношення до цього і вважає, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів є необхідною міра покарання у виді обмеження волі, але не на максимальний строк, із застосуванням ст.75 КК України.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 рік.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ КВІ.
Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати потерпілій.

Суддя: