Справа № 742/3768/16-к провадження № 11-кп/795/452/2017 Категорія - ч.2 ст.286 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000163 від 27.09.2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 січня 2017 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Прилуки Чернігівської області

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_6 просив змінити вироку місцевого суду, виключивши з вироку обставину про перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час вивчення кримінального правопорушення та пом`якшити покарання, призначивши у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

30 січня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за частиною 2 статті 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2464 гривні 48 копійок.

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що наведені у вироку суду обставини не відповідають фактичним, судом надано невірну оцінку доказам у їх сукупності та у зв`язку цим, йому безпідставно було інкриміновано порушення пункту 2.9 п.п. а) Правил дорожнього руху України, оскільки під час керування транспортним засобом він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, а випив алкоголь вже після дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 . Крім того, зазначив, що місцевий суд безпідставно виключив обставину, що пом`якшує покарання щире каяття та помилково вказав на часткове відшкодування заподіяної шкоди, оскільки він неодноразово заявляв про своє щире каяття та повністю відшкодував через своїх родичів витрати на лікування, поховання потерплого та поминальний обід.

Як встановив суд першої інстанції, 26 вересня 2016 року близько 17 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Форд Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по вулиці Чехова в напрямку вулиці Перемога в місті Прилуки. Рухаючись у вказаному напрямку поблизу будинку №55 по вулиці Чехова у місті Прилуки, в порушення вимог п. 2.3 п.п. б) Правил дорожнього руху України, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; п. 2.9 п.п а) Правил дорожнього руху України, що забороняє водієві керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що передбачає у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; проявив неуважність, не стежив та не врахував дорожню обстановку, не відреагував на її зміну, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого не впоравшись з керуванням свого транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу відносно напрямку руху, де передньою частиною автомобіля допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №259 від 27 вересня 2016 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми органів грудної клітки (перелом грудини, правої ключиці, множинні прямі та непрямі двобічні переломи ребер, з розривами парієтальної плеври, крововиливи в серцеву сорочку, корені обох легень, двобічний гемоторакс (рідка кров в обох плевральних порожнинах зліва 1000 мл, справа 100 мл) багато уламковий перелом лівої лопатки, переломи остистих відростків з 2-го по 8-ме грудних хребців, розрив між хребцевого диску між 12-им грудним та 1-им поперековим хребцями з субдуральний крововиливом), множинні забійні та рвані рани, синці та садна тіла, крововилив з внутрішньої поверхні м`яких тканин голови, внаслідок чого помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина ОСОБА_6 у порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 , за частиною 2 статті 286 КК України, повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до пункту 2 розділу IX «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, обов`язковому огляду підлягають водії транспортних засобів учасники ДТП, унаслідок якої є особи, які отримали тілесні ушкодження.

Згідно пункту 3 розділу IX даної Інструкції, направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (зі змінами).

Згідно пункту 7 даного Порядку, поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Згідно вироку, місцевим судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення 26 вересня 2016 року близько 17 години 30 хвилин.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до висновку КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» № 134 від 26 вересня 2016 року, щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного на підставі Акту медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, під час огляду ОСОБА_6 26 вересня 2016 року о 18 годині 45 хвилин, останній перебував у стані алкогольного сп`яніння 2,5 проміле.

Зі змісту даного висновку вбачається, що Акт медичного огляду ОСОБА_6 був складений о 18 годині 45 хвилин 26 вересня 2016 року тобто менше ніж через дві години після вчинення дорожньо-транспортної пригоди (а.к.п. 74).

Із показань свідка ОСОБА_9 , наданих в суді першої інстанції вбачається, що на час прибуття його на місце дорожньо-транспортної пригоди, він побачив, що ОСОБА_6 вживає горілку та після чого обвинуваченого було доставлено для освідування до лікарні.

З огляду на наведене, доводи обвинуваченого, що місцевий суд під час дослідження доказів вдався до припущень перебування ним в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, є непереконливими та не ґрунтуються на матеріалах справи. Показання свідка не спростовують перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його сімейний стан, позитивну характеристику з місця роботи, обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також думку потерпілих, які наполягали на суворій мірі покарання.

Місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи закритого типу в межах санкції, визначеною частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Доводи обвинуваченого про повне відшкодування шкоди завданої вчиненим кримінальним правопорушенням, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки відповідно до показань потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , викладених у вироку суду першої інстанції, останні мають намір пред`явити позов до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства, що не свідчить про повне відшкодування ОСОБА_6 збитку або усунення ним заподіяної шкоди.

Суд обґрунтовано не визнав щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, оскільки з показань обвинуваченого, наданих в суді першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_6 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав частково.

Разом з тим щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

За таких обставин доводи обвинуваченого про суворість призначеного судом першої інстанції покарання є необґрунтованими. Підстав для пом`якшення покарання не вбачається.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 січня 2017 року, залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 січня 2017 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3