№ 1/471/11
пр. № 1-в/336/74/2017
УХВАЛА
Іменем України
30 березня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_5 про роз`яснення вироку суду по кримінальному провадженню за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Василівка Василівського району Запорізької області, який зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 187 ч.2, 3, ст. 263 ч.1, ст. 289 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.04.2013 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч.3, ст. 187 ч.2, 3, ст. 263 ч.1(в ред. Закону 15.04.2008 г., ст. 289 ч.3 КК України та засуджений до десяти років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Засуджений ОСОБА_5 30.11.2016 року звернувся до суду з заявою про роз`яснення вироку суду з підстав, викладених у відповідній письмовій заяві.

Заява 22.03.2017 року надійшла до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для розгляду по суті після скасування ухвали суду від 01.12.2016 року.

Під час розгляду заяви засуджений ОСОБА_6 спочатку був присутній в залі судового засідання, але внаслідок систематичного порушення порядку в судовому засіданні, а саме голосних вигуків, зауважень, ігнорування розпоряджень головуючого щодо необхідності дотримання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, після трьох попереджень про неприпустимість такої поведінки, які були здійснені головуючим засудженому, ухвалою головуючого зі з`ясуванням думки захисника та прокурора, ОСОБА_5 було видалено з зали суду для забезпечення можливості розгляду його заяви.

Враховуючи положення ст. 380 ч. 2 КПК України, оскільки засуджений ОСОБА_5 , маючи реальну можливість взяти участь у судовому засіданні та висловити свою думку щодо поданої заяви, своїми діями перешкоджав суду проводити судове засідання та здійснювати розгляд заяви у відповідності до встановленого порядку та процедури, суд після видалення ОСОБА_5 з зали суду продовжив розгляд його заяви за його відсутності, покладаючись у захисті його прав на захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 .

Захисник підтримала заяву ОСОБА_5 , пояснивши, що засуджений не згоден з оцінкою судом показань свідка, який не був допитаний під час судового слідства, а його показання, надані під час досудового розслідування, досліджувались судом в порядку, передбаченому КК України 1960 року, оскільки, на переконання засудженого, вони суперечать поясненням потерпілого.

Прокурор проти задоволення заяви заперечував, посилаючись, що ОСОБА_5 не згоден фактично зі сприйняттям та оцінкою судом досліджених доказів, що не птребує роз`яснення вироку суду.

Оскільки розділом ХІ «Перехідні положення» КПК України заяви про роз`яснення вироків суду не віднесені до категорії заяв, які мали б розглядатися в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом, тож суд розглядає заяву ОСОБА_5 у відповідності до положень діючого КПК України.

При вирішенні заяви ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

З письмової заяви ОСОБА_5 вбачається, що він не погоджується з оцінкою судом показань свідка ОСОБА_7 та висновками суду, які здійснені за результатами дослідження доказів у кримінальному провадженні, а саме показань свідка ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 , вбачаючи в них суперечності та неузгодженість, у зв`язку з чим просить роз`яснити йому окремі питання, як то: чи є автомобіль Фольксваген Транспортер легковим? Про які хлопки йдеться мова у вироку? Яким показам у вироку можна вірити?, тощо.

Статтею ч. 1, 2 380 КПК України визначено, що якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Натомість з заяви засудженого ОСОБА_5 не вбачається в чому саме йому не є зрозумілим безпосередньо вирок суду, адже зі змісту його заяви випливає, що він не погоджується з оцінкою доказів, яка надана судом при ухваленні вироку суду, що не предметом роз`яснення в порядку ст. 380 КПК України.

Так, відповідно до ст. 323 КПК України 1960 року суд під час постановлення вироку у нарадчій кімнаті оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Висновки суду щодо належності, допустимості, достовірності доказу, а також його узгодження з іншими доказами, які досліджувались судом, викладаються у вироку.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 , оскільки вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 року з урахуванням ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 02.04.2013 року є цілком зрозумілим.

Керуючись ст. 380 КПК України,

УХВАЛИВ:
Заяву засудженого ОСОБА_5 про роз`яснення вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2012 року, який змінено ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02.04.2013 року, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1

30.03.17