АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

11 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою співвласника землі територіальної громади міста Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року,

за участю співвласника землі територіальної громади м. Києва ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна було повернуто особі, яка його подала.

Згідно ухвали місцевого суду, слідчий суддя врахувавши обставини, викладені в клопотанні про скасування арешту майна та посилаючись на норми КПК України 1960 року, а також на п. 9 Перехідних положень КПК України 2012 року, прийшов до висновку про відсутність підстав для розгляду вказаного клопотання відповідно до вимог КПК України 2012 року, та необхідність повернення клопотання про скасування арешту майна особі, якого його подала ОСОБА_5 .

Не погодившись із прийнятим судом першої інстанції рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2017 р. незаконною та такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про скасування арешту майна.

Мотивуючи доводи своєї апеляційної скарги, ОСОБА_5 вказує на те, що кримінальна справа № 1601, в рамках якої було накладено арешт на майно, на даний час знаходиться в провадженні слідчого відділу ГУ СБ України у місті Києві та Київський області та об`єднана ще з трьома кримінальними провадженнями, а тому відповідно до п. 10 Перехідних положень КПК України розслідування повинно здійснюватися згідно з положеннями КПК України 2012 року, і скасування арешту майна має регулюватися ст. 174 КПК України 2012 року, а не нормами КПК України 1960 року, а тому на переконання апелянта, слідчий суддя у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального закону, зокрема п. 10 Перехідних положень КПК України 2012 року вчинив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що стало підставою постановлення незаконного та необґрунтованого рішення за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна від 30.03.2017 р.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18 червня 2010 року слідчим відділом УСБ України у м. Києві по факту було порушено кримінальну справу по факту несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблялась в електронно-обчислювальних машинах Київської міської ради, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України.

20.07.2010 р. постановою заступника начальника слідчого відділу начальника 1-го відділення слідчого відділу ГУ СБ України у місті Києві та Київській області ОСОБА_6 земельні ділянки, адреси яких зазначені в окремому описі, який додається до постанови та кадастрові справи яких передавалися в роботу ПП «Шоп?як» були визнані речовими доказами у кримінальній справі № 1601 та на них було накладено арешт (заборону відчуження).

30.03.2017 р. співвласник землі територіальної громади міста Києва ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст. 174 КПК України 2012 року, посилаючись на те, що арешт вищезазначених земельних ділянок унеможливлює надання у власність членам громади міста Києва, які потребують їх для індивідуальної забудови, а особливо учасникам АТО та бойових дій і порушує їх законні права та інтереси.

03.04.2017 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна було повернуто особі, яка його подала.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 КПК України 1960 року накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно з п. 9 Перехідних положень КПК України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Суд, розглядаючи клопотання про скасування арешту майна, дослідив зазначені обставини справи, правильно застосував норми процесуального права, врахував вказані вимоги закону та прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення клопотання ОСОБА_5 , оскільки арешт на майно був накладений постановою слідчого ще 2010 році в порядку, передбаченому КПК України 1960 року, тобто до набрання чинності нового кримінального процесуального кодексу України та на даний час відсутні дані про скасування такого арешту, не надані такі дані й апелянтом, а отже з відповідним клопотанням про скасування арешту майна слід звертатися до уповноваженої особи органу, який здійснює досудове розслідування.

Посилання апелянта на неврахування слідчим суддею п. 10 Перехідних положень КПК України 2012 року та ст. 174 КПК України 2012 року, що на думку ОСОБА_5 призвело до неправильного застосування слідчим суддею норм кримінального процесуального закону та прийняття незаконно рішення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки даних про проведення досудового розслідування в кримінальній справі №1601 після 19.11.2012 р., зокрема накладення арешту на майно, згідно з положеннями КПК України 2012 року апелянтом надано не було та колегією суддів спираючись на матеріали судового провадження також встановлено не було.

Так, чинним кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема Главою 17, чітко регламентовано порядок застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а також підстави та порядок його скасування.

Як зазначалося вище, арешт, який просив скасувати ОСОБА_5 , був накладений постановою слідчого, а не ухвалою слідчого судді, як це передбачено КПК України 2012 року, а тому такий арешт майна не може бути скасований, в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України 2012 року. Крім того, жодних підтверджуючих даних про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому ст. ст. 170-173 КПК України в матеріалах провадження не міститься та апелянтом додатково не надано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 347, 362, 365, 366 ч. 2 п. 1, 366 ч. 1, 377 КПК України 1960 року, п. 9 Перехідних положень КПК України 2012 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

у х в а л и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна було повернуто особі, яка його подала залишити без змін.

Апеляційну скаргу співвласника землі територіальної громади міста Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 и б а к