Справа № 344/7881/17
Провадження № 11-сс/779/162/2017
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні із застосуванням відеоконференцзв`язку в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2017 року про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2017 року задовольнено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 17 серпня 2017 року включно та визначивши заставу в розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор та слідчий довели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення, підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. З урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.303 Кримінального кодексу України (далі КК), слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, і є співмірним та доцільним для забезпечення дієвості кримінального провадження, в тому числі щодо запобігання вчиненню нею інших кримінальних правопорушень.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подала АС, в якій покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки порушує законні права та інтереси її підзахисної, а також те, що слідчий суддя, розглядаючи дане клопотання, всебічно не з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваної такого виняткового заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою, при цьому не врахував, що прокурором та слідчим не доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК, не навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою ОСОБА_7 обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення підозрювану ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану АС, просять задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_6 , який вважає АС адвоката ОСОБА_8 безпідставною, просить залишити її без задволення, а ухвалу слідчого судді без зміни; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Івано-Франківського міського суду, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону слідчий суддя дотримався.

Покликання захисника ОСОБА_8 в АС на те, що слідчий суддя безпідставно обрав щодо його підзахисного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, є необґрунтованими.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як встановлено ч.2 ст.177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м,яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього ж Кодексу.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вказаних вимог закону слідчий суддя при обранні запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 дотримався.

Як вбачається з доданих до клопотання слідчим копій з матеріалів кримінального провадження, 19 червня 2017 року о 15 год. 20 хв. ОСОБА_7 затримана в порядку ст. 208 КПК. 20 червня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопрушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 303 КК (а.с.7-9).

Клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу було вручено підозрюваній 20 червня 2017 року, що підтвреджується її особистим підписом (а.с. 4).

Колегія суддів зазначає, що слідчий суддя у своїй ухвалі правильно вказав, що обгрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні зазначеначеного злочину підтверджується письмовими доказами, копії яких слідчий долучив до свого клопотання, і які наявні в матеріалах кримінального провадження, зокрема: вилученими речовими доказами, показаннями свідків, протоколами контролю за вчиненням злочину, протоколами проведених негласних слідчих дій та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Слідчий суддя, обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, обґрунтовано взяв до уваги обставини скоєних противозаконних дій, вагомість доказів та обґрунтованість підозри про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, відповідно ст. 12 КК, відноситься до тяжкого злочину.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчого, прокурором було доведено наявність достатніх підстав про існування ризиків, передбачених у п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру». В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи суспільну небезпечність злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 а також вищевказані обставини та дані про її особу, колегія суддів приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК. Інший обраний запобіжний захід може призвести до її ухилення від явки до органу досудового розслідування чи суду, а також до вчинення іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи дане клопотання слідча суддя вірно враховувала також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 вказаного вище злочину, дані, що характеризують особу підозрюваної, її вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та відсутність постійного місця роботи, відсутність судимості, та те, що даний злочин є суспільно небезпечним діянням, яке вкрай негативно впливає на суспільство в цілому, і при визначенні застави вийла за межі п.2 ч.5 ст. 182 КПК, та визначила такий розмір, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 250 (двісті пятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки, внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Тому, висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням саме такої застави, є правильним, обґрунтованим та вмотивованим.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

За таких обставин, АС захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4