Провадження 1-в/485/101/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2017 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
учасники провадження:
прокурор Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області - ОСОБА_2 ,
представник установи - ОСОБА_3 ,
засуджений - ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив:
30 червня 2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від подальшого відбування покарання умовно-достроково, як такого, що довів своє виправлення. Клопотання прийнято до провадження Снігурівського районного суду Миколаївської області в порядку ст.ст.537,539 КПК України.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, пояснив, що відбув більше трьох чвертей строку покарання, не погашених стягнень не має, режиму відбування покарання не порушує.
Представник установи виконання покарань проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що за час відбування покарання засуджений характеризується посередньо. Хоча застосовані до нього стягнення за порушення режиму відбування покарання погашені, заохочень він не має, поведінкової активності не виявляє та свого виправлення не довів.
Прокурор рахував клопотання таким, що не підлягає задоволенню.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов наступного.
ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Оболонського районного суду м.Києва від 25 лютого 2010 року за ч.1 ст.115 КК України до восьми років шести місяців позбавлення волі.
Строк покарання за вироком суду рахується з 04 листопада 2009 року. Кінець строку 01 листопада 2017 року після зарахування в строк покарання строку попереднього ув"язнення за нормою ч.5 ст.72 КК України по ухвалі Бердичевського міськрайонного суду Житомирської області від 01 квітня 2016 року.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за доведення виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом, а не обов"язком суду.
Стосовно ОСОБА_4 відбутий строк покарання, станом на 06 липня 2017 року, складає 08 років 02 місяців 05 днів, що є більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
При цьому, з матеріалів клопотання та особової справи вбачається, засуджений за час відбування покарання має посередню характеристику. На виробництві установи не працює за станом здоров"я. У відділенні на громадських засадах не працевлаштований. Непогашених стягнень він не має, але загалом за період з липня 2013 року по червень 2016 року до нього застосовувались стягнення десять разів. Заперечення засудженого щодо незаконності застосування стягнень документально матеріалами справи не підтвердились. Заохочень засуджений не мав.
На підставі викладеного, суд приходить висновку, що засуджений не довів свого виправлення, сумлінної поведінки і ставлення до праці не виявляв. Заохочень не має. Засуджений поведінкової активності на доведення виправлення не виявляє, хоча стан його здоров"я цього не виключає, згідно представленої медичної довідки.
Посилання засудженого на відсутність непогашених стягнень як підставу умовно-дострокового звільнення є безпідставним. В силу ст.9 КВК України, засуджені зобов"язанні виконувати встановлені законодавством обов"язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, а також до інших засуджених.
Тож, дотримання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов"язком, а не правом засудженого.
На підставі викладеного, суд ухвалює про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом семи днів після вручення засудженому копії судового рішення.
Суддя