27.02.2017
Справа № 494/181/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.02.2017 м. Березівка
Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого - ОСОБА_4
підозрюваного - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області клопотання слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000047 від 30.01.2017 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноармійське, Березівського району, Одеської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 10.03.2005 Березівським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, який згідност. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 2 роки; 27.06.2008 Апеляційним судом Одеської області за ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі,28.09.2016 умовно-достроково звільнений на підставі ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 16.02.2016, у скоєнні кримінального правопорушення за частиною третьою статті 187 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - КК України),

ВСТАНОВИВ:
27.02.2017 року слідчий СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000047 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 187 КК України.
Визначення судді було здійснено автоматизованою системою документообігу за принципом вірогідності відповідно до ст. 35 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - КПК України) та визначено головуючим слідчого суддю ОСОБА_1 .
На обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилався на досудове розслідування відносно підозрюваного кримінального провадження за частиною третьою статті 187 КК України, яке внесено до ЄРДР 30.01.2017 р. за №0000047, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п. 1, п.2, п.3 та п. 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Прокурор клопотання підтримав на підставах викладених слідчим, просив його задовольнити. Також, посилався на наявність ризиків, що зазначені слідчим у клопотанні
Підозрюваний під час надання пояснень щодо задоволення клопотання заперечував. Свою причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення підтвердив. Просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник також не погоджувався з поданим клопотанням та вважав його занадто суворим.
Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000047, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.
На розгляді у Березівському ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000047, відносно ОСОБА_5 у якому він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 187 КК України.
З матеріалів кримінального провадження №0000047, вбачається, що 30.01.2017 після 00:00 ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за розбій, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку, у період умовно-дострокового звільнення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом скоєння розбійного нападу на ОСОБА_8 та заволодіння її майном, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрити його злочинні дії ніхто не може, тим самим будучи переконаним, що його злочинні дії ніхто не зупинить та не завадить їх реалізації, одягнув рукавиці, які мав при собі, для запобігання залишення слідів рук, щоб уникнути кримінальної відповідальності, оскільки він обізнаний з порядком і умовами збору доказів правоохоронними органами, переліз через ворота домоволодіння, незаконно проникши на територію подвір`я, за адресою: АДРЕСА_2 . прослідкував до вхідних дверей будинку, праворуч яких розташоване зачинене вікно, вибив ногою стулку вказаного вікна та незаконно проник через вікно до середини будинку. 30.01.2017 після 00:00 ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, для запобігання та недопущення вчинення потерпілою опору, перешкоджання останній вчасно звернутися за допомогою та доведення своїх злочинних дій до кінця, перебуваючи в будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , прослідкував до житлової кімнати, в якій на ліжку знаходилася ОСОБА_8 , де проявляючи неповагу до здоров`я іншої людини, посягнув на її здоров`я, нанісши кулаком руки декілька ударів по її обличчю, чим заподіяв ОСОБА_8 легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритої внутрішньочерепної травми у формі струсу головного мозку, однієї забійної ради правої брови, чисельних синців обличчя. Далі, ОСОБА_7 розуміючи, що ОСОБА_8 не зможе чинити йому опір та не завадить подальшої реалізації вчинюваного ним кримінального правопорушення, оскільки є особою похилого віку, засвідчуючи обличчя потерпілої ліхтарем, який мав при собі, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, для полегшення заволодіння майном потерпілої почав вимагати гроші у ОСОБА_8 , що супроводжувалося погрозами застосувати насилля небезпечним для її здоров`я, а остання в свою чергу розуміючи протиправний характер дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вимушена була віддати гроші в сумі 2900 грн. Продовжуючи свій розбійний напад направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 перебуваючи у вказаному будинку разом з ОСОБА_8 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, будучи впевненим у своїх силах, усвідомлюючи, що він домінує над ОСОБА_8 , яка ніякого опору йому не здійснить, у зв`язку із фізичною перевагою та вчиненим насиллям над нею, не застосовуючи ніякого насилля наказав останній лежати на ліжку, обличчям до низу, а сам в цей час виявив та заволодів мобільним телефоном торгової марки «Samsung» моделі «GT-E1202», чорного кольору, б/в, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 300 грн., з комплектуючими, в якому знаходилися бувші у використанні абонентські картки оператора телекомунікаційної мережі ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 , ПрАТ «МТС Україна» № НОМЕР_4 , які не представляє матеріальної цінності для потерпілої, на яких перебували грошові кошти у сумі 9 грн., також виявив та заволодів сумкою торгової марки «Oriflame», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої, в якій перебували речі, які не представляють матеріальної цінності для потерпілої. У подальшому, ОСОБА_7 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виявив та заволодів грошима у сумі 18 грн., які остання зберігала у гаманці, з метою своєчасного залишення місця події і не викриття своєї особистості, пошкодив дріт стаціонарного телефонну. Після чого, ОСОБА_7 з метою уникнення кримінальної відповідальності, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 3227 грн. Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
27.02.2017 року ОСОБА_7 в порядку статей276-279 КПК України було повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 187 КК України.
Копію клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено ОСОБА_7 та його захиснику 27.02.2017 року, про що свідчить їх підпис.
Згідно частини другої статті 177 КПК України: «підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті…».
Під час розгляду клопотання, підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти того, що буде вчиняти дії щодо незаконного впливу на потерпілу, а також знищувати, схову вати або спотворити викрадені речі.
Водночас, ОСОБА_7 пояснив, що вищевказані дії дійсно мали місце. Він виїхав з міста Березівка Одеської області та направлявся до міста Донецька, однак затриманий біля границі території АТО у м. Маріуполь. Крім того вказав, що намагався виїхати, щоб уникнути покарання від відповідальності та почати нове життя у м. Донецьку.
Слідчий у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 було роз`яснення щодо перебування на території м. Березівка Одеської області, однак останній виїхав з місця мешкання.
Відповідно до статті 178 КПК України при обранні запобіжного заходу враховуючи надані слідчим матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема вагомість наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, наявність повідомлення йому про підозру, раніше судимого, відсутність постійного місця роботи, намагання останнього втекти від кримінальної відповідальності.
Також враховуючи, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але зважаючи, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на що посилався слідчий у своєму клопотанні.
Зазначені висновки суду засновані перед усім на тому, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років та останній намагався виїхати за межі України для уникнення відповідальності від покарання.
Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.
Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу - не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особиста порука не виявляється можливим.
Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, що підозрюваний проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, періодично покидає це житло та може ухилитись від органів досудового слідства, про що сам зазначив у судовому засіданні, оскільки намагався втекти від покарання, вважаю за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 офіційно не працює та на даний час є безробітним, а тому не зможе у встановлений законом п`ятиденний термін внести необхідну суму застави.
Відповідно до положень ст.194 КПК України вважаю, що під час судового розгляду клопотання були доведені:
- обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення за ч.3 ст. 187 КК України;
- підстави вважати, що існують ризики передбачені п.1, п. 2, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України;
- недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні слідчого.
Більш того, суд вважає зазначити , що згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
У пункті 103 рішення ЄСПЛ від 17 квітня 2014 року у справі "Анатолій Руденко проти України" (заява №50264/08) зазначено, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою.
У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обгрунтованої підозри щодо скоєння заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).
З огляду на наведене вважаю, що є наявність достатніх підстав вважати, що існує необхідність у обранні до підозрюваного запобіжного заходу у виді взяття під варту, тому подання слідчого підлягає задоволенню.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Керуючись статтями 177, 178, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про застосування запобіжного заходу - взяття під варту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту у залі суду, помістивши його на час проведення досудового розслідування до Одеського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби України в Одеській області на 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_7 рахувати з 27.02.2017 р. та до 27.04.2017 р. включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5-ти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1