Справа №: 343/529/17
Провадження №: 1-кп/0343/67/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2017 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

її законного представника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 02.03.2017 року за номером № 0000121, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, що має середню спеціальну освіту, працюючої робітником по збору та заготівлі лікарської сировини у ФОП ОСОБА_8 , одруженої, на утриманні якої знаходяться троє неповнолітніх дітей, несудимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 нанесла умисне легке тілесне ушкодження.

Злочин вчинено за таких обставин:

28 лютого 2017 року близько 08.00 год. ОСОБА_7 прийшла в Старомізунську школу І-ІІІ ступенів, яка знаходиться по вул. Січових Стрільців, 82 в с.Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, де в З-Б класі навчається її дочка ОСОБА_9 . Перебуваючи у класній кімнаті, ОСОБА_7 підійшла до малолітньої ОСОБА_5 та почала сварити її за те, що вона образила її дочку. Під час цього конфлікту ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла малолітній ОСОБА_5 декілька ударів руками та ногами по голові та тілу, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці передньої поверхні грудної клітки справа, на межі з пахвовою ділянкою, правого стегна та правої гомілки, які згідно з висновком експерта № 25 від 03.03.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала частково, пояснивши, що того дня вона прийшла до своєї дитини, яка навчається у першому класі. Прибігли діти з 3-Б класу і сказали, що її дочка ОСОБА_10 дуже плакала, бо її обізвала ОСОБА_11 . Вона знайшла ОСОБА_12 в коридорі та привела її в клас, де кілька разів вдарила по потилиці. В класі зчинився крик. Іра втекла за стіл, вона потягла її за руку на середину класу і ще раз вдарила по голові. Більше вона її не била та з-під парти не витягувала. В класі були свідки ОСОБА_13 та діти, однак хто саме не пам`ятає. День перед тим, ОСОБА_12 показувала дітям синці, казала, що її побили вдома. Ірина неодноразово ображала її дочку ОСОБА_14 . Визнає, що не повинна була бити дитину та кається у вчиненому.

Незважаючи на тільки часткове визнання вини обвинуваченою ОСОБА_7 , її вина у вчиненні інкримінованого їй злочину доведена дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями неповнолітньої потерпілої та її законного представника, свідків та документами.

Так, неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що до класу прийшла ОСОБА_7 , бо її дочка ОСОБА_10 плакала. ОСОБА_7 схопила її вуха і відкинула до дошки, почала бити по лиці, шиї та голові. Вона заховалася під парту, але ОСОБА_7 витягла її за волосся і почала копати ногами. Коли ОСОБА_7 била її по потилиці, до класу зайшла ОСОБА_15 , яка її захистила. ЇЇ побили безпідставно, осільки вона дочку ОСОБА_7 . ОСОБА_16 не ображала.
Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_7 побила її дочку ОСОБА_12 , яка ніби-то образила її дочку ОСОБА_16 . Вона схопила дитину за вуха, штовхнула в клас. Дитина сховалася під вчительський стіл, тоді ОСОБА_7 почала копати ОСОБА_12 під столом ногами, щоб остання вилізла. Кричала до дитини нецензурними словами. Потім витягла дочку за волосся та почала бити. Врятувала ОСОБА_12 ОСОБА_15 , яка в той час зайшла до класу. Вдома дочка плакала, казала, що її болить голова та шия, неспокійно спала, зривалася уві сні. На голові в ОСОБА_12 була гуля. Вона неодноразово возила дитину в лікарню на обстеження, де їй сказали, що дитину ще близько півроку болітиме голова. Витратила значні кошти на лікування дочки та на проїзд до лікувального закладу. Вони з чоловіком ніколи дитину не били та не ображали.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона того дня прийшла до школи близько 08.00 год. В 3 класі навачається її дитина, там вже були діти і ОСОБА_10 , дочка ОСОБА_7 , плакала. Потім до класу зайшла ОСОБА_7 і запиталася в ОСОБА_17 , що сталося, однак дочка їй не відповідала. ОСОБА_7 розізлилася. В той час до класу забігла ОСОБА_12 , ОСОБА_7 підійшла до останньої, взяла її за груди та вдарила два рази по потилиці. Коли вона запиталася у ОСОБА_7 , чому вона це робить, ОСОБА_18 трохи заспокоїлася. Ірина на той час пригнулася за вчительський стіл, а ОСОБА_7 схопила її за куртку, витягла і вдарила по шиї. Ірина казала ОСОБА_7 , що вона не ображала ОСОБА_16 . Коли ОСОБА_19 сіла за парту, вона стала коло останньої. Тоді до класу зайшла класний керівник ОСОБА_20 і вона пішла додому. Під час конфлікту ОСОБА_7 була агресивна, казала ОСОБА_12 , що вона її виховає.
Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона є класним керівником 3-Б класу Старомізунської ЗОШ І-ІІІ ступенів. 28 лютого 2017 року, у вівторок, близько 08.00 год. вона зайшла до класу, де побачила ОСОБА_7 , дітей, а також заплаканих ОСОБА_12 і ОСОБА_16 . ОСОБА_7 була знервована, сказала, що ОСОБА_19 ображає ОСОБА_16 . Після цього ОСОБА_7 вийшла з класу. Тоді вона заспокоїла дітей, ОСОБА_12 казала, що ОСОБА_16 не ображала та що її побила ОСОБА_7 . Після уроків діти їй розповіли, що ОСОБА_7 вдарила ОСОБА_12 ззаду по голові, остання була біля столу, а ОСОБА_7 взяла її за руку, витягнула з-за столу і знову вдарила. ОСОБА_7 визнала, що зробила неправильно, сказала, що не могла стриматися, обіцяла, що більше такого робити не буде. Ірини не було в школі в четвер і п`ятницю, а в понеділок дитина вже прийшла до школи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , яка працює директором школи, вказала, що дізналася про конфлікт, який стався 28.02.2017 року вранці до початку уроків, наступного дня від батьків ОСОБА_12 . Зі слів ОСОБА_15 , ОСОБА_7 агресії не проявляла, однак коли до класу зайшла ОСОБА_12 , вона накинулася на останню і, штовхнувши до дошки, била ззаду по голові. ОСОБА_12 намагалася сховатися під стіл. Конфлікт тривав близько 2 хвилин. Діти з класу також казали, що ОСОБА_7 вдарила ОСОБА_12 . Спочатку ОСОБА_7 казала, що попросить пробачення, а потім відмовлялася, стверджувала, що не винна. Дочка ОСОБА_7 . ОСОБА_10 з дитинства дуже хворіє. Ірина ще була в школі в середу, а в четвер вже не прийшла.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні підтвердила, що їй стало відомо про конфлікт від учнів 3-Б класу. Діти були стривожені. Причиною конфлікту було те, що ОСОБА_12 сказала щось образливе. ОСОБА_7 не стрималася і вдарила ОСОБА_12 по шиї, остання сховалася під стіл. ОСОБА_15 не вдавалося заспокоїти ОСОБА_7 , яка кричала. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 є добрими дівчатками, остання є лідером у класі. Юля є спокійною та врівноваженою.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи № 25 від 03.03.2017 року, у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці передньої поверхні грудної клітки справа, на межі з пахвовою ділянкою, правого стегна та правої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України як умисне заподіяння неповнолітній ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень.

При цьому суд вважає способом захисту та не приймає до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що вона неповнілітню ОСОБА_5 вдарила тільки два рази ззаду по голові, не наносила побоїв, які спричинили останній легкі тілесні ушкодження, оскільки вони є голослівними, нічим не підтверджені і спростовуються вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Обираючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винної, зокрема те, що вона одружена, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має середню спеціальну освіту, працює робітником по збору та заготівлі лікарської сировини у ФОП ОСОБА_8 , по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не перебуває, несудима.

Також суд враховує як обтяжуючу покарання обвинуваченої обставину вчинення нею даного злочину щодо малолітньої особи.

До пом`якшуючих покарання обвинуваченої обставин суд відносить її активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства, а тому їй слід призначити покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 125 КК України, яке, на думку суду, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження вчинення нею нових злочинів.
Законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 2000,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. Суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити, оскільки законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 не надано суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяної матеріальної шкоди в зазначеному розмірі.
Одночасно судом встановлено, що внаслідок вчиненого обвинуваченою злочину неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 перенесла моральні страждання: змушена була терпіти фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи та страху за своє здоров`я та життя. Визнаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість моральних страждань неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , її вік, ступінь вини та матеріальний стан обвинуваченої і встановлює його в розмірі 3000,00 грн.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 не обирався.
Судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 задоволити частково та стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 на її користь 3000,00 (три тисячі) гривень відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: