У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на рішення про зупинення досудового розслідування, -
В С Т А Н О В И В :
До Соломянського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 на рішення про зупинення досудового розслідування, в якій він посилається на те, що Національним антикорупційним бюро України з вересня 2016 року розслідується кримінальне провадження №0000482 від 25.10.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
У скарзі вказано, що починаючи з квітня 2017 року у кримінальному провадженні почались дії, які явно порушують клієнта ОСОБА_5 . Наразі стало відомо, що ОСОБА_5 фактично підозрюється органом досудового слідства у «співорганізаторстві» вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Зазначено, що обставини кримінального правопорушення, як їх викладають детективи НАБУ та прокурори САП у клопотаннях до суду про обмеження особистих прав ОСОБА_5 , є наступними:
«Орієнтовно на початку грудня 2011 року у ОСОБА_6 , який мав зв`язки з генеральним директором Відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі - ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом») ОСОБА_7 та інженером з комплектації обладнання Управління виробничо-технічної комплектації (УВТК) вказаного Відокремленого підрозділу ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння коштами вищевказаного державного підприємства шляхом спільної участі підконтрольних йому підприємств, у тому числі ПрАТ «Уніс-Центр», у торгах на закупівлю технологічного обладнання, що проводитимуться ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом».
У подальшому компанії, підконтрольні ОСОБА_6 , придбали електротехнічне обладнання у заводу-виробника - ПрАТ «СКБ «Електрощит», після чого поставши таке обладнання ВП «Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом».
Різниця між вартістю придбання ТОВ «Арстрейд» обладнання у виробника та ціною його реалізації на відкритих торгах склала 10 520 800,00 грн.»
Скаржник вказує, що на думку органу слідства роль ОСОБА_5 , як «співорганізатора», полягала в наступному:
«У зв`язку з відсутністю достатньої суми грошових коштів для забезпечення реалізації розробленої злочинної схеми, що передбачала здійснення значних витрат для придбавання товару у підприємства-виробника, ОСОБА_6 орієнтовно у грудні 2011 року звернувся до свого приятеля ОСОБА_5 з пропозицією взяти участь у реалізації злочинного плану.
Ознайомившись із розробленою ОСОБА_6 злочинною схемою, ОСОБА_5 маючи у своєму розпорядженні значні фінансові активи, зокрема грошові кошти, розміщені на підконтрольних йому ТОВ «Грімальді» і ТОВ «Укрекологія», погодився на пропозицію ОСОБА_9 , взявши на себе роль співорганізатора злочину у частині фінансового забезпечення реалізації розробленого ОСОБА_6 злочинного плану.
Зазначено, що попри те, що кримінальний закон взагалі не передбачає такої форми співучасті у злочині як «співорганізація», стороною обвинувачення ще й не вчинено у встановленому 5аконом порядку жодних дій для повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні будь- яких злочинів, в тому числі - у вчиненні злочину, передбаченого ч. З ст. 27 - ч. 5 ст. 191 КК України.
Скаржник посилався на те, що згідно з частиною 1 статті 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено особі внаслідок невстановлення її місцезнаходження, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Вказано, що за загальним правилом, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором (ч. 1 ст. 278 КПК України).
Скаржник вказує, що вручення згідно з законом повинно бути здійснене особисто, з метою чого, особа викликається до відповідного органу досудового слідства. Так, відповідно до статті 133 КПК України, слідчий прокурор під час досудового розслідування має право викликати учасника кримінального провадження для участі у процесуальній дії.
У скарзі зазначено, що у відповідності до частини 1 статті 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Вказано, що незважаючи на вказані і цілком очевидні вимоги КПК України, орган досудового слідства, навіть, не спромігся встановити дійсну адресу реєстрації та фактичне місце проживання ОСОБА_5 з метою його належного виклику для вручення повідомлення про підозру.
Як зазначив скаржник, ОСОБА_5 з 05.06.2015 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, за вказаною адресою ані ОСОБА_5 , ані члени його родини не отримували жодних повісток від правоохоронних органів про виклик. Орган досудового слідства також не викликав ОСОБА_5 іншими передбаченими законом засобами зв`язку, з метою вручення йому повідомлення про підозру в день її складення.
Зазначено, що лише у разі, якщо органом досудового розслідування було б дотримано вказаних вимог закону та після вжиття ним вичерпних заходів для встановлення місцезнаходження особи з метою її виклику для вручення повідомлення про підзору, можна було б застосовувати положення частини 1 статті 278 КПК України в частині вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
На думку скаржника, органові досудового розслідування потрібно було б вжити вичерпних заходів для вручення повідомлення про підозру під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (частина 2 статті 135 КПК України). При цьому повідомлення про підозру у такому разі мало бути вручено таким суб`єктам працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим чи прокурором (частина 6 статті 135 КПК України). Проте, вказані вимоги закону детективами НАБУ також дотримані не були.
Скаржник зазначив, що в порушення передбаченого КПК України порядку оголошення особі про підозру, сторона обвинувачення ані вжила вичерпних заходів для виклику ОСОБА_5 до органу розслідування з метою вручення йому повідомлення про підозру, ані вручила повідомлення про підозру особисто ОСОБА_5 , ані (якби намагалась вжити таких вичерпних заходів) не вручила такого повідомлення дорослим членам його сім`ї чи іншим особам, які з ним спільно проживали. За таких обставин ОСОБА_5 не набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, а всі процесуальні дії щодо нього у такому статусі прямо порушують положення КПК України і не мають жодного юридичного значення.
Скаржник вказує, що йому стало відомо під час засідання апеляційного суду м. Києва 03.07.2017, з розгляду скарги на рішення слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва про арешт майна ОСОБА_5 , що органом досудового слідства з кримінального провадження №0000482 були незаконно виділені в окреме провадження матеріали відносно ОСОБА_5 та присвоєно їм №0000358, після чого досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000358 було зупинене у зв`язку з оголошенням ОСОБА_5 у розшук.
Скаржник зазначає, що ОСОБА_5 з наведених вище незаперечних підстав не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000482, а також не є таким у кримінальному провадженні №0000358. Оскільки у встановленому законом порядку ОСОБА_5 про підозру у вказаних кримінальних провадженнях ніхто не повідомляв, то він не міг, відповідно, бути законно оголошений у розшук. Відтак, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000358 органом слідства було зупинене незаконно.
Вказав на те, що закон прямо вимагає, щоб досудове слідство зупинялося вмотивованою постановою, а її копія надсилалася стороні захисту, проте ані перша, ані друга вимога закону (частина 4 статті 280 КПК України) теж дотримані не були.
На думку скаржника, рішення про зупинення досудового розслідування на підставі оголошення у розшук ОСОБА_5 , який, попри хибне уявлення сторони обвинувачення, не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підлягає негайному скасуванню для запобігання грубому триваючому порушенню його прав і свобод.
Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав скаргу підтримав з наведених у ній підстав.
Детектив заперечував щодо задоволення скарги, мотивуючи це тим, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було направлено по пошті. Підтвердження про отримання вказаного рішення міститься у матеріалах справи.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши долучені до скарги документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 303 КПК Українина досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000358 від 25.10.2013 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 22 квітня 2017 року підозрюваному ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Постановою детектива Національного бюро Першого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_10 від 03 травня 2017 року, оголошено у розшук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року надано дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи заявника про те, що детективом не виконані всі слідчі та процесуальні дії, що є підставою для скасування про зупинення кримінального провадження є безпідставними, оскільки слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 40 КПК України), а відтак слідчий сам обирає тактику здійснення досудового розслідування та проведення слідчих дій, здійснення яких наразі слідчий не вбачає.
Крім того, доводи захисника про те, що ОСОБА_5 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000482, а також не є таким у кримінальному провадженні №0000358, оскільки у встановленому законом порядку ОСОБА_5 про підозру у вказаних кримінальних провадженнях ніхто не повідомляв, то він не міг, відповідно, бути законно оголошений у розшук, підлягають спростуванню, оскільки матеріали справи містять підтвердження того, що повідомлення про підозру було отримано за дорученням 19.07.2017.
Що стосується підстав винесенння оскаржуваної постанови, слідчий суддя виходячи з матеріалів кримінального провадження, вважає її законною та обґрунтованою.
На підставі викладеного керуючись ст.ст.280, п.2 ч. 1 ст.303,306,307 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
У задоволені скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1