Справа № 183/1796/17
№ 1-кс/183/453/17

У Х В А Л А
21 червня 2017 року
Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, не працюючого, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України
слідчий ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні ОСОБА_6 підтримавши його в судовому засідання і мотивуючи тим, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, а саме в тому, що 05 березня 2017 р. близько 22 год. 10 хв. він знаходився між приміщенням магазину «АТБ - маркет», розташованим за адресою вул. Гетьманська №32 м. Новомосковська Дніпропетровської області та будинком АДРЕСА_2 разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділено в окреме провадження, де побачили раніше їм не знайому ОСОБА_7 , яка йшла до свого домоволодіння. В цей час у ОСОБА_6 та невстановленої особи, виник злочинний умисел направлений на спільне відкрите викрадення майна ОСОБА_7 , про що останні попередньо домовились між собою.
05 березня 2017 р. приблизно о 22 год. 15 хв. реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , невстановлена особа, знаходячись між приміщенням магазину «АТБ - маркет», розташованим за адресою вул. Гетьманська №32 м. Новомосковська Дніпропетровської області та будинком АДРЕСА_2 , ззаду підійшла до ОСОБА_7 і штовхнула останню у спину, та в цей час ОСОБА_6 підбіг до ОСОБА_7 з лівої сторони, схопив за кисть лівої руки, у якій вона тримала сумку, та наніс ногою удар в область лівого колінного суглобу, в результаті чого остання впала на землю, вдарившись грудною клітиною, потягнув її за ліву руку та шляхом ривку вирвав сумку, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді підшкірної гематоми, забою лівого колінного суглобу, забою грудної клітини, які у своїй сукупності відносяться до легкого ступеню тяжкості.
Після цього ОСОБА_6 разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою заволоділи майном потерпілої, а саме: сумкою зі шкірозамінника вартістю 266 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «LG E400» вартістю 2 076 грн., з сім-картою оператора «МТС» вартістю 30 грн., жіночий шкіряний гаманець вартістю 108 грн., рукавички жіночі замшеві вартістю 281 грн. 20 коп., пенсійна та кредитна картки ПАО КБ «Приватбанк», пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , одяг (блузка, шапка) та рушник, що не представляють матеріальної цінності для потерпілої, та з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми спільними умисними діями ОСОБА_6 разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у вигляді вартості викрадених речей в розмірі 2 761 грн. 20 коп.
Слідчий ОСОБА_5 вважає, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_6 обґрунтованою, вчинене ним кримінальне правопорушення віднесене до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років. Крім того вважає, що наявний ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявний ризик передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а враховуючи особу підозрюваного, вважає достатнім для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний ОСОБА_6 будучи допитаним в судовому засіданні винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав, просить врахувати, що в теперішній час працює, сам з`являється до слідчого, та в подальшому теж буде з`являтися.
Захисник ОСОБА_4 вказав, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_6 має постійне місце проживання, працює, що свідчить про його соціальні зв`язки, своєчасно з`являється до слідчого, ризики вказані слідчим в клопотанні нічим не підтверджуються та не обґрунтовані.
Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
30 травня 2017 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявним ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 будучи підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів, а тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, не має постійного тривалого місця роботи, не має сім`ї, тому у нього є реальна можливість ухиляння від слідства, також суд враховує, що він не одружений, тому останній не має стійких соціальних зв`язків.
Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість можливого покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі.
Суд вважає, що досліджені ризики та обставини, які суд врахував при обранні запобіжного заходу можуть бути беззаперечною та достатньою основою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, так як встановлено судом ОСОБА_6 постійно проживає за однією адресою, в теперішній час працює, має дитину. При цьому суд вважає, що цей ризик не є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного домашнього арешту.
Суд вважає, що строк запобіжного заходу повинен бути встановлений на один місяць.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 181, 183, 194, 196 КПК України, суд,
в задоволенні клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 в обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та зобов`язати його прибувати до слідчого слідчого відділу Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за першою вимогою, не відлучатися з м. Новомосковська Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Обов`язки покласти на строк до 21 липня 2017 року включно.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1