Справа№621/311/16-к
Пр.№1-кп/621/80/16
УХВАЛА
18 жовтня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
обвинуваченого ОСОБА_5 ;
захисників ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ,
розглянув в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000062 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
В провадженні суду перебуває вище вказане кримінальне провадження.
Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22 січня 2016 року у відношенні ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
В подальшому строк дії запобіжного заходу продовжено на шістдесят днів до 22 жовтня 2016 року включно.
Наразі, розгляд кримінального провадження триває.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, посилаючись на те, що судовий розгляд справи триває, строк тримання закінчується 22 жовтня 2016 року. Оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, обвинувачений можуть переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, просив клопотання задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 захисник ОСОБА_7 вказали на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, міцні соціальні зв`язки ОСОБА_4 просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, заслухав думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливість останнього переховуватись від слідства та суду, вчинити новий злочин.
Водночас, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а також те, що заявлені ризики, під час застосування запобіжного заходу, залишилися без змін.
Крім того, письмовими доказами підтверджується, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має неповнолітню доньку.
Сам по собі факт наявності у ОСОБА_4 непогашених судимостей не є підставою для задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а має бути враховано судом при прийнятті процесуального рішення за результатами розгляду справи.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що є співрозмірним з наявними ризиками та забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Приймаючи вказане рішення суд виходить з того, що прокурором не доведено існування на даний час ризиків визначених ст. 177 КПК України.
Таке рішення, на розсуд суду, відповідає засадам законності, розумності та справедливості, положенням Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 - задовольнити
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 20 години до 7 години наступного дня.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язок прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою.
Строк дії ухвали до 15 грудня 2016 року.
Ухвалу для контролю за дотриманням виконання обвинуваченим встановлених обмежень передати Зміївському ВП Чугуївського ВП ГУНП України в Харківській області.
Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.
Головуючий: