Справа № 1-1110/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.11.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - Сливка В. В. ,

при секретарі СВЯТЕЦЬКІЙ Н.В.

з участю ОСОБА_1J1.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, позапартійного, військовозобов"язаиого, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, несудимого, непрацюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2,186 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2010 року близько 22 год. ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, помітивши біля будинку № 42 по вул. Шолом-Алейхема в м. Білій Церкві гр-ку ОСОБА_3, вирішив відкрито заволодіти її майном.

З цією метою ОСОБА_2 підбіг до ОСОБА_3 ззаду і, застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя та здоров"я, наніс останній два удари рукою в область потилиці, спричинивши їй короткочасний фізичний біль, після чого намагався відкрито вирвати з руки потерпілої належну їй сумку, вартістю 300 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «Моторола С3500», вартістю 200 грн., зі стартовим пакетом «Київстар», вартістю 25 грн., та грошима в сумі 20 грн. 33 коп. на рахунку; гаманець з шкірзамінника, який будь-якої цінності для останньої не представляє, в якому знаходилися гроші в сумі 21 грн., а також в'язка ключів в кількості двох штук з брелоком у формі серця, та дві носові хустинки, які також будь-якої цінності для потерпілої не представляють. Однак свій намір, спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_3 на суму 566 грн., ОСОБА_2 до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла вчинила опір і під час спроби втекти з місця події останній був затриманий біля буд. № 21 по вул. Шолом Алейхема в м. Білій Церкві громадянином ОСОБА_4.

Допитаний судом ОСОБА_2 повністю визнав себе винним у вчиненому і в повному обсязі підтвердив факт вчинення 22.07.2010 року, близько 22 год., замаху на відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_3 на суму 566 грн..

Показав, що вказаного вечора, вживши велику кількість спиртного, вийшов на вулицю прогулятися. Повертаючись близько 22 год. додому, проходячи вул. Шолом-Алейхема. Помітив біля будинку № 21 потерпілу, котра йшла попереду, тримаючи в лівій руці жіночу сумку чорного кольору, і вирішив викрасти в останньої вказану сумку. Підбігши до потерпілої ззаду він схопив правою рукою сумку за ручки і спробував вирвати її з рук останньої.

Проте остання не випустила сумку з руки і він наніс їй два удари рукою в область шиї, після чого знову спробував вирвати сумку з рук потерпілої. Однак потерпіла не відпустила сумку з рук і почала кричати та кликати на допомогу. Він зрозумів, що не зможе відібрати сумку в потерпілої і кинувся тікати. Однак у дворі будинку № 21 по вул. Шолом Алейхема його затримав незнайомий чоловік.

У вчиненому розкаявся.

Повністю визнаючи себе винним у скоєному, в повному обсязі погоджуючись з пред"явленим обвинуваченням та будучи детально ознайомленим з положеннями ст. 299 КПК України, ОСОБА_2 від подальшого дослідження зібраних у справі доказів відмовився.

Суд вважає, що вина підсудного у скоєному доведена в судовому засіданні в повному обсязі пред"явленого обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 186 КК України, як замах на відкрите викрадення чужого майна - на грабіж, поєднаний з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров"я потерпілої.

Обираючи підсудному покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного останнім злочину, пом"якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу підсудного.

ОСОБА_2 скоїв даний злочин у стані алкогольного сп"яніння і цю обставину суд визнає такою, що обтяжує відповідальність останнього.

У той же час ОСОБА_2 не судимий, повністю визнав себе винним і щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно і в повному обсязі відшкодував потерпілій завдані збитки, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

За місцем проживання підсудний характеризується виключно позитивно.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає, що виправлення підсудного можливе без ізоляції від суспільства.

У зв"язку з цим суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_2 ст. 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 186 ч. 2 КК України, від відбування призначеного покарання підсудного звільнити з випробуванням та іспитовим строком, з покладенням обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 і 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, зобов"язавши засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну постійного місця проживання та регулярно з'являтись на реєстрацію.

Контроль за поведінкою ОСОБА_2 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком чинності залишити попередній - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази - жіночу сумку з майном, яке намагався викрасти засуджений, повернути потерпілій ОСОБА_3, у котрої вказана сумка перебуває на зберіганні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом

15 діб.

Суддя: Сливка В. В. ,