Справа № 461/3624/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/107/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0001996 від 08.05.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, українця, який раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 4 ст. 296 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Миколаїв Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, українця, який раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 296 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2016 року, -

встановила:
вироком Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2016 року визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань УДПтС України у Львівській області (№ 19), взявши його під варту в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його затримання, тобто з 21.10.2016 року.

Визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміну місця проживання; - періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався. Після набрання вироком законної сили речовий доказ: дерев`яну биту - знищити.

Згідно вироку суду, 07.05.2016 року, приблизно о 23 год. 50 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 81 по вул. Городоцькій у м. Львові, усвідомлюючи, що знаходяться в громадському місці в нічний час, будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи групою осіб, з хуліганських мотивів та мотивів явної неповаги до установлених норм поведінки, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, під надуманим, дріб`язковим приводом вчинили конфлікт з ОСОБА_12 . Під час якого ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 , вдаривши його головою в обличчя та рукою по голові, а ОСОБА_6 наніс потерпілому ОСОБА_12 удари по голові спеціально пристосованим та заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень дерев`яною биткою, використання якої не охоплювалось умислом ОСОБА_7 , спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_12 забійну рану тім`яної ділянки справа, крововилив і садно на кінчику язика справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На вирок суду адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок змінити, а саме:змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 із ч.4 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України;при призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі чи позбавлення волі застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що судом першої інстанції ОСОБА_6 призначено покарання, яке не відповідає його особі і порушує принцип індивідуалізації покарання, є занадто суворим і його слід пом 'якшити, призначивши йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Звертає увагу, що оскільки злочинне діяння ОСОБА_6 було направлене на заподіяння легкого тілесного ушкодження ОСОБА_12 з метою припинення його протиправної поведінки щодо ОСОБА_7 (згідно показів потерпілого ОСОБА_12 він ( ОСОБА_13 ) штовхав ОСОБА_14 та вживав нецензурну лексику на адресу обвинуваченого), а матеріали кримінального провадження, пояснення обвинувачених, потерпілого та свідків, не містять достатніх доказів підтвердження вчинення ОСОБА_6 порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, кваліфікація діянь останнього за ст.296 КК України є безпідставною.
Наголошує, що бита не була заздалегідь заготовлена обвинуваченим ОСОБА_6 , кваліфікація дій дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України є неналежною.
На вирок суду адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок змінити, а саме:змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 із ч.2 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України.
В обґрунтування вказує, що очевидним є те, що ОСОБА_7 наніс потерпілому удар після того, як той почав його ображати нецензурною лексикою, тобто такі дії обвинуваченого, були викликані саме неправильною поведінкою потерпілого, але аж ніяк не з хуліганських мотивів.
Наголошує, що стороною обвинувачення не було доведено, що в діях ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та в діях ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Звертає увагу, що при винесенні вироку суд першої інстанції вибірково підійшов до оцінки показів свідків та потерпілого, а саме не взяв до уваги того, що конфлікт виник після нецензурної лайки потерпілого в сторону обвинуваченого ОСОБА_7 , тим самим конфлікт був спричинений не обвинуваченим, а самим потерпілим, в результаті його неправильної поведінки. Крім цього, вважає, що покази свідка ОСОБА_15 є суперечливими, оскільки спершу остання вказала, що удар потерпілому в обличчя завдав ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 , пізніше з цього приводу ствердила, що не пам`ятає, куди наносив удари потерпілому ОСОБА_7 .
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок змінити, призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі та застосувати до нього ст. 75 КК України. В обґрунтування вказує, що намірів вчиняти безлад, бійку чи в інший спосіб порушувати громадський порядок в них не було. Вказує, що усвідомлює, що зробив неправильно, щиро кається у вчиненому, просить вибачення у потерпілого, має бажання відшкодувати потерпілому шкоду, раніше не відшкодував оскільки потерпілий не йшов на контакт. Наголошує, що дерев`яна битка належала ОСОБА_7 , який придбав її в якості сувеніра.

Заслухавши доповідь судді, думку захисників-адвокатів та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора та потерпілого, які заперечили апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 в підтримання доводів апеляційної скарги пояснив, що биту було куплено в обід того ж дня, в якості сувеніру, він забрав биту з лавки на якій вони попередньо сиділи, а ОСОБА_7 її забув. ОСОБА_7 зачепив потерпілого, на що останній нецензурно висловлювався. Потерпілий та ОСОБА_7 почали битись, а він намагався їх розборонити.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_11 заперечив подані апеляційні скарги та вказав, що у вироку всі події відображені вірно, покази свідків вказані вірно, з його сторони в адресу обвинувачених нецензурних слів не вживалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіркою матеріалів справи та доводів апеляційних скарг встановлено, що судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені та викладені у вироку.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року, хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Так, зокрема оцінюючи злочинні діяння обвинувачених, суд вірно прийняв до уваги те, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані їх дії, оскільки, ОСОБА_6 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, із застосуванням спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого предмету, групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України; ОСОБА_7 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

При цьому судом у вироку вірно встановлено, що 07.05.2016 року, приблизно о 23 год. 50 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 81 по вул. Городоцькій у м. Львові, усвідомлюючи, що знаходяться в громадському місці в нічний час, будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи групою осіб, з хуліганських мотивів та мотивів явної неповаги до установлених норм поведінки, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, під надуманим, дріб`язковим приводом вчинили конфлікт з ОСОБА_12 . Під час якого ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 , вдаривши його головою в обличчя та рукою по голові, а ОСОБА_6 наніс потерпілому ОСОБА_12 удари по голові спеціально пристосованим та заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень дерев`яною биткою, використання якої не охоплювалось умислом ОСОБА_7 , спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_12 забійну рану тім`яної ділянки справа, крововилив і садно на кінчику язика справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Такі висновки суду підтверджуються показами потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 наданих в судовому засіданні суду першої інстанції, іншими доказами дослідженими в суді, яким суд дав оцінку, а саме: рапортом інспектора Управління патрульної поліції ОСОБА_17 від 08.05.2016 року, в якому зазначено, що при патрулюванні міста ним та інспектором ОСОБА_18 була отримала інформація про бійку на вул. Городоцькій. Після прибуття на місце потерпілий повідомив про прикмети зловмисників та те, що його вдарили битою. Неподалеку на цій же вулиці патрульними були виявлені особи, які підходили під прикмети. Один з них, як стало відомо пізніше ОСОБА_6 , ніс в руках биту. Вказані особи були доставлені до Галицького відділу поліції; даними, що містяться у протоколі огляду від 08.05.2016 року, в якому зафіксований огляд дерев`яної бити; даними виписки з медичної карти хворого № 6048, де зафіксовано тілесні ушкодження у ОСОБА_11 забійна рана тем`яної ділянки голови праворуч; висновком судово-медичної експертизи № 875 від 11.05.2016 року, в якому зазначено, що у потерпілого ОСОБА_11 виявлено забійну рану тем`яної ділянки голови праворуч, крововилив і садно на кінчику язика. Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені дією тупого предмету, та виникнути від ударів битою по волосяній частині голови та головою в ділянку обличчя 07.05.2016 року. Такі тілесні ушкодження відностяться до легких.

На переконання колегії суддів, покази свідків узгоджуються з показами потерпілого і не вірити у правдивість яких у апеляційного суду нема підстав, оскільки ці показання є несуперечливі та послідовні, свої покази потерпілий підтримав і в суді апеляційної інстанції.

Не є підставними доводи захисників, про те, що відсутні ознаки хуліганства у діях обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки такі доводи не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, не спростовують фактичних обставин справи та не ставлять під сумнів, як покази потерпілого, так і інші зібрані у справі належні і допустимі докази, яким суд дав належну оцінку в їх сукупності.
Отже, суд першої інстанції належно дослідив і перевірив усі наявні в матеріалах провадження докази, в тому числі, відносно їх належності та допустимості, надав об`єктивну оцінку доказам в їх сукупності та узгодженості між собою, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , який вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, із застосуванням спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого предмету, групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України та про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжуються особливою зухвалістю, групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

Щодо покликань, стосовно невідповідності призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , в апеляційних скаргах адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 , то, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , призначено судом відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах мінімальної санкції ч. 4 ст. 296 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутності обставин, що пом`якшують покарання, а також того, що кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване рішення, у справі не встановлено.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 21 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з часу отримання копії рішення суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4