11-кп/775/334/2017(м)
263/2309/17

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 травня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою, як внутрішньо переміщена особа, АДРЕСА_2 ,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Стягнувши з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертиза у сумі 615,72 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 25.01.2017 року приблизно о 10 годині знаходячись біля будинку 43 по вул. Куїнджі в Центральному районі м. Маріуполя, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна підійшов до ОСОБА_8 та, діючи в умовах очевидності, відкрито, правою рукою шляхом ривка потягнув за ручку належної їй жіночої сумки, від чого вона впала на асфальт та продовжувала тримати вказану сумку. Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а саме використовуючи фізичну силу тримаючись одночасно з потерпілою за її жіночу сумку протягнув останню по асфальту, від вказаних дій потерпіла отримала легкі тілесні ушкодження та випустила належну їй жіночу сумку. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 заволодів жіночою сумкою вартістю 293,60 гривень, в якій знаходився мобільний телефон «Nokia» вартістю 183,33 гривень, перепустку на територію ПАТ «Азовзагальмаш» на ім`я потерпілої, який матеріальної цінності не представляє та грошові кошти в розмірі 14 гривень.

Після чого, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 490,93 гривень.

Кримінальна відповідальність за зазначене кримінальне правопорушення передбачена ч.2 ст. 186 КК України, а саме, за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить відповідно до вимог ст. 66 КК України, прийняти до уваги обставини, що пом`якшують покарання та застосувати відносно нього положення ст. 69 КК України, призначивши більш м`яке покарання ніж передбачене санкцією статті, не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положено ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Вищезазначені вимоги закону, при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в порядку ст. 349 КПК України, судом першої інстанції були порушенні, що призвело до постановлення незаконного вироку.

В ході розгляду справи, судом першої інстанції не було роз`яснено в повному обсязі суть та зміст обвинувачення ОСОБА_6 , а також суду першої інстанції необхідно було допитати ОСОБА_6 по суті пред`явленого обвинувачення та викласти його свідчення у вироку суду, дані вимоги передбачені ст. 349 КПК України.

В ході розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку захисник та обвинувачений ОСОБА_6 наполягали на тому, що у вироку суду не правильно викладені фактичні обставини справи, у зв`язку з чим вирок суду являється незаконним.

Колегія суддів вважає, що наведені твердження захисника та обвинуваченого ОСОБА_6 являються слушними, оскільки в ході розгляду кримінального провадження були порушені вимоги ст. 349 КПК України.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Вищенаведені порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів вважає істотними, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали провадження направленню на новий судовий розгляд.

Повертаючи матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 строком на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Продовжити строк дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Маріупольському СІ строком на 60 днів, тобто до 14 жовтня 2017 року.

Судді: