Справа № 642/492/17
Провадження № 1-кп/642/257/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0001064 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
13.09.2016 приблизно о 11:25 ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем «Деу Ланос», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Євгена Котляра у м. Харкові зі сторони вул. Котлова в напрямку вул. Привокзальної. Під час руху по вказаній вулиці, в районі буд. №1, ОСОБА_5 , зупинився біля правого краю проїзної частини, після чого, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п.10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» ;

п.10.9 - «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»

почав рух заднім ходом для паркування автомобіля назад і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка в цей час стояла в нерухомому положенні на місці для паркування транспортних засобів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1228-А/16 від 28.10.2016 отримала середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому внутрішньої кісточки правої гомілки із зсувом-розходженням по довжині.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_5 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи транспортним засобом, не зорієнтувався в дорожній обстановці, не переконавшись в небезпеці почав рух заднім ходом, в ході якого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка в цей час знаходилась в нерухомому стані на проїжджій частини парковки і яку він міг об`єктивно виявити, що спричинило вказані вище наслідки.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив, обставини зазначені вище.
Крім того, прокурором надані докази винуватості ОСОБА_5 , які суд безпосередньо дослідив, а саме:
Висновок експерта № 1228-А/16 від 28.10.2016, відповідно до якого у зв`язку з подіями 13.09.2016 року у ОСОБА_4 , 69 років мали місценаступні тілесні ушкодження: закритий перелом внутрішньої кісточки правої гомілки із зсувом-розходженням по довжині. Ці ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, на яку вказано у постанові слідчого. За ступенем тяжкості це ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню важкості за критерієм тривалості розладу здоров`я. За даними, що були надані на експертизу, відповісти на питання, стояла чи рухалась потерпіла у момент первинного контакту та як вона була розташована відносно транспортного засобу, неможливо; (т. 1 а.с. 67)

- даними автотехнічної експертизи № 1008/16 від 22.12.2016 р., згідно якої у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимогп.п. 10.1 та п. 10.9 правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігання пригоди для водія автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_5 , у дорожній ситуації, що склалася, визначалася виконанням ним вимогп.п. 10.1 та п. 10.9 правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. У дорожній ситуації, що склалася, дії водія автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та п. 10.9 правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди; (т. 1 а.с. 70-72).
- даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту, проведеного 11.01.2017 року за участю двох понятих та потерпілої ОСОБА_4 , в ході якого остання показала та розповіла про обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13.09.2016 р. за участю автомобіля «Деу Ланос», під керуванням ОСОБА_5 , в наслідок якої потерпіла отримала тілесні ушкодження; (т. 1 а.с. 73-75).
- даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту, проведеного 11.01.2017 року за участю двох понятих та свідка ОСОБА_5 , в ході якого останній показав та розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 13.09.2016 р. за участю автомобіля « Деу Ланос», під його керуванням , в наслідок якої потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження; (т. 1 а.с. 77-81).
Під час цієї слідчої дії ОСОБА_5 була надана можливість висловити свої власну точку зору причин травмування пішохода і в такий спосіб вплинути на вирішення справи стосовно себе. Останній, викладаючи свою власну версію щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, не твердив про відсутність своєї винуватості у її наслідках, про дотримання правил дорожнього руху. Пояснив, що в момент, коли він почав здавати назад, пішохода не побачив, відчув, що наїхав, однак подумав, що зіткнувся з іншим автомобілем, потім кричав чоловік "Стій, ти наїхав на ногу жінці". Після цього він зупинився, та побачив жінку біля колеса.
У матеріалах відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту були б порушені права чи свободи ОСОБА_5
- даними автотехнічної експертизи № 45/17 від 19.01.2017 р., згідно якої у дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимогп.п. 10.1 та п. 10.9 правил дорожнього руху України. Технічна можливість запобігання пригоди для водія автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_5 , у дорожній ситуації, що склалася, визначалася виконанням ним вимогп.п. 10.1 та п. 10.9 правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. У дорожній ситуації, що склалася, дії водія автомобіля « Деу Ланос» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та п. 10.9 правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, перебували в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. (т. 1 а.с. 84-85).
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій особі.
При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини щодо поведінки винної особи, після дорожньо-транспортної пригоди, дані про обвинуваченого, ставлення до наслідків своїх дій, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 суд не вбачає.
За зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у вигляді позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами та із застосування умовного звільнення від відбування основного покарання із випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.
При вирішенні питання про додаткове покарання суд виходить з того, що сторона обвинувачення просить його призначити в якості додаткового.
Призначення покарання має враховувати таку функцію кримінального судочинства, як виправлення. В даному випадку суд вважає, що позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк як додаткове покарання не є фактичним позбавленням джерела існування обвинуваченого, що є ним не доведеним.
Потерпіла заявила цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого на відшкодування матеріальної шкоди : витрат понесених на придбання медикаментів у загальній сумі 7000 грн; милиць 1200 грн.; приведення у непридатний стан одягу - у загальній сумі 3000 грн; матеріалів для проходження медичного обстеження у сумі 1500 грн.; додаткові витрати на проїзд 400 грн.; необхідність посиленого харчування та витрати на нього у сумі 15000 грн.; та просить сягнути на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 25000 грн.
Суд, вважає необхідним визнати наявність отримання потерпілою моральної шкоди, яка полягала в суттєвій зміні звичайного укладу її життя на час отримання тілесних ушкоджень та проходження лікування та реабілітації, що вплинуло на її фізичний стан, постійно знаходилася в нервовому, тривожному, депресивному стані, пов`язаному з тривогою за своє майбутнє під час проходження лікування та реабілітації.
Проте, цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 слід задовольнити частково, оскільки зазначена шкода була заподіяна потерпілій протиправними діями обвинуваченого, який не позбавлений був права її добровільного відшкодування, та не скористався ним, хоча б частково.
Суд з підстав, передбачених ст.ст.1166, 1167 ЦК України, вважає, що з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілої у відшкодування суму заподіяної шкоди, але в частині доведених витрат та з урахуванням характеру та тривалості моральних переживань та страждань.
Так, суду не представлено наступних доказів на підтвердження матеріальних збитків: доказів вартості пошкодженого особистого майна; доказів витрат на посилення харчування; доказів необхідності та понесення витрат лікування; доказів на підтвердження витрат понесених на проїзд до медичних закладів.
Потерпілою надані в якості доказів понесення затрат на лікування та медичне обстеження чеки. Однак, довідки лікарні про призначення ліків, з яких вбачається що витрати на зазначені цілі склали 7000 грн., не надано і зазначена сума не підлягає стягненню з відповідача, та ним заперечується.
Що стосуються відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373-374КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів при проведенні експертиз у розмірі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) грн. 52 коп. за проведення експертизи №1008/16 від 22.12.2016р. (а.с.70); та 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) грн. 52 коп. за проведення експертизи № 45/17 від 19.01.2017 р. (а.с.73)
Цивільний позов ОСОБА_4 у розмірі 25 (двадцять п`ять) тисяч гривень - задовольнити, а в іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди у розмірі 25 (двадцять п`ять) тисяч гривень.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя: ОСОБА_1