Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

22 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0011822 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Старі Вороб`ї, Малинського району, Житомирської області, не маючого судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Києві,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд зарахував ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення та тримання під вартою з 20.08.2016 року до моменту постановлення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі.

Цим же вироком суд вирішив питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_7 , 20.08.2016 року, приблизно о 07 годині 00 хвилин, проходячи по бульвару Верховної Ради, в м. Києві, поблизу будинку № 3, побачив своїх наглядно знайомих, які сиділи та відпочивали на лавці. Серед яких ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_8 , відносно якого мав намір помсти через неприязні стосунки. В цей час у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння останньому тілесного ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю ОСОБА_8 , дістав лівою рукою з кишені штанів, в які був одягнений, розкладний ніж, яким наніс один цілеспрямований удар у черевну порожнину останнього, в результаті чого спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення з пошкодженням правої долі печінки в 7 сегменті, яке ускладнилось гемоперітонеумом, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину втік але згодом був затриманий працівниками Дніпровського управління поліції ГУ НП у м. Києві.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити призначене йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечуючи своєї вини у вчиненому, просить врахувати те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, співпрацював зі слідством, потерпілий не має до нього ні моральних, ні матеріальних претензій.

Крім цього, обвинувачений звертає увагу на те, що він має на утриманні неповнолітню дитину, ОСОБА_9 , 2000 року народження.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння,тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_7 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах поданої апеляційної скарги.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, має на утриманні неповнолітню доньку, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.
При цьому, суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючих вину обставин, суд визнав, що його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства неможливе, а тому не знайшов підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

Тобто, призначаючи ОСОБА_7 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, суд першої інстанції не тільки врахував всі ті обставини, на які обвинувачений посилається у своїй скарзі, а й навів мотиви того, чому він призначив йому покарання без застосування ст. 69 КК України.
З огляду на вищенаведене, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції безпідставно не застосував до нього ст. 69 КК України, оскільки, як прямо передбачено вказаною нормою, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може, а не зобов`язаний, за тяжкий злочин призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції, в даному випадку ч 1 ст. 121 КК України.
Сама по собі наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, не може служити підставою для застосування ст. 69 КК України, якщо вони істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням особи винного не дозволяють зробити висновок про можливість призначення основного покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції відповідної статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Отже, апеляційною скаргою обвинуваченого не доведеного того факту, що призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції та пом`якшення призначеного судом покарання, колегія суддів вважає необхідним вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :
Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання, строк його тримання під вартою з 09 грудня 2016 року по 22 березня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення на два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/737/2017

Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_10

Доповідач - суддя ОСОБА_1