Справа № 283/2606/16-к
провадження №1-кс/283/473/2016
У Х В А Л А
20 грудня 2016 року

Слідчий суддя Малинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем судових засідань ОСОБА_2 , за участі прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000887 від 19.12.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 239 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Клопотання мотивовано тим, що 18 грудня 2016 року близько 16-ї години 45 хвилин, поблизу с. Зелений Гай Малинського району Житомирської області, невстановлені особи намагалися скинути тверде побутове сміття, яке доставили до вказаного місця на вантажних автомобілях з м. Львова, однак свої дії не довели до кінця, оскільки були виявлені громадянами та працівниками поліції.

За даним фактом 19 грудня 2016 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000887 та розпочате досудове розслідування за ч.3 ст. 15, ч. 1 ст. 239 КК України.

В ході досудового розслідування здобуто докази того, що для вчинення зазначених суспільно небезпечних дій використовувалися автомобілі «Renault Magnum 440» д.н. НОМЕР_1 , «MAN А2000», д.н. НОМЕР_2 , «MAN F2000» д.н. НОМЕР_3 , які були вилучені в ході огляду місця події від 18.12.2016 року на автодорозі Овруч-Кочерів поблизу с. Зелений Гай Малинського району.

Крім того, встановлено, що цими транспортними засобами керували ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Слідчий просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Renault Magnum 440» д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , причеп до нього марки «JANMSL NW-1 S», д.н. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 , автомобіль марки «MAN F2000», д.н. НОМЕР_3 , та автомобільний причіп до нього марки «BODEX KIS 33», д.н. НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_9 , автомобіль марки «MAN F2000», д.н. НОМЕР_2 , належний ОСОБА_10 , автомобільний причіп до нього марки «LANGENDORF», д.н. НОМЕР_6 , належний ОСОБА_11 та на вантаж побутові тверді відходи, якими завантажені дані транспортні засоби.

Дослідивши надані матеріали, вважаю що клопотання не підлягає задоволенню.

Так, згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадженні накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 цього Кодексу.

Відповідно з п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна відповідно до частини 2 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим та прокурором не доведена необхідність накладення арешту на побутові тверді відходи та автомобілі, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Допитаний свідок ОСОБА_5 показав, що чекаючи вказівки свого керівника, вони з`їхали на узбіччя автодороги, щоб відпочити. Ніяких намірів скидати сміття у них не було, та жодних дій для цього вони не вчиняли, не наведено і доказів вчинення активних дій водіями транспортних засобів.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження не доведено наявність підстав для накладення арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження, враховуючи, що відомості внесені до ЄРДР за правовою кваліфікацією передбаченою ч.1 ст. 239 КК України.

Керуючись ст. 170, 172, 173 КПК України, -
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000887 від 19.12.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 239 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: