Номер провадження:1-кс/521/3533/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , розглянувши клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000134 від 28.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
З клопотання слідчого та наданих матеріалів вбачається, що службові особи підприємств, які здійснюють діяльність у сфері перевалки зернових вантажів на території Одеської області, діючи умисно, протягом 2015-2016 років, ухилились від сплати податків понад 3,5 млн. гривень, що є коштами в особливо великих розмірах.

За даним фактом 28.09.2016 року, розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення за №0000134.

Слідчий звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт майна, а саме: грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ «І.З.Т.» (), № НОМЕР_1 (долар США), № НОМЕР_2 (євро), № НОМЕР_3 (українська гривня) відкритих у Філії ЗАТ «ОТП Банк», м. Одеси (МФО 328986) в частині видатку грошових коштів так як грошові кошти, які знаходяться на рахунках є предметом та знаряддям злочину та з метою відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Власник майна у судове засідання не з`явився.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, вислухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до клопотання рахунки ТОВ «І.З.Т.» контролюються посадовими особами ТОВ «І.З.Т.», за допомогою яких останні вчиняють кримінальні правопорушення, пов`язані з умисним ухиленням від сплати податків та для вчинення фінансових операцій, направлених на легалізацію доходів, одержаних злочинним шляхом, здійснюють обготівкування коштів та інше.

Слідчий суддя вважає, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «І.З.Т.» не є предметом та знаряддям злочинів, передбачених ст. 212 КК України. Також, вважає за необхідне зазначити, що відомості щодо здійснення досудового розслідування за ст. 209 КК України (легалізація) щодо ТОВ «І.З.Т.» не надано.

Крім того, відповідно до п.3 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.3 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 3 ст. 212 КК України, за якою проводиться досудове розслідування, передбачено покарання у вигляді конфіскації майна. Тобто загальні підстави для арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна існують, проте, відповідно до матеріалів справи, не вбачається, що службовій особі ТОВ «І.З.Т.» повідомлено про підозру.

Відповідно до ч.8 ст. 214 КПК України провадження щодо юридичної особи здійснюється одночасно з відповідним кримінальним провадженням, у якому особі повідомлено про підозру.

Також, ч.8 ст. 214 КПК України передбачений вичерпний перелік злочинів за якими може проводитися досудове розслідування щодо юридичної особи.

Таким чином, відповідно до ч.8 ст. 214 КПК України проведення досудового розслідування щодо юридичної особи за скоєння злочину, передбаченого ст. 212 КК України не передбачено КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Також, відповідно до п.1 ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна.

Слідчий суддя вважає, що підстав, передбачених п.3 ч.2 ст. 170 КПК України не має та необхідність арешту майна не доведена.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до №0000134 від 28.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1