АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 658/1824/16-к Головуючий в 1-й Інстанції
Провадження № 11-кп/791/83/17 Батовріна і.г.
категорія: ст. 128 КК України Доповідач: ОСОБА_1
09 лютого 2017 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11 листопада 2016 року,

Цим вироком ОСОБА_9 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та за вказаною нормою кримінального закону призначено покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин.
Запобіжний захід ОСОБА_9 не обирався.
Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат.
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.

ОСОБА_9 03 березня 2016 року близько 17 години 10 хв., знаходячись біля власного будинку по АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки, діючи із злочинною недбалістю, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, відштовхнув обома руками в область грудної клітини ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на землю та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що висновок суду про його винуватість ґрунтується лише на показаннях потерпілого ОСОБА_7 та протоколі слідчого експерименту від 05.05.2016 за участі того ж потерпілого. Інші докази у справі, на які послався суд у вироку, а саме: показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновок судово-медичного експерта № 80 від 18 квітня 2016 року не доводять його провини у вчиненні інкримінованого йому злочину. Пославшись у вироку як на доказ протокол слідчого експерименту, суд не звернув уваги, що слідчий експеримент було проведено не на місці вчинення кримінального правопорушення та у обстановці, яка була станом на 03 березня 2016 року, а вдома у потерпілого та за відсутності підозрюваного. Окрім того, суд не надав належної оцінки показанням свідка сторони захисту ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні показала, що бачила як потерпілий, знаходячись біля будинку обвинуваченого, послизнувся та впав на землю. У зв`язку з чим просить вирок суду щодо нього скасувати та закрити кримінальне провадження.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 найбільш суворе покарання передбачене кримінальним законом та стягнути на його користь з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальних збитків - 18 674,69 гривень і моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що в результаті злочинних дій обвинуваченого йому завдано тяжких травм здоров`ю, порушено звичайний спосіб життя, для відновлення попереднього стану необхідно проведення коштовної операції. Проте обвинувачений не тільки не вибачився перед ним, а й заперечував у суді свою провину, намагався уникнути відповідальності за вчинений злочин шляхом надання неправдивих показань та запрошення свідка, свідчення якого також є неправдивими.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданих апеляційних скарг, потерпілого та обвинуваченого, які підтримали відповідно подані ними апеляційні скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного, міркування прокурора про залишення апеляційних скарг без задоволення, а вироку суду без зміни, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, в якому останній наголошував на своїй невинуватості, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають за таких підстав.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у необережному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 03 березня 2016 року. Доказами вчинення обвинуваченим цього злочину є показання: потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протокол слідчого експерименту від 05.05.2016, висновки судово-медичного експерта № 80к від 18.04.2016 та № 23/80 від 16.05.2016.

Ці докази є належними, допустимими і достатніми. Вони повно відтворюють події і факти, які відповідно до ст. 91 КПК підлягають встановленню, та узгоджуються між собою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 03 березня 2016 року почув дуже гучний стук по воротах, підійшов, побачив, що за воротами стоїть потерпілий, почав висловлювати йому своє обурення з приводу шуму, він став відходити назад, послизнувся та впав, після чого став комусь телефонувати. Далі він зайшов у подвір`я, повідомив про обставини дружині. Коли вони знову з дружиною вийшли на вулицю та запропонували потерпілому надати допомогу щоб піднятись, той відмовився. Через деякий час потерпілого з вулиці забрала донька та молодий хлопець.

Проте, його вина повністю доведена і підтверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 03 березня 2016 року на прохання невістки пішов до будинку обвинуваченого перевірити чи мається у них квитанція про оплату послуг за постачання електроенергії. Постукав у хвіртку, щоб повідомити жінці, яка знаходилась на подвір`ї про наявність квитанції, передав їй квитанцію через калитку, мав намір уходити, тут жінка запитала де ще одна квитанція, потім її чоловік почав кричати, одразу вилетів на вулицю та вдарив його руками в грудну клітину, від чого він впав, обвинувачений мав намір вдарити його ще ногами, замахнувся, але не вдарив та повернувся до свого подвір`я.

Свідок ОСОБА_10 показав, що на початку березня 2016 року у його хвіртку постукав потерпілий, спитав номер дома, повідомив, що шукає будинок під АДРЕСА_2 , він показав йому напрямок розташування вказаного будинку, це був будинок обвинуваченого, який знаходився по сусідству. Через деякий час почув крик, скандал, на який вийшла його дружина та повідомила, що на вулиці лежить чоловік, тоді він також вийшов на вулицю, запитав у потерпілого що трапилось та чи потрібна йому допомога, на що він відповів, що його штовхнув сусід і він не може піднятись.

Свідок ОСОБА_11 показала, що 03 березня 2016 року невістка близько 17.00 години попрохала свекра ОСОБА_7 піти та перевірити чи є квитанція про сплату електроенергії в заборі будинку АДРЕСА_2 . Він пішов, а через деякий час прибіг онук, повідомив, що діда забрали до лікарні, оскільки його штовхнули і він зламав ногу.

Як зазначив експерт у своєму висновку № 80к від 18.04.2016 у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому стегнової кістки зі зміщенням уламків, завдані тупим предметом, не виключно від співудару з тупим предметом областю лівого тазостегнової кістки при падінні тіла з висоти власного зросту, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я (т. 2, а. к. п. 6).

З протоколу слідчого експерименту від 05.05.2016 видно, як потерпілий ОСОБА_7 продемонстрував за допомогою манекена механізм та локалізацію нанесення йому удару обвинуваченим, розташування тіла після падіння ( т. 2, а. к. п. 8-11).

Дослідивши зазначений протокол, судово-медичний експерт у своєму висновку № 23/80 від 16.05.2016 зазначив про те, що спосіб спричинення тілесних ушкоджень, зазначений у протоколі слідчого експерименту від 05.05.2016, не суперечить характеру, локалізації та механізму виникнення тілесних ушкоджень, виявлених при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_7 (т. 2, а. к. п. 13).

Роз`яснюючи свій висновок в судовому засіданні, судово-медичний експерт ОСОБА_13 пояснив, що тілесні ушкодження у потерпілого могли виникнути як при падінні на плоскість, так і при падінні з прискоренням (поштовхом), як відображено в протоколі слідчого експерименту.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі про непричетність до вчинення злочину проти потерпілого спростовуються вищезазначеними показаннями потерпілого та свідків, даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту та висновках судово-медичних експертиз, які узгоджуються між собою, є належними, достатніми і допустимими доказами, у достовірності яких колегія суддів немає сумнівів.

Посилання обвинуваченого на неправдивість показань потерпілого ОСОБА_7 та отримання ним тілесних ушкоджень внаслідок власної необережності є необґрунтованими.

Як убачається з журналу судового засідання і технічного запису судового процесу, потерпілий ОСОБА_7 попереджувався судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, до вчинення злочину з ОСОБА_9 знайомий не був, підстав обмовляти його не мав й будь-яких даних, які могли би ставити під сумнів достовірність його показань, у кримінальному провадженні не встановлено.

В своїх показаннях потерпілий ОСОБА_7 прямо вказує на ОСОБА_9 , як на особу, що завдала йому тілесні ушкодження. Зазначає мотив, характер дій обвинуваченого, його поведінку, як до так і після вчинення злочину.

Показання свідка ОСОБА_10 вказують на час, місце отримання тілесних ушкоджень потерпілим, наявність конфлікту між потерпілим та обвинуваченим, безпосереднє виявлення ним потерпілого біля воріт будинку обвинуваченого одразу після заподіяння йому тілесних ушкоджень, повідомлення потерпілим особи, яка заподіяла йому тілесні ушкодження.

Висновки судово-медичних експертиз свідчать про механізм отримання потерпілим тілесних ушкоджень, їх локалізацію, ступінь тяжкості, а також визначають спосіб спричинення тілесних ушкоджень, який не суперечить способу спричинення тілесних ушкоджень, зазначеному у протоколі проведення слідчого експерименту від 05 травня 2016 року.

Суд дав критичну оцінку показанням свідка ОСОБА_12 , та дійшов обґрунтованих висновків про те, що вони не спростовують винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, оскільки потерпілий та свідок ОСОБА_10 категорично заперечили присутність цього свідка на місці вчинення злочину, а при відкритті матеріалів кримінального провадження, сторона захисту не повідомляла сторону обвинувачення про наявність зазначеного свідка, що відповідає вимогам ст. 290 КПК України.

Посилання обвинуваченого про проведення слідчого експерименту 05.05.2016 без його участі не свідчить про незаконність проведення цієї слідчої дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 240 КПК України до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник. При цьому законодавець не визначає обов`язкову участь підозрюваного при проведенні цієї слідчої дії, а вказує лише на можливість його залучення.

Проведення слідчого експерименту за місцем проживання потерпілого, а не на місці вчинення злочину, не свідчить про неправильність чи незаконність проведення цієї слідчої дії та отриманих в результаті її проведення результатів, оскільки потерпілий ОСОБА_7 в результаті отриманої травми був позбавлений можливості вільно пересуватися, у зв`язку з чим слідчий обґрунтовано прийняв рішення про проведення слідчого експерименту за місцем його проживання.

Таким чином, дослідивши та проаналізувавши наведені докази в їх сукупності, суд першої інстанції дав їм належну оцінку й обґрунтовано прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за який його засуджено, і правильно кваліфікував його дії за ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Вирішення судом питання про призначення обвинуваченому покарання відповідає наведеним вимогам. При цьому суд урахував, що ОСОБА_9 вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставин, що пом`якшують його покарання, судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Призначене ОСОБА_9 покарання суд апеляційної інстанції вважає таким, що за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вирішення судом цивільного позову потерпілого про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах ст. 128 КПК України, ст. ст. 1167, 1168 Цивільного Кодексу України та роз`ясненнях, що містяться в п. п. 5, 9, 10, 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Визначений судом розмір відшкодувань відповідає обсягу фізичних і душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 понесених в результаті пошкодження здоров`я, заподіяння йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у житті потерпілого, часу й зусиллям, необхідним для відновлення попереднього стану, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Конкретних доводів щодо неправильності вирішення судом даного питання апеляційна скарга потерпілого не містить.

Оскільки судовий розгляд проведений повно, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційні скарги мають бути залишені без задоволення, а вирок суду - без зміни.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11 листопада 2016 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2