Дата документу Справа № 320/1707/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/738/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №320/1707/16-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

законного представника

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Малин Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_9 визнано винним і засуджено за те, що він 23.10.2015 року приблизно о 16 год. 30 хв., знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин з малолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс йому один удар рукою в ліву скулову область, заподіявши тим самим потерпілому ОСОБА_10 тілесне ушкодження у виді струсу головного мозку, синця травматичного набряку м`яких тканин голови, яке згідно з висновком судово-медичної експертизи №814 від 26.10.2015 року кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний (більше 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Йому призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК обвинуваченого звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК.

Вирішено питання про цивільний позов.

В апеляційній скарзі захисник, не погоджуючись із вироком суду, посилався на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. А тому апелянт просив вирок скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши думку прокурора і законного представника потерпілого, які не погодились з доводами та вимогами апеляційної скарги і вважали за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку; досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що того дня він гуляв з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , посварився з ОСОБА_13 і той пішов додому. Десь о 17-00 год. його покликала бабуся, щоб він підійшов до вікна. Він підійшов, в цей час до нього підійшов ОСОБА_9 , розвернув його до себе та вдарив його правою рукою в ліву вісочну частину голови, почав грубо говорити нецензурною лайкою, погрожував, що, якщо буде ще сваритися з ОСОБА_13 , то буде ще гірше, все це трапилося десь через 5 хвилин після того, як ОСОБА_13 пішов додому. Від отриманої травми у нього погіршилося здоров`я, досі болить голова, погано себе почуває, погіршився зір, йому було призначене лікування.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що в той день він з ОСОБА_10 стояли на вулиці та розмовляли. Підійшов ОСОБА_12 з вітчимом, який вдарив ОСОБА_15 рукою в голову, це точно пам`ятає, однак не бачив чим саме вдарив чи кулаком, чи долонею, оскільки вони стояли боком.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що потерпілий її онук. В той день її онук гуляв на дитячому майданчику по вул.Гризодубовій в м.Мелітополі. Вона покликала онука з вікна та сказала, щоб він надів головний убір. Як раптом підбіг чоловік та жорстоко вдарив її онука, вона почала кричати онуку, щоб він убігав від нього, це сталося напроти сьомого під`їзду. Вона одразу подзвонила до швидкої допомоги, на що їй сказали, щоб вони також звернулися до відділу поліції.

Покази зазначених свідків повністю узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №814 від 26.10.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 малися тілесні ушкодження: струс головного мозку, синець, травматичний набряк м`яких тканин голови. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_10 , зокрема струс головного мозку, кваліфікуються як легкі, що потягли за собою короткочасний (вище 6, але не більш 21 днів) розлад здоров`я. Тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету чи при ударі о такий предмет. Вони можуть бути спричинені рукою, можливо 23.10.2015 року при вказаних потерпілим обставинах.

Сукупність наведених у вироку доказів, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК.

При цьому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поставився критично до показів свідків сторони захисту. Адже свідок ОСОБА_17 є зацікавленою особою у справі, оскільки являється пасинком обвинуваченого ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_18 не була очевидцем подій, які є предметом даного кримінального провадження. А свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що 23.10.2015 року, десь о 16 год. 20 хв. 16 год. 40 хв. вона з колегою вийшли з дитячого садка, йшли по вул. Казарцева в м.Мелітополі. Не доходячи до другого будинку від школи, побачили ОСОБА_13 пасинка обвинуваченого, за ним на відстані йшов його вітчим, був серйозний. Вони підійшли до двох хлопців, в цей час вона пройшла мимо і була розташована спиною до них. Вона не бачила ніяких насильницький дій, шуму не було. Через деякий час вона обернулася, коли всі розійшлися. Тобто зазначений свідок також не була очевидцем вчиненого злочину і її покази не підтверджують та не спростовують встановлені у справі обставини.

З цих же підстав апеляційний суд відмовляє в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про повторний допит свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Отже, правильно проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Оскільки апеляційна скарга не містить у собі заперечень щодо виду і розміру призначеного покарання, судова колегія з огляду на положення ч.1 ст. 404 КПК вирок суду в цій частині не переглядала.
Відтак вирок районного суду є законним і обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і встановлених ним обставин, а відображають лише позицію сторони захисту щодо досліджених судом обставин, а тому підстави для зміни вироку суду чи його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 січня 2017 року щодо ОСОБА_9 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4