Дата документу Справа № 317/3238/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/224/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він, будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів 03.07.2016 року приблизно о 15 годині 45 хвилин, знаходячись в приміщенні аптеки «Доброго Дня», яка розташована в магазині «Сільпо» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Задніпровська, 9, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно з касового прилавку викрав грошові кошти в розмірі 200 грн. однією купюрою, які належать ОСОБА_8 .

Крім того, 12.07.2016 року приблизно о 10 годині 50 хвилин ОСОБА_9 , діючи повторно з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись у торгівельному залі ПрАТ «Нова Лінія» за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Нове Запоріжжя, вул. Нікопольське Шосе, 1-Е, розуміючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, таємно викрав товарно-матеріальні цінності, а саме: станок FUSION PROGLIDE Power Gold + 1 картрідж, вартістю 312, 25 грн. З переліченим майном ОСОБА_7 пройшов повз каси не розрахувавшись за вказаний товар, при цьому виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був помічений та затриманий працівником служби безпеки ПрАТ «Нова Лінія» з викраденим майном після проходження касової зони торгового центру.

Крім цього, 21.07.2016 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення майна, повторно, знаходячись біля магазину, який розташований за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Розумівка, вул. Леніна, 79, з автомобіля ВАЗ 21214 «Нива», д/н НОМЕР_1 , через незачинене вікно, з переднього пасажирського сидіння, викрав грошові кошти номіналом 500 гривень однією купюрою, що належать ОСОБА_10 , та паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 16.10.1996, після чого поклав викрадене до заднього карману, та залишив місце крадіжки, тим самим отримав реальну змогу розпорядитись викраденим майном.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за

ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

ч. 3 ст. 357 КК, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Йому призначено покарання за

ч. 3 ст. 357 КК 1 рік обмеження волі;

ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК 1 рік обмеження волі;

ч. 2 ст. 185 КК 1 рік 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Вирішено питання про речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи обставини справи, доведеність своєї вини і правову кваліфікацію своїх злочинний дій, просив змінити вирок суду лише в частині призначеного покарання, зменшивши строк покарання, не позбавляючи його волі.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, її доводи і вимоги; обвинуваченого, який наполягав на її задоволенні; прокурора, яка повністю заперечила проти апеляційної скарги, вимагаючи вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок суду.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК, оскільки в апеляційній скарзі не порушується питання щодо оскарження висновків суду першої інстанції стосовно доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень і правильності кваліфікації його дій, колегія суддів вирок в зазначеній частині не перевіряла і не досліджувала. В зв`язку з чим, вважає встановленим вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК, ч.3 ст.357 КК, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК за обставин, встановлених судом першої інстанції і зазначених ним в оскарженому вироку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень і його особі колегія суддів вважає слушними.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання виходив лише з того, що обвинувачений скоїв злочини невеликого та середнього ступеню тяжкості. Він повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, що суд відніс до обставин, які пом`якшують покарання. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав рецидив злочину. Обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, неодружений, дітей не має, не працевлаштований, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно ч.2 ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Проте, в порушення наведених вимог кримінального закону суд першої інстанції не зазначив і належним чином не мотивував чому менш суворе, ніж обмеження волі, покарання у виді арешту, передбачене ч.2 ст.185 і ч.3 ст.357 КК буде недостатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Проте, виходячи з того, що обвинувачений дійсно визнав свою вину у вчиненому, під час провадження досудового слідства та в судовому засіданні давав правдиві показання; шкоду у справі частково відшкодовано, вона не є значною, потерпілі не наполягали на суворому покаранні і претензій матеріального і морального характеру не мають, суд мав всі підстави для призначення найм`якішого із передбачених ч.2 ст.185 КК виду покарань, а саме арешту. Такий же вид покарання передбачений і санкцією ч.3 ст.357 КК разом із штрафом. Проте, виходячи з того, що обвинувачений не має постійного стабільного джерела доходів, а також беручи до уваги те, що його виправлення не можливе з огляду на попередні судимості без ізоляції від суспільства, призначення ОСОБА_7 штрафу за ч.3 ст.357 КК є неможливим. Та ж обставина, що ОСОБА_7 раніше 10 разів притягався до кримінальної відповідальності зумовлює необхідність призначення йому максимального розміру покарання у виді арешту, що, на переконання судової колегії, забезпечить мету призначення покарання виправлення винної особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 змінити.

Призначити ОСОБА_7 за

ч. 3 ст. 357 КК України покарання у виді 3 місяців арешту;

ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 3 місяців арешту;

ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 6 місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді арешту на строк 6 місяців.

Початок строку відбування покарання визначити з моменту початку його реального виконання чи затримання ОСОБА_7 .

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4