Справа № 333/2775/16-к
Номер провадження 1-кп/333/364/16
В И Р О К
Іменем України
м. Запоріжжя 7 грудня 2016 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового збору ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000855, внесене в ЕРДР 21 лютого 2016 р., про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта вища, працюючого головним спеціалістом-інженером КП «Управління капітального будівництва», розлученого, має одну неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що 13 лютого 2016 р. приблизно о 23 год. обвинувачений ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з дружиною ОСОБА_8 , в який втрутилась мати дружини ОСОБА_4 , з метою побоїв, на ґрунті неприязних відносин штовхнув потерпілу ОСОБА_4 , від чого вона впала на підлогу. Після цього обвинувачений ОСОБА_7 наніс потерпілій ОСОБА_4 не менше дев`яти ударів обома руками та ногами в різні частини тіла та кінцівок, умисно спричинивши їй фізичний біль, тобто завдав побої.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126 ч.1 КК України, як умисне завдання побоїв.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчинені вказаного злочину не визнав, в судовому засіданні пояснив, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення не вчиняв.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вдень 13 лютого 2016 р. приїхала в гості до дочки ОСОБА_8 , яка мешкала разом з обвинуваченим ОСОБА_7 та дітьми. Цілий день ОСОБА_7 вживав пиво. Увечері вона лягла відпочити в кімнаті разом з онукою. До неї зайшла дочка, сказала, що будуть неприємності, зять п`яний. Вона вийшла з кімнати, побачила, що ОСОБА_7 дійсно перебував у стані сп`яніння, лаявся з дружиною. В квартирі також знаходилась сусідка ОСОБА_9 . Вона зробила зятю зауваження, той схопив її руками, кинув на підлогу, став бити руками і ногами по тулубу, ногам і рукам, наніс не менше дев`яти ударів. Дочка намагалась його заспокоїти, але їй це не вдалось. Через деякий час обвинувачений залишив її та пішов з квартири.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що на той час перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , мешкала разом з ним і дітьми в квартиріпо АДРЕСА_3 . Вдень 13 лютого 2016 р. до них приїхала в гості її матір ОСОБА_4 . Цього дня чоловік увесь день вживав пиво, увечері був вже п`яний. Приблизно о 22 год. 30 хв., коли мати пішла з дочкою відпочивати у спальню, а вона з чоловіком знаходились на кухні, він почав з нею сваритись. Вона зателефонувала сусідці ОСОБА_9 , щоб та прийшла до них, оскільки боялась ОСОБА_7 . Коли прийшла сусідка, вони зайшли до кухні, де розмовляли. До них зайшов обвинувачений, знову сварився, а потім пішов у спальню, де знаходилась її мати. Вона пішла за ним, увійшла в спальню, де побачила, що ОСОБА_7 тримав матір руками за горло. Вона намагалась його відтягнути від матері, але це їй не вдалось. ОСОБА_9 також намагалась заспокоїти обвинуваченого, але він її відштовхнув. Після цього ОСОБА_7 залишив квартиру.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що в зазначений вечір їй зателефонувала сусідка ОСОБА_8 , попросила прийти до неї в квартиру, оскільки її чоловік конфліктує. Вона прийшла до них в квартиру. Вони сиділи з ОСОБА_8 на кухні, куди зайшов обвинувачений. Він ногою штовхнув табурет, на якому сиділа ОСОБА_8 , та впала. Потім ОСОБА_7 пішов у спальню, його дружина пішла за ним. Вона чула зі спальні крики. Через деякий час вона зайшла в спальню, де побачила, що ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_4 , та впала, обвинувачений наніс їй приблизно 10 ударів ногами й руками по тілу, голові, ногам. Вона стала телефонувати в поліцію, після чого ОСОБА_7 , залишив квартиру.
Висновок суду про час та місце вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення підтверджується протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, в якому зазначено, що 21 лютого 2016 р. ОСОБА_4 звернулась в поліцію із заявою про те, що 13 лютого 2016 р. приблизно о 23 год. ОСОБА_7 в квартирі по АДРЕСА_4 , спричинив їй тілесні ушкодження. (а.с. 104)
Факт нанесення потерпілій побоїв у зазначений час підтверджений записами в медичних документах, згідно яким ОСОБА_4 звернулась за допомогою в службу швидкої допомоги наступного дня, 14 лютого 2016 р. о 12 год. 15 хв. (а.с. 53); в медичній картці потерпілої зазначено, що їй спричинені гематоми правого передпліччя та лівого плеча. (а.с. 53-57)
Сукупність наведених доказів свідчить про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 в умисному завдані потерпілій побоїв, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 КК України.

Пояснення обвинуваченого про те, що він не наносив потерпілій удари, суд не приймає до уваги, оскільки це спростовується послідовними поясненнями потерпілої, які підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також наведеними вище даними, що містяться в медичних документах потерпілої.
Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 125 ч.1 КК України як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження. При цьому в обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 у зазначений час умисно спричинив потерпілій ОСОБА_4 синці в області правого передпліччя, в області правого плечового суглобу, в області лівого передпліччя, в області грудної клітини зліва, у лівій завушній області, в області правої стопи, в області обох колінних суглобів, садно в області правого ліктьового суглобу, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

На підтвердження характеру та ступеню тяжкості завданих потерпілій тілесних ушкоджень прокурор в судовому засідання послався на висновок судово-медичної експертизи № 626 від 14 березня 2016 р., згідно якому ОСОБА_4 спричинені синці в області правого передпліччя, в області правого плечового суглобу, в області лівого передпліччя, в області грудної клітини зліва, у лівій завушній області, в області правої стопи, в області обох колінних суглобів, садно в області правого ліктьового суглобу, які відносяться до легкого тілесного ушкодження (а.с. 105-106), а також на висновок додаткової судово-медичної експертизи № 627д від 14 березня 2016 р., згідно якому виявлені у потерпілої тілесні ушкодження утворились не менше чим від 9 травматичних дій. (а.с. 107-108)

Вказані висновки судово-медичної експертизи суд вважає недопустимими доказами з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності зі ст. 242 ч.1 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Згідно § 2 КПК України сторона обвинувачення є стороною кримінального провадження, до сторони обвинувачення відноситься прокурор, орган досудового розслідування, до якого відносяться слідчі підрозділи органів Національної поліції.

Згідно ст. 38 ч.2 КПК України досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою. Відповідно до ст. 39 ч.1 КПК України визначення слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих; є повноваженням керівника органу досудового розслідування.

Згідно вказаним вище висновкам експертиз вони призначались слідчим СВ Комунарського ВП Ленінського ВП ГУНПУ в Запорізькій області ОСОБА_10 . Про це ж свідчать копії постанов про призначення експертиз. (а.с. )

Однак згідно витягу з кримінального провадження № 0000855, внесеного до ЕРДР 21 лютого 2016 р., слідчими у цьому кримінальному проваджені є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. ) На протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення є доручення начальника слідчого відділу провести розслідування слідчому ОСОБА_12 (а.с. 104)
В судовому засіданні встановлено, що керівник слідчого підрозділу Комунарського ВП Ленінського ВП ГУНПУ в Запорізькій області 21 лютого 2016 р. доручив проведення розслідування у даному кримінальному проваджені слідчому ОСОБА_12 , однак того ж дня постанови про призначення зазначених судово-медичних експертиз винесено слідчим ОСОБА_10 , який не є повноважною особою для ведення досудового розслідування у цьому проваджені.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Заперечення прокурора про те, що слідчий ОСОБА_10 у цьому кримінальному проваджені виконував деякі слідчі дії як попередній слідчий, про що свідчить скріншот з сайту ЕРДР, суд не приймає до уваги, оскільки КПК України не визначає поняття «попередній слідчий», а повноваження слідчого ОСОБА_10 в цьому кримінальному провадженні нічим не підтверджені.

Оскільки висновки судово-медичної експертизи № 626 від 14 березня 2016 р. (а.с. 105-106), № 627д від 14 березня 2016 р. (а.с. 107-108) отримані органом досудового розслідування всупереч порядку, встановленому ст. 242 КПК України, суд визнає їх недопустимими та не приймає до уваги при ухвалені цього вироку. В зв`язку з викладеним дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд перекваліфіковує зі ст. 125 ч.1 КК України на ст. 126 ч.1 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, не знаходячи обставин, що пом`якшують покарання. Обставинами, що обтяжують покарання, суд у відповідності до ст. 67 КК України визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, враховуючи при цьому вік потерплої ОСОБА_4 , 1959 р. народження, та пояснення потерпілої, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про те, що обвинувачений в момент вчинення правопорушення знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинив злочин невеликої тяжкості, працює, має неповнолітню дитину.
Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому основного покарання у виді громадських робіт, передбачених санкцією ст. 126 ч.1 КК України. При цьому, враховуючи обставини вчинення правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає, що призначення покарання у виді штрафу є недостатнім для виправлення обвинуваченого та несправедливим по відношенню до потерпілої.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд приймає до уваги наступне.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов поро стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку відшкодування матеріальної шкоди 4 270 грн. 55 коп., в порядку відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. (а.с. 10-11)

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
На підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач надала суду медичні документи, в яких відображено характер та локалізація побоїв, що завдано потерпілій, медикаментозні призначення (а.с. 53-65); виписки з рахунку ОСОБА_4 в банку про перерахування грошових коштів, зокрема, в аптеки (а.с. 66-70). Однак жодного документу про те, які саме ліки з призначених їй лікарем купувала потерпіла та перерахувала грошові кошти, ОСОБА_4 суду не надала.
Відповідно до вимог ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Оскільки в судовому засіданні потерпілою не доведено розмір позову в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд відмовляє у задоволені позову в цій частині.

У відповідності зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В судовому засіданні доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні потерпілій ОСОБА_4 побоїв, чим потерпілій спричинило фізичний біль, а також моральну шкоду, що є підставою для покладання на обвинуваченого обов`язку з відшкодування моральної шкоди.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги обставини та характер вчинення обвинуваченим злочину, суть позовних вимог потерпілої, глибину моральних та психічних страждань потерпілої внаслідок побоїв та завданого фізичного болю, та вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої 10 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, частково задовольнивши позов потерпілої.
Задовольнити в повному обсязі позов потерпілої про стягнення з обвинуваченого 20 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не має можливості, оскільки така сума не відповідає ступеню моральних та психічних страждань потерпілої внаслідок побоїв та завданого фізичного болю, характеру вчиненого обвинуваченим правопорушення.
Керуючись ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд
У х в а л и в :
Обвинуваченого ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 ч.1 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин, рахуючи строк покарання з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 10 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

В задоволені позову ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_7 4 270 грн. 55 коп. в порядку відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1