Справа № 201/1795/17
Провадження № 1кп/201/163/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
7 червня 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000827 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлівщина Новомосковського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого на утриманні двох дітей, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

обвинувачена ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
10.10.2016 року близько 10 годин 15 хвилин в Соборному районі м. Дніпра по вул. Набережній Перемоги з боку Бульвару Слави в напрямку вул. Космічної рухався автомобіль «ЗАЗ 110216-19», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Підчас руху ОСОБА_3 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину з ліва на право відносно його руху, і яку він об`єктивно спроможній був виявити, заходів до своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, і в районі електричної опори № 382 розташованої по вул. Набережній Перемоги скоїв на пішохода ОСОБА_8 наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження в результаті яких 08.11.2016 року в відділенні полі травми ДМКЛ № 16 м. Дніпро померла.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2107/558-Е від 02.12.2016 на тілі трупу ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: 2 синця у ділянці правого ліктьового згину та у лівій підколінній ямці, 3 крововиливи у лобній ділянці м`яких покривних тканин голови та 2 під м`якою мозковою оболонкою головного мозку, перелому 5-9 ребер праворуч по лопатковій лінії з крововиливом у навколишніх міжреберних м`язах та жировій клітковині правої верхньої та нижніх кінцівок, переломи правої стегнової кістки у верхній третині, мищелку верхньої та нижніх кінцівок, переломи правої плечової кістки у верхній третині, мищелку правої голівки ліктьової кістки, правої стегнової кістки у середині третині, правої малогомілкової кістки у верхній третині та лівої великогомілкової кістки у верхній третині, які перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті та стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості як ті, що призвели до настання смерті.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ 110216-19», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 6/10.1-53 від 20.01.2017 року вимоги п.12.3. Правил дорожнього руху України, який свідчить: «Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», невиконання якого перебуває в причинному зв`язку з наслідкам, що настали.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, у скоєному розкаявся та пояснив, що 10.10.2016 він, керуючи автомобілем ЗАЗ, їхав до пологового будинку до своєї дружини, яка народила дитину. В ході руху він бачив як зупинився автомобіль «Форд», однак обвинувачений проявив неуважність і не помітив пішохода, який переходив дорогу перед автомобілем « Форд», а коли вже виявив її на дорозі то застосував екстрене гальмування та відворот керма, однак уникнути зіткнення не вдалось. Відразу після зіткнення він надав першу медичну допомогу.

Крім визнання свої вини обвинуваченим, його винність у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України об`єктивно знайшла своє підтвердження у наданих сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах, а саме.

З показань потерпілого ОСОБА_5 , допитаного в судовому засіданні, вбачається, що внаслідок ДТП загинула його мама, яка йому розповідала, що в день ДТП зранку вона вийшла на вулицю, щоб йти на спортмайданчик і, переконавшись в безпечності переходу дороги, відсутності автомобілів зліва, почала перехід. Дійшла до розділової смуги, де зупинилась і пропускала автомобілі які рухались з справа. Один з легкових автомобілів зупинився, пропускаючи її і вона переконавшись, що інші автомобілі далеко почала переходити дорогу, однак ї збили.

З протоколу огляду місця ДТП, план-схеми та фото таблиці до нього вбачається обстановка, яка була зафіксована слідчим після ДТП, пошкодження автомобіля ЗАЗ, зокрема, те що автомобіль ЗАЗ знаходиться в крайній правій смузі руху з розбитим вітровим склом, пом`ятим бампером та решіткою радіатору, а також встановлене місце наїзду на пішохода.. (т.2 а.с. 8-17).

З протоколу слідчого експерименту від 16.01.2017 року (т.2 а.с. 64-70) за участю свідка ОСОБА_9 , вбачається, що при розташування автомобілів так як вони були розташовані на момент ДТП та залученні статиста встановлено що з робочого місця водія ЗАЗ видно пішохода.

З протоколу слідчого експерименту від 16.01.2017року (т.2 а.с 73-80) за участю обвинуваченого, вбачається, розташування автомобілів так як вони були розташовані на момент ДТП та його траєкторія і напрямок руху в момент ДТП.

З висновку № 5/10.1-273 судової автотехнічної експертизи від 24.03.2016 р. (т. 2 а.с. 105-108) вбачається, що дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючі показання обвинуваченого в сукупності з показаннями потерпілого, а також вищевказаними документами, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість та достовірність і в своїй сукупності вони, доповнюючи один одного, дають можливість прийти до однозначного висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_3 під час керування автомобілем «ЗАЗ » не виконав вимоги п. 12.3 ПДР України, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

З висновків експерта № 2107/558-Е від 01.12.2016 р. (т.2 а.с. 36-37) та № 2107-Е (т.2 а.с. 39-42) вбачається, що потерпілій ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців у ділянці правого ліктьового згину та у лівій підколінній ямці, крововиливи у лобній ділянці м`яких покривних тканин голови та під м`якою мозковою оболонкою головного мозку, переломи 5-9 ребер праворуч по лопатковій лінії з крововиливом у навколишніх міжреберних м`язах та жировій клітковині, крововиливи у м`язах та жировій клітковині правої верхньої та нижніх кінцівок; переломи правої плечової кістки у верхній третині, мищелку верхньої голівки правої ліктьової кістки, правої стегнової кістки у середній третині, правої малогомілкової кістки у верхній третині та лівої великомілкової кістки у верхній третині.

Вказані тілесні ушкодження причинені прижиттєво, задовго до настання смерті, від дії тупого предмету (предметів), чи о такий (такі), можливо за умовами. Яка вказана у медичній карті, при дорожньо-транспортній події, при контактуванні потерпілої з рухаючимся транспортним засобом, що підтверджується характером та локалізацією маючихся тілесних ушкоджень на трупі, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та, стосовно до живих осіб, мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню як ті, що призвели до настання смерті.

Вказані документи в сукупності з вище переліченими доказами підтверджують факт отримання потерпілою тяжких тілесних ушкоджень під час ДТП, яке мало місце 10.10.2016 р. о 10-15 годин за участю автомобіля «ЗАЗ 110216-19», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілій ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження доведена в повному обсязі і дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії необережних тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та престарілу матір. Його цивільна дружина знаходиться в стані вагітності.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченої, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують його покарання, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак враховуючи його каяття, поведінку після ДТП, думку учасників кримінального провадження та ту обставину, що він має неповнолітніх дітей і потребує можливості керування автомобілем для забезпечення їх потреб, суд вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами.

В той же час, враховуючи тяжкість злочину, обставини злочину, що описано вище, особу обвинуваченого та висновок досудової доповіді, суд приходить до висновку, що він може стати на шлях виправлення без відбування основного покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_5 , цивільний позов суд приходить до наступних висновків.
В своєму уточненому позові потерпілий просить стягнути з обвинуваченого на його користь витрати на лікування, а саме, необхідність застосування лікарських препаратів на суму 2310,02 гривень, які підлягають задоволенню на підставі ст.. 1166 ЦК України.
В своєму позові потерпілий оцінив спричинену йому моральну шкоду в 30 000 гривень яку просить стягнути з обвинуваченого.
Вирішуючи вказані позовні вимоги суд вважає встановленим, що цивільному позивачеві протиправними діями обвинуваченої спричинена моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях потерпілого в зв`язку з ушкодженням здоров`я його матері, порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілого і необхідності відшукувати додаткові зусилля для організації свого життя, моральних переживаннях в зв`язку зі смертю матерів.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу суд враховує характер та обсяг душевних та психічних страждань позивача, характер немайнових втрат, обставини описані вище, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в 30 000 гривень.
Враховуючи, що обвинуваченим було відшкодовано 1000 гривень, суд вважає, що обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 29 000 гривень.
Питання про речові докази та судові витрати слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, звільнивши його від відбування призначеного основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк два роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2310,02 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 29 000 грн, а всього 31310,02 гривень.
Речовий доказ - автомобіль «ЗАЗ 110216-19», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 703 грн.68 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1