Справа № 461/6589/16-к
Провадження № 1-кс/461/5053/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.12.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність в.о. начальника ГУНП Львівської області ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Скаржник звернувся в суд зі скаргою на бездіяльність в.о. начальника ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди. Покликається на те, що ним 28.09.2016 року на адресу ГУ НП у Львівській області рекомендованим листом надіслано заяву про вчинення головою Миколаївської міської ради ОСОБА_5 та депутатами Миколаївської міської ради кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 364, 366 КК України. Проте жодного рішення про реєстрацію заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань ним отримано не було. Просить суд зобов`язати прокуратуру Львівської області внести відомості до ЄРДР за ст.ст.364, 366 КПК України за правопорушення вчинені головою Миколаївської міської ради ОСОБА_5 та депутатами Миколаївської міської ради у зв`язку із прийняттям незаконних рішень №208, 209 від 24.06.2016 року і за ст.364 КК України за правопорушення вчинені в.о. начальником ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 та передати з дотриманням правил підслідності наявні у неї матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування в порядку ч.7 ст.214 КПК України; визнати незаконним рішення десятої сесії сьомого скликання Миколаївської міської ради Львівської області від 24.06.2016 року №208, 209 і скасувати їх та визнати незаконними дії міського голови ОСОБА_5 і депутатів Миколаївської міської ради Львівської області в порядку ст.61 КПК України і відповідно до ч.ч. 2, 3, 6 ст.13, п.3 ч.2 ст.16 ЦК України; відшкодувати ОСОБА_3 моральну шкоду за приниження честі та гідності, а також ділової репутації в розмірі 200 мільярдів гривень; за відмову в задоволенні даної заяви відшкодувати йому моральну шкоду за приниження честі та гідності, а також ділової репутації в розмірі 400 мільярдів гривень.

Скаржника в жодне із п`яти призначених судових засідань (20.10.2016 року, 29.11.2016 року, 13.12.2016 року, 19.12.2016 року та 20.12.2016 року) не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги.

З урахуванням вимог ст.306 КПК щодо обмеженого строку розгляду вказаних справ, суд вважає за можливе проводити розгляд скарги без його участі на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.
Прокурор та слідчий в судові засідання не з`являлися, про причини неявки суд не повідомляли, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та подані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

У своїй скарзі ОСОБА_3 стверджує, що 28.09.2016 року на адресу ГУ НП у Львівській області рекомендованим листом надіслав заяву про вчинення головою Миколаївської міської ради ОСОБА_5 та депутатами Миколаївської міської ради кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 364, 366 КК України.

Однак ОСОБА_3 не надано жодних доказів на підтвердження факту його звернення зі заявою про злочин вказаною вище.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Крім того, скаржник у скарзі вказує на те, що звертався із заявою про злочин до ГУ НП У Львівській області, однак просить суд зобов`язати прокуратуру Львівської області внести відомості про злочин до ЄРДР, що суперечить вимогам ст.214 КПК України.
Поряд з тим, скарга в частинах стягнення моральної шкоди та заявленого цивільного позову не підлягає до задоволення, оскільки не може бути об`єктом розгляду в порядку передбаченому ст.303 КПК України
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність в.о. начальника ГУНП Львівської області ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, зобов`язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1