Справа № 465/389/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/436/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Франківського районного суду м.Львова від 17 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Франківського районного суду м. Львова від 17.02.2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з 22.12.2016 року та на підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_6 зараховано в строк відбування строк попереднього ув`язнення з 22.12.2016 року.

Згідно з вироком суду 22.12.2016 року о 11.20 год. ОСОБА_6 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, зайшов у будинок АДРЕСА_1 , піднявся на 9 поверх вказаного будинку та направився до дверей квартири АДРЕСА_2 , де продовжуючи свій злочинний умисел за допомогою заздалегідь підготовленого предмета-цвяходера, шляхом віджиму полотна вхідних дверей проник у вказану квартиру. Перебуваючи у середині даної квартири, та будучи переконаним що за ним ніхто не спостерігає, таємно із шуфляди тумби, що знаходиться у 2-й кімнаті викрав 2 годинники і біжутерію, належні ОСОБА_8 та поклав їх собі у зовнішню праву кишеню куртки, після чого направився дальше оглядати приміщення квартири. Однак, закінчити свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_6 не зміг, з причин які не залежали від його волі, оскільки, був виявлений та затриманий сусідами потерпілої.
На дагний вирок суду подав апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_6 , який не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, просить оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому більш м`якше покарання із застосуванням ст.69 КК України.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що судом не враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що він повністю визнав свою вину у скоєному та щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, претензії з боку потерпілої відсутні, має на утриманні непрацездатну матір, зобов`язувався в разі застосування ст.75 КК України працевлаштуватись, також відсутні обставини, що обтяжують покарання, а тому вважає призначене покарання занадто суворим.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор та потерпіла заперечили проти апеляційної скарги обвинуваченого, вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим в частині призначеного покарання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора та потерпілої, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 оспорює призначене покарання вироком суду, в решті обвинуваченим вирок суду не оскаржується.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, обставини, що обтяжують покарання відсутні.
З огляду на вище викладене та дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд апеляційної інстанції не знаходить достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про пом`якшення покарання шляхом застосування ст.69 КК України, яке судом першої інстанції призначено обвинуваченому ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування чи зміну вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Вирок Франківського районного суду м.Львова від 17 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути безпосередньо оскаржена до касаційного суду шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той самий строк з дня отримання копії даної ухвали.

Головуючий:
Судді: