Провадження № 11-кп/792/333/17
Справа № 675/1539/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.06.2017 м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

оператора ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Замкової виправної колонії № 58 кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2017 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю м. Євпаторія АР Крим, громадянину України, судимому, -

відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, призначеного вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 21 січня 2013 року.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що 6 травня 2016 року комісією Замкової виправної колонії у Хмельницькій області (№ 58) з питань розгляду матеріалів щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, переведення засуджених на підставі ст. 101 КВК України та встановлення адміністративного нагляду ОСОБА_8 було відмовлено у направлені матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення як такому, що не довів своє виправлення. Повторно зазначене питання вказаною комісією не розглядалось. Окрім того, ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, раніше неодноразово судимий, що свідчить про кримінальну направленість дій та поведінки засудженого, на шлях виправлення він не став. Протягом 2016 та 2017 років ОСОБА_8 участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає, не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, свою вину у вчиненому злочині не визнає, вважає, що засуджений незаконно, в установі, де відбуває покарання, характеризується посередньо, а тому не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Не погодившись з даним рішенням суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в яких просить ухвалу місцевого суду скасувати та прийняти законне рішення в кримінальному провадженні, задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення. Стверджує, що суд не в повній мірі дослідив дані, характеризуючі засудженого, не врахував його стан здоров`я, який погіршується за відсутності належного медичного забезпечення, за останні роки перебування його в колонії стягнення до нього не застосовувались, до роботи відносився сумлінно, бажає працювати, надає перукарські послуги, приймав участь у диференційованому навчанні, отримав освіту токаря, навчається на фрезерувальника, правил внутрішнього трудового розпорядку не порушує, вину у скоєному визнав та щиро розкаюється, що по своїй суті є активними діями в сторону виправлення. Тому висновки місцевого суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме рішення є необ`єктивним, необґрунтованим і не може залишатись чинним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_8 , надані в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Замкової виправної колонії № 58, та його захисника ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги та доповнень до неї, міркування прокурора про законність рішення суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 21 січня 2013 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14 березня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано строк попереднього ув`язнення з 4 липня 2012 року по 9 липня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку 4 липня 2012 року. Кінець строку 28 червня 2018 року.

З 9 липня 2012 року утримувався в слідчому ізоляторі м. Сімферополя, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень не мав, характеризувався посередньо.

З 27 серпня 2013 року відбуває покарання в Замковій виправній колонії № 58.

Станом на 28 лютого 2016 року ОСОБА_8 відбув три чверті строку покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Законодавцем визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання може бути застосоване за певних умов.

За змістом зазначеного кримінального закону доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п.п. 1, 2 постанови № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

При вирішенні питання про можливість застосування відносно особи умовно-дострокового звільнення, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Суд першої інстанції дав правильну оцінку сукупності всіх досліджених доказів в провадженні, підстави вважати висновки суду першої інстанції необґрунтованими, про що заявляє апелянт, відсутні.

Так, судом правильно враховано те, що ОСОБА_8 з власної ініціативи брав участь у проведенні ремонтних робіт в камері проживання, надає засудженим перукарські послуги, що підтверджується показаннями свідків, підвищує свій освітній рівень, здобув професії «токар» та «фрезерувальник» в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Замковий навчальний центр (№ 58), працював на виробництві установи протягом січня-квітня 2014 року, приймав участь в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «правова просвіта», «творчість» протягом 2012 та 2014 років.

Разом з тим, з матеріалів особової справи вбачається, що за час відбування покарання в колонії він допустив три випадки порушення вимог встановленого режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, як начальником відділення, так і начальником колонії. Допущені порушення виражалися в порушенні розпорядку дня. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Не заохочувався.

На даний період часу не працевлаштований, у зв`язку із зменшенням виробничих потужностей.

Протягом 2016-2017 років ОСОБА_8 участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає, особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере.

Крім того, ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, за який його засуджено, не визнає, вважає, що засуджений незаконно, в зв`язку з чим справа за його обвинуваченням на даний час перебуває на розгляді суду касаційної інстанції. А тому, доводи апеляційної скарги в частині визнання вини на увагу не заслуговують.

В застосуванні заохочень, передбачених ст. 101 КВК України, ст. 82 КК України, комісія ЗВК № 58 14 січня 2016 року відмовила ОСОБА_8 .

Зі змісту посередньої характеристики засудженого та матеріалів його особової справи вбачається, що підпадаючи під можливість застосування до нього заохочувальних норм, зокрема, ст. 81 КК України, йому було об`єктивно відмовлено в її застосуванні у 2016 році. Дана обставина підтверджується протоколом комісії № 9 від 6 травня 2016 року. Вказане рішення комісії в передбаченому законом порядку не оскаржувалось, а отже, є чинним. Повторно зазначене питання комісією ЗВК № 58 не розглядалось.

Окрім того, засуджений ОСОБА_8 у 2007 році вже був звільнений умовно-достроково від покарання у виді позбавлення волі, однак вчинив новий злочин протягом невідбутої частини покарання, за що був засуджений вироком Євпаторійського міського суду від 15 травня 2009 року за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений не довів свого виправлення, в провадженні відсутні підстави для умовно-дострокового його звільнення від відбування покарання, відсутні об`єктивні дані про те, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції обґрунтовано визнано, що підстав для застосування щодо апелянта ст. 81 КК України не було, суд навів обґрунтовані мотиви прийнятого рішення, з яким погоджується апеляційний суд. При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 суд з`ясував дані, що характеризують особу засудженого, його поведінку, ставлення до праці та виправлення.

Наявні у матеріалах справи докази не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, а саме: виправлення засудженого ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Сумлінне ставлення засудженого до праці на виробництві установи протягом січня-квітня 2014 року та погашення на момент звернення до суду застосованих до нього раніше стягнень не є визначальними підставами для звільнення від відбування покарання умовно-достроково.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для зміни чи скасування ухвали місцевого суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 березня 2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 21 січня 2013 року, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 без задоволення.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду ОСОБА_2

: