НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/7327/16-к
Провадження № 1-кп/0182/86/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд, Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0004776 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, гр. України, що має середню освіту, не працюючого, інваліда 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 08.11.2010 року Нікопольським міськрайонним судом за ст. ст. 185 ч. 2, 3, 69, 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
-28.01.2013 року Нікопольським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.З, 75 КК України - до 3 років позбавлення волі, з випробувальним терміном на 1 рік.
-21.01.2014 року Нікопольським міськрайонним судом за ст. 185 ч. З, 71 КК України - до 3. років 1 місяця позбавлення волі;
-22.07.2014 року Нікопольським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.З, 70 ч.4 КК України - до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
-05.12.2015 року Марганецьким міським судом за ст.ст. 185 ч. З, 70 ч.4 КК України - до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
03.11.2016 звільнений з Дніпропетровської виправної колонії № 89 по відбуттю строку покарання
по обвинуваченню у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 01.12.2016 приблизно 12:40 год. знаходився на другому поверсі у приміщенні Комунального закладу «Нікопольського ПТД» ДОР розташованого за адресою вул. Електрометалургів, 17/а в м. Нікополі, Дніпропетровській області, де побачив незачинені двері кабінету № 4, який закріплений за лікарем: ОСОБА_6 , після чого в нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає через незачинені двері проник до вищевказаного кабінету, де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю лікаря та інших осіб умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з жіночої сумки, яка знаходилася у внутрішній тумбі столу викрав жіночий гаманець, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти у суму 1450 гри., що належать потерпілій ОСОБА_7 , чим спричинив матеріальний збиток на вказану суму.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 з викраденим гаманцем та грошима . маючи намір покинути кабінет, був затриманий на місці потерпілою ОСОБА_8 , тобто виконав всі дії направлені на таємне викрадення чужого майна, однак не довів його до кінця з причин, які не залежали від його волі.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, закінчений замах таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднанана з проникненням в приміщення.

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази.

В судовому засіданні обвинувачений вину свою визнав повністю і показав, що

01.12.2016р. він прийшов на лікування в Нікопольський протитуберкульозний диспансер, де побачив відкритий кабінет і зайшов туди. В кабінеті з жіночої сумки, яка там знаходилась, дістав гаманець і витяг звідти гроші в сумі 1450 грн. Але в кабінет зайшла жінка лікар і затримала його. Крадіжку скоїв в зв`язку з тяжким матеріальним становищем. В скоєному кається.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування діянні і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

При призначені покарання обвинуваченому, суд , на підставі ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу, характеристики, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття в скоєному, стан здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом 3 групи.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Суд вважає необхідним обрати обвинуваченому міру покарання у вигляді позбавлення волі, але враховуючи, обставини що пом`якшують покарання, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування їм покарання, тому, суд вважає можливим призначити покарання з випробуванням.

Речових доказів немає.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 369, 373,374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавленні волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання, встановивши іспитовий строк в 1 (один) рік.

На підставі ст.. 76 КК України, забов`язати засудженого ОСОБА_3 , в період іспитового строку, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :