Справа № 396/306/17
Провадження № 1-кс/396/52/17
УХВАЛА
про арешт майна
23.02.2017 року Слідчий суддя Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю прокурора Новоукраїнської місцевої прокуратури в Кіровоградській області ОСОБА_2 при секретарі ОСОБА_3 , розглянув клопотання слідчого СВ Новоукраїнського відділу поліції ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалах кримінального провадження № 0000207 від 23 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_2 вніс до суду клопотання про арешт майна в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000207 від 23.02.2017 року.

В обґрунтування клопотання вказує, що 22.02.2017 року до ЧЧ новоукраїнського ВП надійшло повідомлення про те що, 22.02.2017 року невідомі особи в с. Кропивницькому Новоукраїнського району, Кіровоградської області, на сільському кладовищі здійснюють наругу над могилою, з корисливих мотивів.

У ході проведення слідчо-розшукових заходів встановлено, що на автодорозі сполученням Рівне Кіровоград було зупинено автомобіль ГАЗ моделі 2705 номер кузову НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який згідно свідоцтву про реєстрацію НОМЕР_3 належний ОСОБА_5 , та за кермом автомобіля був згідно посвідчення водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя м. Кропивницький. В середині автомобіля, було виявлено 12 металевих хрестів, 3 надгробники та 4 металеві пам`ятники.

22.02.2017 року на підставі огляду місця події автодороги сполученням Рівне - Кіровоград було виявлено та вилучено:

- автомобіль ГАЗ моделі 2705 номер кузову НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який згідно свідоцтву про реєстрацію НОМЕР_3 належний ОСОБА_5 ;

- 12 металевих хрестів;

- 3 надгробники;

- 4 металеві пам`ятники;

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, у зв`язку з чим судове засідання було проведено без фіксування технічними засобами.
Фактичний володілець майна ОСОБА_5 повідомлялась про час і місце розгляду клопотання, до суду не прибула та причини неявки не повідомила, а тому заявлене клопотання розглянуто у її відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, повязаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно ч.ч 1,2 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осі, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти через неможливість у зазначенні строки проведення судових експертиз та проведення слідчих дій, зважаючи на родові ознаки викрадених та вилучених речей.
Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другоїстатті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.
Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.
Враховуючи вищезазначені положення КПК України, строки подання клопотання про арешт майна вилученого майна, а також неможливості у зазначенні строки проведення судових експертиз та проведення слідчих дій, зважаючи на родові ознаки викрадених та вилучених речей, виникла необхідність у накладенні арешту на наступне майно: автомобіль ГАЗ моделі 2705 номер кузову НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 який згідно свідоцтву про реєстрацію НОМЕР_3 належний ОСОБА_5 , всередині якого знаходиться 12 металевих хрестів, 3 надгробники та 4 металеві пам`ятники.
На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Новоукраїнського ВП ГУНП у Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду від 22.02.2017 автодороги сполученням Рівне - Кіровоград, майно, у кримінальному провадженні № 0000207 від 23.02.2017, а саме:

- автомобіль ГАЗ моделі 2705 номер кузову НОМЕР_1 з державним номерним знаком НОМЕР_2 , який згідно свідоцтву про реєстрацію НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 ;

- 12 металевих хрестів;

- 3 надгробники;

- 4 металеві пам`ятники;

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області на протязі 5 днів з часу її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1