Справа № 344/8096/17
Провадження № 11-сс/779/173/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати дану ухвалу та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Такі вимоги обґрунтовує тим, що вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та незаконною. Вважає, що ні обґрунтованість підозри, ні наявність ризиків не було доведено прокурором в судовому засіданні. Зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий наводить такі аргументи як репутація підозрюваного та відсутність постійного місця проживання. Однак, такі ризики не передбачені ст. 177 КПК України. Вказує, що не взято до уваги те, що ОСОБА_7 фактично перебуває в незареєстрованому шлюбі і має на вихованні неповнолітню дитину. Стверджує, що при затриманні ОСОБА_7 слідчим було грубо порушено право на захист. Має сумніви у правовій кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме: вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Вважає, що його дії повинні кваліфікуватися за відповідними частинами статей КК України щодо заподіяння умисних тілесних ушкоджень, що не відносяться до категорії тяжких. Наголошує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом. Стверджує, що слідчий суддя неповно проаналізував обставини провадження, у справі відсутні підстави вважати, що наявні ризики та жодним чином не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Уточнює, що слідчий суддя не реалізував повноваження з судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, грубо порушив критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, не перевірив належним чином наявність підстав та мети його застосування, не врахував, що запобіжні заходи обмежують права особи. Зазначає, що в ухвалі суду відсутні будь-які обґрунтовані доводи щодо можливості вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень. Підсумовує, що і орган досудового розслідування, і суд не довели законність мети, з якою необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді ІваноФранківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 23 серпня 2017 року включно.

Слідчий суддя виходив з того, що є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 згаданого вище злочину, який в свою чергу є насильницьким, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцніть соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та відсутність постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, неодруженого та раніше не судимого. Вважав, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Тому дійшов висновку, що клопотання необхідно задовольнити, застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, який рахувати з моменту фактичного затримання, без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_7 про час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином, клопотань про його участь в апеляційному розгляді не надходило, питання про погіршення становища не порушувалося, його участь відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України не є обов`язковою.

Тому, оскільки згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе переглянути матеріали клопотання за його відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_6 просив задовольнити апеляційну скаргу та обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

На думку колегії суддів висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею в повній мірі дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 слідчий суддя, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, при наявності яких застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Так, 25 червня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (а.п. 23-24), про те, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Колегія суддів, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Так, відомості про вчинений злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002620 від 25 червня 2017 року (а.п. 5).

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, саме копією витягу з кримінального провадження, копією протоколу огляду місця події, копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 , копіями протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, копіями протоколів допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

В той час, захисник заперечуючи в апеляційній скарзі наявність обґрунтованої підозри, не наводить жодних переконливих тверджень, як і не надає жодних доказів, які б спростовували причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину.

Також, як підтверджують матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиція захисника про недоведеність наявності у кримінальному провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, спростовується сукупністю відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах, якими доведено як обґрунтованість підозри, так і наявність відповідних ризиків.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, санкція якого передбачає показання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд першої інстанції в повній мірі взяв до уваги відомості, що були в матеріалах клопотання відносно особи підозрюваного.

З приводу доводів захисника про те, що підозрюваний фактично перебуває в незареєстрованому шлюбі і має на вихованні неповнолітню дитину, колегія суддів зазначає, що під час апеляційного розгляду не надано доказів, щоб це підтверджували.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Апелянтом не зазначено належного обґрунтування про можливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Твердження захисника про невірну кваліфікацію його дій не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки існує обґрунтована підозра у вчиненні ним саме відповідного кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

На думку колегії суддів, враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину із застосування насильства, слідчий суддя дійшов до правильного висновку, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначив розмір застави.

Інших підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - відмовити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 червня 2017 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2