ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 01 червня 2017 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 квітня 2016 рокуу кримінальному провадженні щодо засудженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, неодноразово судимого, останній раз
вироком Суворовського районного суду м. Херсона
від 06 січня 2011 року за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК
України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на строк чотири
роки шість місяців, ухвалою Миколаївського
районного суду Миколаївської області від 14 жовтня
2013 року невідбуту частину покарання у виді
позбавлення волі на строк один рік п`ять місяців
п`ять днів замінено на виправні роботи на цей же
строк з утриманням із заробітку 15% в доход
держави,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор виклав вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вимогу мотивовано недотриманням апеляційним судом положень ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги прокурора без задоволення, без наведення належного мотивування прийнятого рішення в частині безпідставного виправдання ОСОБА_5 за епізодами щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Зазначив також про невідповідніст призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок м`якості. Крім того, вказав, що без належної перевірки залишились й твердження апеляційної скарги прокурора про недотримання судом першої інстанції вимог процесуального закону при розгляді кримінального провадження без участі потерпілих осіб.
В запереченнях на касаційну скаргу засуджений просив скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.
Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 13 січня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі статей 71, 72 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком суду від 06 січня 2011 року та остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки десять днів. Цим же вироком ОСОБА_5 визнано невинуватим у предявленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та виправдано. Цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишено без розгляду. Вироком суду також вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

22 травня 2015 року, приблизно о 15 год 20 хв., ОСОБА_5 , знаходячись на перехресті вулиць Леніна та К.Маркса у м. Херсоні, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, застосовуючи фізичне насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , яке полягало у штовханині та утриманні останньої руками за шию, намагаючись при цьому заволодіти належними ОСОБА_10 золотим ланцюжком вагою 10 г з кулоном вагою 4 г, загальною вартістю 15 000 грн. Однак, свій злочинний умисел до кінця не довів, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_11 залишено без задоволення, а вирок суду від 13 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 без зміни. В порядку ч. 5 ст. 72 КК України зараховано засудженому строк попереднього увязнення з 22 травня 2015 року до 14 квітня 2016 року із розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, у касаційній скарзі прокурора не оспорюються, як і кваліфікація дій за цим злочином.

Разом з тим, суд касаційної інстанції погоджується із недотриманням повною мірою судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали вимог ст. 419 КПК України, у зв`язку з чим касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню в цій частині.

У мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 419 КПК України мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Як передбачено ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Прокурором перед апеляційним судом порушувалось питання щодо незаконності вироку суду в частині безпідставного виправдання ОСОБА_5 . На обґрунтування чого наголошувалося на неповноті судового розгляду, допущених істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, оскільки судом не було забезпечено явку і допит потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , на показаннях яких ґрунтується обвинувачення по факту заволодіння їх майном, також не було дано оцінку таким доказам як протоколи предявлення для впізнання та протоколи слідчого експерименту, тощо.

Натомість при перевірці вказаних доводів апеляційної скарги прокурора, апеляційним судом наведені аналогічні посилання суду першої інстанції як на підстави до виправдання в цій частині інкримінованого обвинувачення, що є явно недостатнім для прийняття такого рішення.

Отже, суд апеляційної інстанції фактично доводи апеляційної скарги прокурора не перевірив, а отже і не спростував, при залишенні апеляційної скарги без задоволення, послався на ті ж самі обставини, що і суд першої інстанції.

З огляду на викладене, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час проведення якого слід проаналізувати всі доводи апеляційної скарги прокурора із наведенням докладних мотивів прийнятого рішення за ними, та за результатами чого постановити законне і обґрунтоване судове рішення, мотивоване належним чином.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 квітня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-5357км16 Категорія: ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186;
ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_13
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_14
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1