Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/2256/16-к
31 травня 2017 року
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коростень Житомирської області кримінальне провадження щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою,одруженого, на утриманні осіб не має, не інваліда, не депутата, під час відбуття покарання в Коростенській ВК №71 працевлаштований старшим днювальним відділення,
раніше судимого:
-21.06.2007 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ст.296ч.1 КК України 3 місяці арешту;
-23.07.2007 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ст.185ч.1,71 КК України на 1 рік 2 місяці позбавлення волі;
-27.05.2009 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ст. 185ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-14.12.2010 року Попільнянським районним судом Житомирської області за ст..ст.185ч.3,393ч.2,187ч.3,70ч.1,70ч.4 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,
- в скоєнні злочину, передбаченого ч.2ст. 15ч.1ст.309 КК України , -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується в незакінченому замаху на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, без мети збуту за наступних обставин .
Маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин,без мети збуту, будучи засудженим 14.12.2010 року Попільнянським районним судом Житомирської області за вчинення злочинів передбачених ст.ст. 185ч.3,393ч.2,187ч.3,70ч.1,70ч.4 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, відбуваючи покарання в Коростенській ВК №71, що розташована за адресою м. Коростень вул. Білокоровицьке шосе,4, 20 грудня 2015 року вмовив молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Коростенської ВК№71 ОСОБА_9 за грошову винагороду в розмірі 250 гривень незаконно передати йому наркотичний засіб на територію колонії для власного вживання.
ОСОБА_9 за домовленістю з ОСОБА_8 26.12.2015 року у третьому відділенні ТОВ «Нова Пошта», яке розташоване в м. Коростені по вул. Кірова, 55 незаконно придбав, а саме отримав від невстановленої слідством особи поштове відправлення, у якому містились два поліетиленових згортки із особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом (марихуаною), з метою передачі його до КВК №71 засудженому ОСОБА_8 , після чого переніс його до себе додому за адресою АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав до 28.12.2015 року.
28.12.2015 року зранку до заступання на чергування в КВК №71 за місцем свого проживання ОСОБА_9 з метою унеможливлення викриття його злочинної діяльності та виявлення адміністрацією КВК №71 при ньому наркотичних засобів при вході до місць позбавлення волі КВК№71 сховав 2 поліетиленові згортки із особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом (марихуаною) до своєї спідньої білизни, а саме до кишені в передній частині плавок, після чого прибув на чергування та пройшов на територію КВК №71.
28.12.2015 року близько 08.00 години під час особистого догляду працівників КВК №71 на охоронюваному об`єкті КВК №71 у ОСОБА_9 було виявлено та вилучено два поліетиленові згортки, всередині яких знаходилась подрібнена речовина рослинного походження і яка згідно висновку експерта №2/8 від 19.01.2016 року має ботанічні ознаки рослин роду коноплі, містить основний психоактивний компонент коноплі тетрагідроканнабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою в перерахунку на висушену речовину 20,395 г., та яку ОСОБА_9 незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою збуту у місце позбавлення волі, а саме в Коростенську ВК №71 засудженому ОСОБА_8 , який в свою чергу вищевказаний особливо небезпечний наркотичний засіб не придбав через незалежні від його волі обставини.
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані як ч.2ст.15ч.1ст.309 КК України .
Допитаний в судовому засіданні і в режимі відео конференції, і безпосередньо в залі судових засідань ОСОБА_8 винним себе в пред`явленому обвинуваченні не визнав і показав, що наркотичних засобів ніколи не вживав і не вживає, ОСОБА_9 взагалі не знає, ніколи не просив його передати йому в місця позбавлення волі наркотичні засоби.
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1ст.337 КПК України.
Відповідно до вимог ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
При цьому, згідно вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав,свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
В матеріалах кримінального провадження відсутня постанова слідчого про вилучення вказаних доказів із матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 .
В судовому засіданні жоден із допитаних свідків ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інші) не вказали на факт скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення. З їх показів видно, що при затриманні ОСОБА_9 останній пояснював, що переносив наркотичний засіб для засудженого по прізвищу « ОСОБА_18 ».
Однак, сам свідок ОСОБА_9 неодноразово ствердив у судовому засіданні, що він переносив наркотичний засіб для засудженого ОСОБА_18 . Оскільки він працював у колонії незначний час, то особисто ОСОБА_18 та інших засуджених він не знає по прізвищах. До нього підійшов засуджений і просив передати для нього наркотичний засіб, своє прізвище назвав « ОСОБА_18 ». В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 неодноразово підтверджував , що особа яка назвалася ОСОБА_18 насправді не є обвинувачений ОСОБА_18 . До нього підходив і просив передати наркотичні засоби зовсім інший засуджений , тобто інша особа під час перебування в колоніїї назвалась прізвищем ОСОБА_18 .
Таким чином, не встановленим у судовому засіданні , і як наслідок ,недоведеним стороною обвинувачення є підстава притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності .
Виходячи з вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом . Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Суд визнає недопустимими докази (наказ №104 від 30.08.2016 року, протокол засідання профілактичної комісії Коростенської виправної колонії №71 від 04 березня 2011 року, довідку від 30.08.2016 року, повідомлення колонії №71 направлені на запит прокурора ОСОБА_4 ). Вказані документи були витребувані прокурором в той час, коли в суді розглядалось вказане кримінальне провадження на особистий запит прокурора. Дані матеріали не були відкриті ОСОБА_8 та його захиснику ОСОБА_6 .
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі умови щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вказана гарантія Конституції, як указано в рішенні Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року №12-р/п/2011 не може бути обмеженою. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Згідно ч.4ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу.
До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім тих, що досліджено в судових засіданнях, не надійшло.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.15ч.1ст.309 КК України, в якому він обвинувачується.
Ретельно дослідивши в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення , викликають сумніви , а тому суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку, а відтак, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин і такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визначити причетність особи до вчинення злочину», тому не приймає їх як належні докази сторони обвинувачення.
За вимогами ч.3ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Частиною першою статті 373 КПК України передбачено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення , в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення .
Суд вважає, що докази, які надав і на які посилається прокурор, як на підставу доведеності вини ОСОБА_8 не є достатніми для визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального злочину, а тому приходить до висновку про його виправдання у зв`язку з недоведеністю, що злочин вчинено саме ним.
Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.
Речові докази відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 368, 370 - 371 , 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю вчинення ним злочину передбаченого ч.2ст.15ч.1ст.309 КК України .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору . Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку його копія надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1