Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
23 грудня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому дистанційному судовому засіданні в м. Рівне справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2016 року.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Здолбунів, Рівненська область, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001013 від 09.12.2016 року у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

слідчої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 .

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 інкримінується те, що він 09 грудня 2016 року, приблизно о 18 год. таємно викрав дитячу коляску марки «Тамі» вартістю 2500 грн., яка знаходилася в під`їзді будинку АДРЕСА_3 та яка належить ОСОБА_9 .

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 вважає ухвалу необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Звертає увагу, що прокурор не довів того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України. Вказав про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, вину у вчиненому визнав та співпрацює з органами досудового слідства та не має на меті уникати правосуддя. Просить ухвалу суду скасувати та обрати для його підзахисного запобіжний захід - домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_5 про скасування ухвали судді та обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, думку прокурора, який просив залишити ухвалу без зміни, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.ст.177-179, 183, 184, 194, 199 КПК України та п.«е» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту або його продовження обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

В рішенні від 3 лютого 2009 року в справі «Каучор проти Польщі» (Kauczor v Poland) №45219/06 Європейський суд вказав, що на думку органів влади, ймовірне призначення заявникові суворого вироку спричинило виникнення твердження про те, що заявник перешкоджатиме провадженню. Однак Суд постійно повторює, що хоч суворість можливого покарання є значущим елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи скоєння нових злочинів, тяжкість обвинувачення сама по собі не може бути виправданням тривалих строків попереднього ув`язнення.

В рішенні від 12 березня 2009 року в справі «Алєксандр Макаров проти Росії» (Aleksandr Makarov v Russia) №15217/07 Європейський суд вказав, що в декількох ордерах на арешт внутрішньодержавні суди згадували ймовірність того, що заявник знову вчинятиме правопорушення, як додаткову підставу для продовження тримання заявника під вартою. У цьому зв`язку Суд вважає, що органи судової влади не навели жодних конкретних фактів на підкріплення своїх висновків про наявність небезпеки вчинення заявником нових правопорушень. Окрім того, Суд не поділяє думки внутрішньодержавних органів про те, що в ситуації, коли всі обвинувачення проти заявника, за винятком одного, стосувалися його дій як мера Томська, а він був від цієї посади відсторонений, була реальна загроза того, що заявник вчинить нові правопорушення.

Таку ж позицію Європейський суд послідовно займав і по багатьох інших справах.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Приймаючи рішення щодо ОСОБА_6 слідчим суддею належним чином не перевірено доведеність наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Так, встановлено, що ОСОБА_6 одружений, на утриманні має малолітню дитину, має постійне місце проживання, свою вину у вчиненому злочині визнав, співпрацює з органами досудового слідства. Під час апеляційного розгляду, запевнив суд, що немає наміру ухилятися від проведення слідчих дій та перешкоджати встановленню істини у справі.

Зазначене спростовує висновки, щодо того, що у ОСОБА_6 є підстави переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Висновки слідчого судді, що ОСОБА_6 може чинити незаконний тиск на свідків та потерпілих, вчиняти нові корисливі злочини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також, що обрання більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді підлягає скасуванню .

Враховуючи те, що наявність ризиків, зазначених у ст.177 КПК України не доведено, оцінюючи в сукупності обставини, які відповідно до ст.178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України..

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 - скасувати.

Клопотання слідчого СВ Здолбунівського ВП в Рівненській області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Здолбунів, Рівненська область, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-носити електронний засіб контролю.
Вказані обов`язки покладено на ОСОБА_6 строком до 06 лютого 2017 року.
Термін дії ухвали до 06 лютого 2017 року.
Виконання ухвали покласти на Здолбунівський відділ поліції ГУНП в Рівненській області.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3