АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 543/966/15-к Номер провадження 11-кп/786/128/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 від 24.05.2015 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.09.2016 року

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.122,75 КК України на три роки позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про стягнення шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 9 865 грн. 76 коп. витрат на лікування, а також 20 000 грн. моральної шкоди.

По справі вирішено долю речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник просять скасувати вирок суду, виправдати ОСОБА_8 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та закрити провадження у справі. Вважають вирок суду необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджують, що обвинувачення ґрунтується лише на припущеннях.

Вказують, що показання потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надані ними під час досудового розслідування відрізняються від показань наданих у суді. Стверджують про відсутність та недоведеність умислу ОСОБА_8 на заподіяння потерпілому будь-яких ушкоджень, оскільки постріли з рушниці проведені ОСОБА_11 він розцінив як реальну загрозу життю його та дітей. Наголошують на тому, що наближаючись до ОСОБА_8 потерпілий перший почав наносити удари в обличчя, а обвинувачений вчинив захисні дії вже лежачи після отриманого удару,.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення занадто м`якого покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді семи років позбавлення волі.

Додатково просить стягнути з обвинуваченого вартість проведеної балістичної експертизи на користь держави в сумі 245,52 грн.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.

Потерпілий та його представник подали письмові заперечення проти поданих апеляційних скарг зі змісту яких вбачається, що вони згодні з вироком суду та просять залишити його без змін.

Зі змісту телефонограми, яка 20.02.2017 року отримана секретарем Апеляційного суду Полтавської області вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 та його представник ОСОБА_14 підтримують апеляційну скаргу прокурора та заперечують проти апеляційних вимог обвинуваченого та його захисника. Просять проводити апеляційний розгляд без їх участі.

Як зазначено у вироку суду, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, а саме - закінченого замаху на умисне вбивство, за наступних обставин.

23.05.2015 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_8 разом зі своїм двоюрідним братом ОСОБА_15 на власному автомобілі «Москвич-ІЖ-412» з причепом приїхав на територію колишньої молочнотоварної ферми (МТФ), що розташована в с. Тарасівка Оржицького району Полтавської області, де вони стали збирати залишки ракушняка з напівзруйнованого сараю МТФ.

У цей момент на територію МТФ прийшли місцеві мешканці ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , які висловили ОСОБА_8 та ОСОБА_15 своє невдоволення з приводу збирання останніми ракушняка та порушення тиші. Після цього між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, у ході якого у ОСОБА_8 виник умисел на вчинення вбивства ОСОБА_11 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 завдав ОСОБА_11 два удари обухом сокири у ділянку голови, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку середнього ступеню важкості, крововиливу під м`які мозкові оболонки головного мозку, забитої рани лівої скроневої ділянки голови, гематоми правої скронево-тім`яної ділянки голови, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Після цього ОСОБА_8 втік з місця вчинення злочину, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_11 був доставлений до лікарняного закладу, де йому було надано своєчасну медичну допомогу.

Безпосередньо дослідивши докази та провівши їх системний аналіз, суд дійшов висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 прямого умислу на вбивство ОСОБА_11 та змінив правову кваліфікацію інкримінованого йому кримінального правопорушення з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України (закінчений замах на умисне вбивство) на ч.1 ст.122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я).

Заслухавши доповідь судді-доповідача; обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів своєї апеляційної скарги та їх заперечення проти апеляційної скарги прокурора; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч.1 с.412 КПК України).

За змістом ст.374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення на наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд цих вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Так, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд зазначив , що вважає недоведеною версію обвинувачення вчинення ОСОБА_8 закінченого замаху на вбивство ОСОБА_11 та перекваліфікував дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.122 КПК України.

При цьому, навівши формулювання обвинувачення зазначене в обвинувальному акті, суд всупереч вимогам ст.374 КПК України не зазначив у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Колегія суддів вважає таке порушення вимог кримінального процесуального Закону істотним та вважає, що відсутність у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним перешкоджає перевірці апеляційним судом доводів апеляційних скарг щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. На думку колегії суддів, цей істотний недолік вироку суду не може бути виправлений під час його апеляційного перегляду. Відтак, вимоги апелянтів щодо скасування вироку суду є слушними та в цій частині підлягають задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду.

З огляду на вище наведене, решта доводів апеляційних скарг, як сторони захисту, так і сторони обвинувачення є передчасними та підлягають перевірці під час нового судового розгляду.

Враховуючи, що на даний час в Лубенському міськрайонному суді Полтавської області неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду цього кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням вимог ст.34 КПК України, передає кримінальне провадження на розгляд Гребінківського районного суду Полтавської області.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,409,412,415,418 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу прокуратури області ОСОБА_10 частково задовольнити.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02.09.2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в Гребінківському районному суді Полтавської області.

Ухвала апеляційного суду не підлягає оскарженню.

С У Д Д І:
ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19