Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/80/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника -адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0004610 від 26 травня 2015 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, що не працює, на утриманні має малолітню дитину 2013 року народження,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 16 вересня 2014 року Компаніївським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 12 серпня 2015 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1, 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70,71 та72 КК України остаточно до 3 років позбавлення волі;

- 20 січня 2016 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України остаточно до 3 років 1 місяця позбавлення волі.

визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покаранняу виді 3 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, ОСОБА_8 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2016 року у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, більш суворим, призначеним цим вироком, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

В строк відбування покарання ОСОБА_8 , призначеного за цим вироком, зараховано строк відбування ним покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 січня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 в строк відбування покарання, призначено за цим вироком у виді позбавлення волі, зараховано строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 08 червня 2016 року по день набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в розмірі 2339 грн. 88 коп. за проведення експертиз.

Вирок суду в частині засудження ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_8 визнановинуватим та засудженозатаємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб при слідуючих обставинах.

В період з 16 травня 2015 року по 26 травня 2015 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна,з корисливих мотивів, повторно, умисно, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає і його дії ніким не будуть помічені, переліз через паркан огородженої території домоволодіння ОСОБА_10 АДРЕСА_3 , після чого через незачинене вікно проник до вказаного будинку, звідки таємно викрав ОСОБА_11 , а саме: монітор 20 Веnq ТFТ G2000Wа, вартість якого згідно висновку експерта № 2216 від 11.12.2015 року становить 850,00 грн., телевізор LED 32 LG 32L, вартість якого згідно висновку експерта №2216 від 11.12.2015 року становить 4100,00 грн., системний блок марки «ВRАVО, моделі «535», вартістю 3999,00 грн.

Після чого, ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зник, викраденим у ОСОБА_10 майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 8949,00 грн.

Крім того,26 травня 2015 року в період часу з 08.30 год. до 13.00 год., ОСОБА_8 реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, умисно, переконавшись у тому, що його дії ніким не будуть помічені, переліз через парканогородженої території домоволодіння ОСОБА_13 АДРЕСА_4 , після чого через незачинене вікно проник до вказаного будинку, звідки таємно викрав майно ОСОБА_13 , а саме телевізор «Samsung Р-32», вартість якого згідно висновку експерта № 2216 від 11.12.2015 року становить 5200,00 грн.

Після чого, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, викраденим у ОСОБА_13 майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоду на суму 5200,00 грн.

Крім того, 28 травня 2015 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, умисно, переконавшись у тому, що його дії ніким не будуть помічені,переліз через парканогородженої території домоволодіння ОСОБА_14 АДРЕСА_5 , після чого через незачинене вікно проник до вказаного будинку, звідки таємно викрав у ОСОБА_14 майно., а саме: телевізор марки «LG», вартість якого згідно висновку експерта № 2216 від 11.12.2015 року складає 3800,00 грн.

Після чого, ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, викраденим у ОСОБА_14 майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3800,00 грн.

Крім того, 27 травня 2015 року в період часу з 13.00 год. по 15.00 год., ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно,умисно, переконавшись, що їх дії ніким не будуть помічені, перелізли через паркан огородженої території домоволодіння ОСОБА_15 АДРЕСА_6 , після чого через незачинене вікно проникли до вказаного будинку, звідки таємно викрали у ОСОБА_15 майно, а саме: мікрохвильову піч «Zelmer 29Z020», вартість якої згідно висновку експерта №655 від 30.09.2015 року становить 1526,84 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли, викраденим ОСОБА_16 майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоду на суму 1526,84 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи юридичну кваліфікацію своїх дій та доведеність його винуватості проситьскасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, згідно з яким за ч.3 ст. 185 КК України призначити йому більш м`яке покарання, вказуючи на те, що суд призначив йому надто суворе, несправедливе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі.

Зокрема зазначає, про те, що він у вчиненому щиро розкаюється, сприяв органу досудового розслідування у розкритті даних кримінальних правопорушень, вину визнає повністю, на утриманні має малолітню дитину, на обліках у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризуєтьсяпозитивно.

Наведені обставини, на думку обвинуваченого ОСОБА_8 , не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного ним вироку.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який заперечував проти задоволенняапеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які з урахуванням уточнень остаточно просили суд вирок районного суду змінити, призначити більш м`яке покарання, а обвинувачений ОСОБА_8 крім того просив суд звільнити його з-під варти в залі суду по відбуттю строку покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку місцевого суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у повторній крадіжці чужого майна, поєднаної з проникненням у житло, за попередньою змовою з ОСОБА_9 при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних, взаємоузгодженими між собою та досліджених судом доказах, які є правильними і відповідають фактичним обставинам справи.

В апеляційні скарзі кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції,в оскаржуваному вироку зазначив про те, що у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких,його особу, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, ніде не працює, на утриманні має малолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_8 покарання, суд визнав його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують ОСОБА_8 покарання, судом не встановлені.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особам. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Враховуючи характер, кількість епізодів, спосіб проникнення та заволодіння майном громадян, ступінь суспільної небезпечності вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а також його особи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_8 ,як особа представляє суспільну небезпеку, а тому його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.
Призначене обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів,у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, передбачено санкцією ч.3 ст. 185 КК України, є справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатніх та обґрунтованих підстав для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, про що просить обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що при призначенні покарання судом першої інстанції не достатньо враховано його особу, щире каяття, активне сприяння слідству у розкритті кримінальних правопорушень та його позитивні характеристики є безпідставними, оскільки ці дані судом при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, про що зазначено в оскаржуваному вироку.

Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та зміни законного та обґрунтованого вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2016 року - відсутні.

Крім того відмічає, що Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року визначено, що він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю та застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою.
Із змісту ст. 539 КПК України вбачається, що питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішується судом за клопотанням передбачених цією нормою закону осіб, а клопотання, пов`язане з виконанням вироку щодо особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Звернення до суду, який ухвалив вирок, можливе лише у випадках, які стосуються застосування відстрочки виконання вироку, заміни штрафу на громадські роботи, тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі, зняття судимості та вирішення будь-яких сумнівів і протиріч щодо виконання вироку.
Аналіз ст. 539 КПК України та визначених нею правил підсудності свідчить про те, що клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання повинен розглядатись місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений і відбуває покарання.
Таким чином, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України та системного аналізу ст. 539 КПК України, питання застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року має вирішуватись відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 жовтня 2016 року в кримінальному проваджені № 0004610 від 26 травня 2015 року стосовно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4