Справа № 736/1455/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/312/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000460, за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корюківка Чернігівської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить змінити вирок та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з максимально можливим іспитовим строком. Також просить виключити з мотивувальної частини вироку обставини, які обтяжують покарання: тяжкі наслідки, завдані злочином та вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України.

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк

3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з

часу взяття його під варту.

До набрання вироком законної сили застосовано до обвинуваченого запобіжний захід взяття під варту в залі суду, на строк 60 днів, з подальшим утриманням його в Чернігівському СІЗО УДДУ ПВП у Чернігівській області до набрання вироком законної сили.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь Корюківської ЦРЛ понесені витрати на лікування ОСОБА_11 в розмірі 1188 грн. 90 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3143 грн. 88 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що судом при призначенні його підзахисному покарання не в повній мірі враховано те, що кримінальне правопорушення вчинено з необережності, його дії свідчать про щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки після вчиненого надав потерпілій медичну допомогу, взяв на себе витрати на поховання, чим частково відшкодував спричинену шкоду. Відповідно до ст. 66 КК України, вказані обставини є такими, що пом`якшують покарання. Також судом не враховано, що ОСОБА_7 являється особою молодого віку, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. Крім того, всупереч ч. 4 ст. 67 КК України, судом помилково враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме: тяжкі наслідки, завдані злочином, та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, щиро розкаявся у скоєному, частково відшкодував завдані збитки, надавав допомогу потерпілій. На думку апелянта, вказані обставини надають можливості суду призначити менш суворе покарання та застосувати положення ст. 75 КК України.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_12 вважали вирок суду законним та обґрунтованим, а призначене покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Прокурор в поданих запереченнях на апеляційні скарги просив вирок залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 13 грудня 2014 року, близько 22 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21070», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по ділянці автодороги, яка проходить по вулиці Гарнієра у місті Корюківка, у районі розташування житлового будинку №3, у напрямку центру міста, допустив порушення вимог пунктів: 2.3, 2.9, 12.2, 12.3 (з урахуванням визначення термінів «небезпека для руху», «перешкода для руху» 1.10) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року; п.2.3, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: підпункт «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.9, водієві забороняється: підпункт «а»: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п.12.2, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 12.3, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_7 виявились у тім, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21070», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості по ділянці автодороги, яка проходить по вулиці Гарнієра у місті Корюківка, у районі розташування житлового будинку № 3 у напрямку центру міста, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, яка склалася на проїзній частині дороги, внаслідок чого не зміг постійно контролювати рух транспортного засобу та прийняти заходи для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, будучи зобов`язаним та спроможним виявити небезпеку для руху або перешкоду, у разі її виникнення, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, що призвело до наїзду автомобілем на пішохода ОСОБА_11 , яка перебувала на проїзній частині дороги.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та до категорії легких тілесних ушкоджень.

Від отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 померла в реанімаційному відділенні Корюківської ЦРЛ.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 «б», 2.9 «а», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху стало причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться у прямому зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України, потерпілого та прокурора, які просили апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку і встановлені фактичні обставини учасниками судового провадження не оскаржуються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав. Зазначив, що у скоєному щиро кається та просив пом`якшити призначене покарання, застосувавши ст. 75 КК України.

Як видно з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував обтяжуючі покарання обставини тяжкі наслідки, завдані злочином, у виді смерті потерпілої та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи захисника про виключення із мотивувальної частини вироку обставини, що обтяжує покарання, - вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, оскільки така обставина не є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 286 КК України, доведена судом і не заперечувалась обвинуваченим, який у суді стверджував, що саме внаслідок перебування його у нетверезому стані під час руху у нього була не та реакція, яка повинна була бути, і він не побачив потерпілу на дорозі.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, суд І інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, визнав, поряд з іншим, обставину, що обтяжує покарання - тяжкі наслідки, завдані злочином. До тяжких наслідків, завданих злочином, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 67 КК України, відноситься смерть особи.

При кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, судом враховано кваліфікуючу ознаку смерть потерпілої, яка впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Згідно ч.4 ст. 67 КК України, обставина, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини Кримінального Кодексу як кваліфікуюча ознака злочину не може враховуватись ще раз при призначенні покарання. Наявність тяжких наслідків, завданих злочином, у виді смерті потерпілої, є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст.286 КК України і тому не може ще раз враховуватися судом при призначенні покарання.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи захисника в цій частині підлягають задоволенню, та з мотивувальної частини вироку слід виключити посилання суду на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 «тяжкі наслідки, завдані злочином», тому вирок в цій частині підлягає зміні.

На думку колегії суддів, виключення зазначеної обставини, що обтяжує покарання, із вироку суду, не дає підстав для пом`якшення призначеного покарання, так як суд взяв до уваги дані про особу винного, який раніше не судимий, за місцем реєстрації характеризується позитивно, а також думку потерпілих родичів загиблої, які наполягали на суворому покаранні і обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією інкримінованої статті, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на певний строк. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання і з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів вказані апелянтами обставини, що пом`якшують покарання, та дані про особу обвинуваченого за своєю сутністю не є такими, що дають підстави для безумовного застосування положень ст. 75 КК України.

Всі пом`якшуючі обставини, які встановлені судом, враховані при призначенні йому покарання, тому твердження обвинуваченого та його захисту про неврахування судом першої інстанції таких обставин не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, колегія суддів вважає необхідним зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 25 грудня 2015 року по 11 березня 2016 року та з 22 грудня 2016 року по 28 березня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 «тяжкі наслідки, завдані злочином».

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 25 грудня 2015 року по 11 березня 2016 року включно та з 22 грудня 2016 року по 28 березня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті даний вирок - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4