Справа № 464/2015/17
пр.№ 1-кс/464/553/17
У Х В А Л А
23.03.2017 року

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , а також заступника начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , розглянувши клопотання заступника начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в :
Заступник начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження № 0000907 від 22.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, звернувся в суд із клопотанням про накладення арешту на майно: 1) автомобіль марки MAN 19.414 FLT 11967, (2000 року випуску) червоний, д.н.з. « НОМЕР_1 »; 2) причеп марки FRUEHAUF TF 34 C (1997 року випуску), червоний, д.н.з. « НОМЕР_2 »; 3) автомобіль марки Iveco 35С15 2800, (2004 року випуску), білий, д.н.з « НОМЕР_3 », та бочки синього та голубого кольору з рідиною із різким запахом спирту, які знаходяться всередині вказаних автомобілів та причепу, та які були вилучені під час огляду місця події від 21.03.2017р.

В обґрунтування заявленого клопотання покликається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21.03.2017 р. близько 16:45 год., працівниками відділу УЗЕ у Львівській області ДЗЕ НП України у м. Львові по вул. Бузковій 2, було виявлено автомобіль, марки MAN, д.н.з. « НОМЕР_1 » з причепом, д.н.з. « НОМЕР_2 » та автомобіль марки Iveco, д.н.з « НОМЕР_3 », в яких знаходиться викрадене майно з державних підприємств.

Під час проведення огляду місця події від 21.03.2017 року було виявлено та вилучено: автомобіль марки MAN 19.414 FLT 11967, (2000 року випуску) червоний, д.н.з. « НОМЕР_1 », причеп марки FRUEHAUF TF 34 C (1997 року випуску), червоний, д.н.з. « НОМЕР_2 », автомобіль марки Iveco 35С15 2800, (2004 року випуску), білий, д.н.з « НОМЕР_3 », в яких знаходиться викрадене майно з державних підприємств.

В ході досудового розслідування встановлено, що власником автомобіля марки MAN 19.414 FLT 11967, (2000 року випуску) червоний, д.н.з. « НОМЕР_1 » являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; власником причепа FRUEHAUF TF 34 C (1997 року випуску), червоний, д.н.з. « НОМЕР_2 » являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; власником автомобіля марки Iveco 35С15 2800, (2004 року випуску), білий, д.н.з « НОМЕР_3 » являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи, що вказане майно є можливо предметами та засобами вчинення кримінального правопорушення і мають суттєве значення для проведення досудового розслідування та можуть бути використані як докази вчинення кримінального правопорушення, просить накласти арешт на майно.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення прокурора, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З матеріалів клопотання про арешт майна та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження, вбачається, що Сихівським відділом поліції ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному № 0000907 від 22.03.2017 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, зокрема вчинення крадіжки з державних підприємств.
Водночас, прокурором не доведено, наявності ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України та не обґрунтовано при цьому правових підстав для арешту транспортних засобів: автомобіля марки MAN 19.414 FLT 11967, (2000 року випуску) червоного, д.н.з. « НОМЕР_1 »; причепа марки FRUEHAUF TF 34 C (1997 року випуску), червоного, д.н.з. « НОМЕР_2 » та автомобіля марки Iveco 35С15 2800, (2004 року випуску), білого, д.н.з « НОМЕР_3 » та необхідності у його накладенні.
Зважаючи на те, що в судовому засіданні слідчий не довів наявність достатніх підстав для арешту транспортних засобів, а матеріали клопотання також не містять обґрунтованих даних щодо цього, слідчий суддя вважає, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України,
у х в а л и в :
В задоволенні клопотання заступника начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1