В И Р О К
Іменем України
10 квітня 2017 р.

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

потерпілої - ОСОБА_12 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільне Запоріжжя Новобузького району Миколаївської області, громадянина України, освіта початкова, неодруженого, не працює, раніше судимого:

- 26.01.2005 р. Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 08.12.2011 р. по відбуттю строку покарання;

- 27.05.2015 р. Новоодеським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст. 125 КК України до 220 годин громадських робіт, який проживає: Миколаївська область, Новобузький район, с. Вільне Запоріжжя,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18.06.2016 близько 01:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи біля домоволодіння ОСОБА_12 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів, вирішив здійснити розбійний напад з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , що знаходилась у цей час в приміщенні будинку вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на здійснення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, 18.06.2016 року близько 01:00 год., увійшов на територію двору, де проживає ОСОБА_12 , після чого проник через вхідні двері, які не були зачинені на замок, до приміщення зазначеного будинку.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 увійшов до спальні будинку, де на ліжку відпочивала ОСОБА_12 , з метою заволодіння грошовими коштами останньої, ОСОБА_8 , тримаючи в руках свою футболку зеленого кольору, став душити ОСОБА_12 , притиснувши останню до ліжка. У відповідь ОСОБА_12 стала чинити опір, а саме: схопивши руками за футболку, якою її душив ОСОБА_8 , ОСОБА_12 відсунула її від своєї шиї. ОСОБА_8 намагався знову здійснити спробу удушення ОСОБА_12 , але остання тримаючи у руках його футболку, завадила йому це зробити.

Після чого ОСОБА_8 стягнув з ліжка, на якому лежала ОСОБА_12 , простирадло, та став обмотувати навколо її шиї з метою подальшого удушення. Під час цього ОСОБА_8 вимагав у ОСОБА_12 віддати йому грошові кошти в сумі 3000 грн.

Скориставшись моментом, під час якого ОСОБА_8 послабив захват руки ОСОБА_12 , остання відштовхнула його від себе та вибігла з приміщення будинку на вулицю, з метою виклику допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України не визнав та суду пояснив, що 17.06.2016 року приблизно о 00:00 год. він прийшов до своєї тітки ОСОБА_13 , яка була дружиною брата його батька, був напідпитку. Розбудив її, та казав, щоб вона віддала йому гроші або хату. Він називав своє ім`я. Коли він сидів у тюрмі, то ОСОБА_13 з його дядьком продала хату його батька. Після звільнення він просив гроші за хату, ОСОБА_13 обіцяла повернути гроші в сумі 4000 грн. Минув рік, як він жив у селі, знімав кімнати. Міліція його штрафувала за те, що він жив без прописки. Йому надоїло платити штрафи, тому він прийшов до ОСОБА_13 просити гроші або хату. Вони сиділи на ліжку, він питав про борг. Прудка казала, що гроші вона не дасть, потім почала його виганяти, штовхати, від чого він впав, а сама вибігла на вулицю та почала кликати сусідів. Після цього він пішов додому в хату батька чоловіка її сестри. Коли туди почали дзвонити, він підняв слухавку та казав, що він був там. Прудку він не душив та їй не погрожував.

Вищевказане обвинувачення підтверджується:

- показами потерпілої ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що 18.06.2016 р. близько 00:00 год. вона лягла спати, почула, що поряд хтось дихає, повернулась на ліжку та зачепила обвинуваченого ковдрою. Коли відкрила очі, то побачила ОСОБА_13 , який сидів навприсядки біля ліжка та сказав їй, що приїхав з ОСОБА_14 . Прудкий був одягнений в джинси та був з голим торсом, а в руках він тримав скручену футболку, яку підніс до її горла, намагався її душити, не давав їй встати та казав, що сьогодні «її смерть». Потім обвинувачений придавив їй голову та вона стратила свідомість. Коли прийшла до тями, то стояла на колінах біля ліжка, а обвинувачений її душив вже простирадлом. Вона хотіла відбитись руками, але не могла, сказала ОСОБА_13 , де гаманець. Той казав, що вона отримала гроші за землю та пенсію, став вимагати 3000 грн. Вона казала обвинуваченому, що грошей в неї немає, а той посадив її на ліжко біля себе та запропонував поговорити. Коли обвинувачений послабив руку, то вона його відштовхнула, від чого той впав, а вона вибігла з будинку та стала кликати на допомогу. Прибігли сусіди ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Прудкий був в хаті, а потім вибіг та втік понад посадкою. ОСОБА_17 зателефонувала сестрі ОСОБА_13 , та думала, що ОСОБА_13 вдома спить. Потім вони зателефонували в іншу хату, там ОСОБА_13 підняв трубку. Прудкого вона знає давно. В них однакове прізвище. Той живе на паралельній вулиці. Прудкий знав, де вона живе. Вона зверталась до лікарні після нападу і в неї виявили синець на шиї. Прудкий в хату зайшов через двері. Можливо вона забула їх закрити. Через хворе серце вона іноді залишає двері відчиненими. Хвіртка не була закрита на замок. Хату ОСОБА_13 вона не продавала;

- показами свідка ОСОБА_18 , який суду пояснив, що точної дати він не пам`ятає, але було тепло, вночі його розбудила жінка, яка почула крики. Жінка вийшла першою, він за нею. На вулиці стояла їх сусідка ОСОБА_13 та кликала на допомогу. Прудка була в одній нічній сорочці. Прудка казала, що ОСОБА_19 вночі вимагав у неї гроші за хату, душив її, але вона вирвалась та вибігла на вулицю. Вони викликали міліцію. Потім він зателефонував ОСОБА_20 , син якого живе разом з сестрою ОСОБА_13 . Коли він зателефонував ОСОБА_21 , то трубку взяв ОСОБА_13 , та сказав, що він вдома спить. Від будинку його сестри до ОСОБА_21 приблизно 200 м. Жінка питала, де футболка та тапки ОСОБА_13 , оскільки ОСОБА_13 казала, що обвинувачений залишив футболку та тапки у неї в будинку;

- показами свідка ОСОБА_22 , який суду пояснив, що у 2016 року ОСОБА_13 жив у нього до моменту затримання. В той день він прийшов з роботи о 17:30 год. ОСОБА_13 був вдома тверезий, попросив у нього велосипед на що він погодився . Прудкого не було до 01:30 год. Коли ОСОБА_13 приїхав, він відчинив йому та обвинувачений пішов спати. Коли ОСОБА_13 виходив з дому, то був одягнений в зелену футболку з написом, можливо "Адідас" та шльопанці. Коли ОСОБА_13 повернувся, він не звернув увагу, в чому той був одягнений. Велосипед був у дворі. Футболки та шльопанців не було. В ту ніч ніхто не телефонував та не приходив;

- показами свідка ОСОБА_23 , який суду пояснив, що в той день о 01:30 год. йому зателефонувала ОСОБА_24 та спитала, чи вдома ОСОБА_13 . Вони пішли до батька, той сказав, що ОСОБА_13 вдома. Тимбур просила перевірити, чи є у Прудкого футболка та шльопанці, вони сказали, що немає. Наступного дня їм привезли футболку та шльопанці, вони сказали, що це речі ОСОБА_13 . Говорили, що обвинувачений душив Прудку та вимагав гроші. Прудка родичка ОСОБА_13 , приходиться тому тіткою, брат батька ОСОБА_13 був на ній одружений;

- протоколом огляду місця події від 18.06.2016 р., згідно якого об`єктом огляду є територія домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_12 , 1949 р.н. При вході до будинку через задні двері під стіною на відстані 2 метрів від порогу виявлено на землі та вилучено чоловічу футболку зеленого кольору з написом "Adidas". Перед входом в кухню на підлозі виявлено та вилучено чоловічі шльопанці чорного кольору резинові. З кімнати № 2 вилучено простинь блакитного кольору;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 18.06.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_23 впізнав футболку зеленого кольору та пояснив, що дана футболка належить ОСОБА_25 , мешканцю с. Вільне Запоріжжя;

- висновком експерта № 109 від 21.06.2016 року, згідно якого:

1. У ОСОБА_12 маються ушкодження у вигляді синця в лівій підщелепній області та садна в області правого ліктьового суглобу.

2. Вказані ушкодження утворились в результаті не менш ніж двох дій якого-небудь твердого предмета (предметів) та могли бути спричинені в строк та при обставинах, вказаних в постанові та зі слів потерпілої.

3. Ці ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

4. Локалізація ушкоджень не характерна для їх утворення в результаті падіння на плоскість;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.08.2016 року, згідно якого ОСОБА_8 пояснив, що 18.06.2016 року близько 00:00 год. він прийшов до домоволодіння ОСОБА_12 . Хвіртка була відчинена. Він зайшов на територію домоволодіння та обійшовши будинок, підійшов до вхідних дверей будинку, надавив на ручку дверей, відчинив їх. Зайшовши до приміщення будинку він зняв черевики у веранді, пішов до спальної кімнати, де спала ОСОБА_12 . Він розбудив ОСОБА_12 та сів біля неї на ліжку. ОСОБА_12 також сіла, та між ними виникла розмова щодо розподілу будинку. Під час розмови ОСОБА_12 відштовхнула його від себе, від чого він впав на підлогу з ліжка. Він підхопився з підлоги та став в проході кімнати над ОСОБА_12 та почав на неї кричати. ОСОБА_12 підхопилась з ліжка та побігла на вихід з будинку, вибігла на вулицю та почала кричати. Жодних заходів фізичного впливу щодо ОСОБА_12 він не застосовував;

- довідкою Новобузької ЦРЛ від 15.08.2016 року, згідно якої ОСОБА_8 18.06.2016 року був обстежений на стан алкогольного сп`яніння та перебував в стані гострої алкогольної інтоксикації (0,6%).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч.3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням в житло.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не душив потерпілу та не погрожував їй, оскільки його покази спростовуються показами потерпілої та висновком судово-медичного експерта, які узгоджуються між собою та у суду сумнівів не викликають та розцінює їх як спробу уникнути відповідальності за скоєне.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що він раніше судимий, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, сільським головою та за місцем попереднього навчання характеризується негативно.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 308 від 05.08.2016 року, ОСОБА_8 виявляв та виявляє в теперішній час ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність) з поведінковими порушеннями та вживання алкоголю зі шкідливими наслідками. Ступінь вираженості психічних розладів, які у нього маються, така, що під час вчинення вказаного в фабулі кримінального правопорушення, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 не потребує.

Враховуючи суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до особливо тяжкого злочину (ч.3 ст. 187 КК України), обставини справи, особу обвинуваченого, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченим - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, з конфіскацією майна.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві приватної власності, рахуючи строк покарання з 18.06.2016 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 18.06.2016 р. по 10.04.2017 р., з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою - залишити попереднім до набрання вироком законної сили.

Речові докази - чоловічу футболку зеленого кольору та чоловічі шльопанці чорного кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Новобузького ВП ГУНП - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3