Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
10 травня 2017 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000060 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше судимого 08 грудня 2015 року Рівненським районним судом за ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України до п`яти років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком один рік; 17 грудня 2015 року Рівненським міським судом за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком два роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
15 січня 2016 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно викрав жіноче пальто, кросівки торгової марки Adidas та чоловічу куртку марки Mywear, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 шкоду на суму 843 грн 87 коп.

Вироком Гощанського районного суду від 26 грудня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.

Згідно ч. 2 ст. 72 КК України, вирок Рівненського районного суду від 08 грудня 2015 року відносно ОСОБА_5 постановлено виконувати самостійно.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 491, 04 грн процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненому та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_5 , будучи засудженим 08.12.2015 року за ч. 3 ст. 408, ч. 4 ст. 407 КК України до п`яти років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком один рік, скоїв даний злочин в період іспитового строку, а, відтак, остаточне покарання ОСОБА_5 повинно бути призначене, відповідно до вимог ст. 71 КК України та п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання із внесеними змінами, за сукупністю вироків. З врахуванням наведеного просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на один рік і шість місяців. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського районного суду від 08.12.2015 року, призначити остаточне покарання п`ять років і п`ять місяців позбавлення волі.
Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

В судовому засіданні прокурор доповнила свої апеляційні вимоги і просить за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського міського суду від 17.12.2015 року, призначити остаточне покарання п`ять років і п`ять місяців позбавлення волі.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які просять залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана правильна юридична оцінка, що не заперечується ніким з учасників судового розгляду.

Разом з цим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.
Як свідчать матеріали кримінального провадження, вироком Рівненського районного суду від 08 грудня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України на п`ять років позбавлення волі і звільнений від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. 17 грудня 2015 року ОСОБА_5 засуджений вироком Рівненського міського суду за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання - п`ять років позбавлення волі і звільнений від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку терміном два роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, який ОСОБА_5 порушив, вчинивши новий злочин
Відповідно до ст. 71 КК України та розяснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24 жовтня 2003 року, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Виходячи із змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це, як порушення умов застосування ст. 75 КК України щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням, і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
Крім того, відповідно до роз`яснень цього ж пункту, у разі засудження особи за злочин, вчинений в період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК України та призначення покарання, яке згідно ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК України та визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим, як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався і безпідставно звільнив ОСОБА_5 від відбування покарання, вказавши, що вироки підлягають самостійному виконанню, а тому вирок суду у відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку апеляційним судом
При призначенні ОСОБА_5 покарання колегія суддів виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, і враховує тяжкість вчиненого злочину, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості, особу ОСОБА_5 , який раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності і скоїв злочин в період іспитового строку, обставини, що помякшують та обтяжують покарання, і рахує за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням положень вимог ст. 71 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, задовольнити частково.
Вирок Гощанського районного суду від 26 грудня 2016 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_5 засудити за ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського міського суду від 17 грудня 2015 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання п`ять років і один місяць позбавлення волі.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_5 під варту із залу суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 10 травня 2017 року.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
З оригіналом вірно: Суддя ОСОБА_1