Справа № 381/3630/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/342/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 05.04.2017

УХВАЛА
Іменем України
05 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю

секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві матеріали кримінальної справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2017 року, про направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного йому покарання за вироком Деснянського районного суду м.Києва від 04 лютого 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається зі змісту ухвали, Фастівська МРВ з питань пробації звернулася до суду з поданням про направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що ОСОБА_8 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. 20 березня 2014 року та повторно 01 квітня 2014 року ОСОБА_8 були направлені виклики з повідомленням про необхідність з`явилася до КВІ для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання.
Однак, перебуваючи на обліку ОСОБА_8 за викликами до Фастівської МРВ з питань пробації для ознайомлення з порядком та умовами відбування покарання не з`явився. В зв`язку з цим, інспекцією були проведені першочергові розшукові заходи для встановлення місця проживання засудженого.
Вжитими заходами місцезнаходження засудженого не встановлено.
Таким чином, ОСОБА_8 ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків згідно вироку Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року, зник з місця проживання, до Фастівської МРВ з питань пробації за викликами не з`являється, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Не погоджуючись з ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2017 року, засуджений просить її скасувати, посилаючись на те, що він не був ознайомлений зі своїм обов`язком періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Крім цього, зазначає, що він в період іспитового строку поїхав в Російську Федерацію оскільки його дружина була вагітна та проживала в Москві.
Заслухавши суддю-доповідача,
засудженого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити
прокурора, котрий вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ч.2ст. 78 КК України суд направляє засудженого для відбування покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч.4 ст.164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації (на той момент кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 5 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

У відповідності до ст.76 КК України на останнього були покладені наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Разом з тим, ОСОБА_8 , будучи повідомлений про явку до кримінально-виконавчої інспекції (а.с.2) на неодноразові виклики до кримінально-виконавчої інспекції не з`явився жодного разу, про що свідчать наявні в матеріалах справи виклики та повідомлення про прийняття вироку до виконання (а.с.7-13).

В подальшому інспектором Фастівського МРВ КВІ УДПтСУ в м.Києві та Київській області було винесено подання про здійснення приводу засудженого (а.с.15-16). Однак, відповідно до пояснень матері засудженого та рапорту старшого ДІМ Фастівського МВ , засуджений виїхав до своєї дружини, за якогою адресою, мати засудженого не знає. (а.с.19-20).

Факт того, що ОСОБА_8 виїхав за межі України, а саме до м.Москва, Росія, після оголошення вироку, не заперечує і сам засуджений.

Твердження апелянта про те, що він не був ознайомлений зі своїм обов`язком періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції є безпідставними, оскільки як вбачається із підписки засудженого про явку до кримінально-виконавчої інспекції (а.с. 2).
Крім цього, обов`язки періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, а такожне виїжджати за межі України прописані в резолютивній частині вироку Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2014 року підчас ухвалення якого засуджений був присутній (а.с.3) і він не заперечував цього в ході апеляційного розгляду справи.

Доводи засудженого про те, що він неодноразово з`являвся до КВІ та міліції з приводу постановки на облік не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Будь-яких доказів про те, що він звертався до даний установ, апеляційному суду надано не було.

Доводи засудженого про те, що у нього так сталися сімейні обставини, що змусили його виїхати до м.Москва, але він не мав можливості повідомити кримінально-виконавчу інспекцію про це, на думку колегії є необґрунтованими.

Так, відповідно до вироку на засудженого було покладено обов`язок не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. Будь-яких доказів того, що він звертався до КВІ або до суду за дозволом про виїзд за межі України, в судовому засіданні надано не було.

Доводи засудженого про те, що його за місцем проживання ніхто не розшукував, ні його, ні його родичів не повідомляв про явку до КВІ, є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами справи (а.с. 19-20).

Також встановлено, що в зв`язку з неявкою до КВІ та суду ОСОБА_8 був оголошений у розшук (а.с.44, 65-66).

Що стосується доводі захисника про те, що суд повинен був скасувати випробувальний термін, а потім вирішити питання про направлення засудженого для відбування покарання, то колегія вважає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
За змістом ч.2 ст.78 КК України після закінчення іспитового строку при наявності обставин, зазначених в цій нормі закону, суд направляє засудженого для відбування призначеного судом покарання.
Станом на момент апеляційного розгляду іспитовий строк, визначений судом, закінчився.
Таким чином, за умови закінчення даного строку на розгляду справи апеляційним судом, не прийняття рішення судом першої інстанції про скасування випробувального терміну не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки судом прийнято рішення про направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання.

Доводи засудженого та його захисника про незаконність та необхідність скасування ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2017 року є надуманими та необґрунтованими.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, а ухвала Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2017 рокущодо нього є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст.376, 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2017 рокущодо нього - без змін.

СУДДІ:
(підпис) (підпис) (підпис)