АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/448/17 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
Іменем України
28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.11.2015р. стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, з неповною середньою освітою, непрацюючий, неодружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

-18.10.2004р. Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

-07.05.2008р. Чугуївським міським судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.187 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі;

-28.04.2014р. Шевченківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 6(шести) років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим покаранням, остаточне визначено покарання 6(шість) років позбавлення волі.

Згідно вироку, 01.03.2013р. з 20год. 07хв. до 20год. 44хв. ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно та з корисливих спонукань, з умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, перебуваючи в павільйоні кафе, розташованого поблизу будівлі залізничного вокзалу «Лосєве-2» Південної залізниці та виходу зі станції метро «Пролетарська» до автостанції №6, що знаходиться по проспекту Московському, 299«А» в м. Харкові, реалізуючи свій злочинний умисел, вивів з приміщення павільйону кафе потерпілого ОСОБА_9 , пройшов з ним за огорожу майданчику кафе, і, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та темним часом доби, висловив ОСОБА_9 погрозу застосування до нього насильства, яке не є небезпечним для його життя чи здоров`я, потребував негайної передачі йому речей і відкрито заволодів належним ОСОБА_9 майном: грошима в сумі 2100грн.; мобільним телефоном «MOTOROLA V3», вартістю 100грн.; спортивною кофтою, вартістю 30грн.; брюками з джинсового матеріалу «DIDI CORAL», вартістю 18грн.; ременем, вартістю 14грн.; кросівками «ADIDAS», вартістю 88грн.; сумкою, вартістю 24грн.; брюками з джинсового матеріалу «RED PLANET», вартістю 102грн.; кофтою «Cedarwood state», вартістю 63грн.; двома футболками, вартістю 98грн.; зарядним пристроєм для телефону, вартістю 12грн.; стереофонічною гарнітурою, вартістю 20грн.; жилетом «Gruрро seratore», вартістю 98грн.; кросівками «SAYOTA», вартістю 36грн.; шапкою «ADIDAS», вартістю 14грн., а всього майном на загальну суму 2817грн.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачений просить вирок змінити, пом`якшити призначене покарання та просить зарахувати строк його попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання, згідно положень ч.5 ст.72 КК України.

В апеляційній скарзі захисник в редакції внесених доповнень, просить вирок змінити, максимально пом`якшивши призначене покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які просили задовольнити апеляційні скарги, прокурора, який вважав апеляційні скарги необґрунтованими, а вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вироку (т.3 а.с.174-178) фактичні обставини справи встановлені у загальному порядку на підставі досліджених у суді доказах.

Оскільки ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно то суд першої інстанції вірно кваліфікував ці його дії за ч.2 ст.186 КК України.

Попередні доводи апелянтів про відсутність допустимих доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування чи зміни вироку і спростовуються сукупністю досліджених у суді та наведених у вироку доказів, а висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені ним кримінального правопорушення за обставинами, викладеними у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах.

Звідси, колегія суддів перевіряючи вирок суду лише в частині призначення покарання виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини його вчинення; особу обвинуваченого, який офіційно не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисних злочинів, після чого знову вчинив аналогічне корисне правопорушення, за обтяжуючих покарання обставин у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

За таких обставин суд обґрунтовано призначив обвинуваченому за сукупністю злочинів, згідно вимог ч.4 ст.70 КК України, остаточне покарання, розмір якого колегія суддів вважає таким, що неможна визнати явно несправедливим у розумінні ст.414 КПК України, а тому є достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових злочинів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання є справедливим і підстав для його пом`якшення не вбачає.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно п.«в» ч.5 ст.72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою, як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження, а згідно п.«ґ» ч.5 ст.72 КК України перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього увезення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Як слідує із матеріалів провадження, суд першої інстанції у вироку зарахував ОСОБА_8 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою, обраний як запобіжний захід за вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 28.04.2014 року з 18.04.2014р. по 28.07.2014р. включно, тобто до моменту постановлення вироку.

Також суд першої інстанції зарахував ОСОБА_8 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення у виді тримання під вартою в межах зазначеного кримінального провадження за обвинуваченням за ч.2 ст.186 КК України з 29.07.2014р., залишивши цей запобіжний захід без змін до вступу вироку в законну силу.

За таких обставин, виходячи з вищенаведених положень ч.5. ст.72 КК України, ОСОБА_8 підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, вираховуючи його з моменту взяття варту до моменту постановлення ухвали апеляційним судом, тобто з 18.04.2014р. по 09.02.2016р. та з15.11.2016р. по 28.02.2017р. включно.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія судів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.11.2015р. стосовно ОСОБА_8 без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18.04.2014р. по 09.02.2016р. і з 15.11.2016р. по 28.02.2017р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді