АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1766/15-к Номер провадження 11-кп/786/332/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000060, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2016 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орілька, Харківської області, українця, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, неодруженого, з середньо-технічною освітою, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, засуджено:
-за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим в тому, що 19.02.2015 року о 10 годині, в світлий час доби, по мокрому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Київська, с. Піщане, Кременчуцького району, Полтавської області, він рухався зі сторони м. Кременчука в напрямку с. Гориславці Кременчуцького району, керуючи автомобіль марки «ВАЗ» моделі «211540» д.н.з. НОМЕР_1 .
Рухаючись в населеному пункті з перевищенням максимальної дозволеної швидкості для населеного пункту, зі швидкістю 73.7-93.5 км/год., наближаючись до розгалуження проїзних частин «Хорол-Семенівка-Кременчук» та «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя», порушуючи вимоги п.12.3, п.12.4 та п.12.9 (б) «Правил дорожнього руху України», в районі будинку № 232 по вул. Київська, допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_10 , який в цей час, поза межами пішохідного переходу, переходив проїзну частину з ліва на право стосовно напрямку руху автомобіля марки «ВАЗ» моделі «211540», під керуванням ОСОБА_9 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості, як до живої людини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, а в даному випадку, які потягли смерть потерпілого. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка спричинила перелом кісті склепіння та основи черепа та ускладнилась крововиливами під м`яку мозкову оболонку та в речовину головного мозку.
Не погоджуючись з вироком, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку та постановлення нового вироку, яким просить пом`якшити покарання ОСОБА_9 , звільнивши ОСОБА_9 від відбування покарання з застосуванням ст. 75 КК України, не позбавляючи його права керування транспортними засобами.

На обґрунтування вимог вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 не врахував як характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого останнім, так і характеру особи, обумовленого тим, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, щиросердечно покаявся в скоєному, сприяв досудовому і судовому слідству, має на утриманні двох малолітніх дітей та є єдиним годувальником родини.

Зазначає, що ОСОБА_9 був тверезий, будь-яких спиртних напоїв взагалі категорично не вживає, але судом це не було взято до уваги і не враховано при постановленні вироку.

Крім того, в процесі досудового слідства було вивчено особу обвинуваченого ОСОБА_9 та встановлено, що він на обліку у лікаря нарколога і психіатра не знаходиться, за місцем мешкання характеризується позитивно, обставинами, які пом`якшують покарання є саме його чистосердечне каяття в інкримінованому йому злочині, відшкодування шкоди. Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого, в ході досудового слідства не виявлено.

Судом першої інстанції не вказано жодної підстави щодо неможливості виправлення та перевиховання ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства, а тому з боку суду ст. 75 КК України була проігнорована.

Просить звернути увагу також на протиправні дії потерпілого.

Зауважує, що добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди є пом`якшуючою обставиною, що повинна бути врахована судом при призначенні покаранні, але врахована не була.

Зазначає, що санкція ст. 286 ч. 2 КК України дозволяє не позбавляти винного права на керування транспортними засобами.

А враховуючи всі пом`якшуючі обставини і дані про особу ОСОБА_9 , а також те, що при керуванні транспортним засобом він був тверезий, ДТП відбулась при певних «протиправних діях загиблого», складних дорожніх обставин, єдиною спеціальністю ОСОБА_9 є саме водій, керування автомобілем є його єдиним джерелом заробітку, у нього на утриманні знаходиться дружина та двоє малолітніх дітей, тому позбавлення права ОСОБА_9 на керування транспортним засобом є недоцільним.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Потерпілий ОСОБА_8 надав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу захисника та прохав залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника в його інтересах ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не заперечувалися та не оспорювалися.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідає вимогам ст. 65 КК України і призначене ОСОБА_9 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та обставин, що пом`якшують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_9 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який в силу положень ст.89 КК України є таким, що не має судимості, обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі і на ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, конкретні обставини справи, те, що внаслідок дій обвинуваченого настала смерть потерпілого та думку потерпілої сторони щодо покарання ОСОБА_11 .

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції визначено ОСОБА_9 основне покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України в мінімальному розмірі та обгрунтовано застосовано додаткове покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, підстав вважати покарання несправедливим унаслідок суворості та, відповідно, його пом`якшення, немає.

Не вбачає колегія суддів і підстав для застосування положень ст.75 КК України та звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного йому за вироком суду покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , виклавши перелік пом`якшуючих обвинуваченому покарання обставин та дані про особу, які судом першої інстанції були належним чином враховані при призначенні ОСОБА_11 покарання, не навів обґрунтованих підстав з яких вважає можливим його виправлення без відбування покарання відповідно до положень ст.75 КК України. Не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням і колегія суддів.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 листопада 2016 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4