печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у не розгляді клопотання від 14.07.2017 у рамках кримінального провадження № 0000256,

В С Т А Н О В И В :

18.07.2017 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, у порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність яка полягає у не розгляді клопотання.

У поданій скарзі ОСОБА_4 просить зобов`язати слідчого розглянути клопотання № 45,46 від 14.07.2017, яке подано адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , в порядку ст.ст. 220, 284 КПК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги суб`єкт звернення зазначає, що 14.07.2017 подано клопотання до Генеральної прокуратури України про закриття кримінального провадження № 0000256.

У судовому засіданні особа, що подала скаргу ОСОБА_3 вимоги визначені у скарзі підтримав, просив її задовольнити.

Представник Генеральної прокуратури України у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник Генеральної прокуратури України, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. При цьому, з урахуванням можливого продовження строку, загальний строк досудового розслідування згідно з ч. 2 ст. 219 КПК України не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Разом із тим, ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Кримінальне провадження закривається на підставах визначених статею 284 КПК України.

Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч. 3 ст. 333 КПК України. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими ( ч.8 ст.223 КПК України ).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 14.07.2017 звернувся до Генеральної прокуратури України з клопотанням про закриття кримінального провадження № 0000256, вх. № 45,46.

Посилаючись на ст. 219 КПК України, адвокат ОСОБА_6 вказує, що з моменту початку розслідування пройшло більше року, а тому встановлений кодексом проміжок часу у межах якого учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії - закінчився.

У зв`язку з чим адвокатом було подано клопотання про закриття даного кримінального провадження в частині проведення досудового розслідування відносно ОСОБА_5 та її посадових осіб.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 посилаючись на норми міжнародного, національного законодавства, ухвали про проведення обшуку, зазначив, що стороною обвинувачення у вказаному кримінальному провадженню з 10.04.2014 здійснюється кримінальне переслідування компанії NOBLERESOURSES S.A. (яка в подальшому перейменована в COFCO RESOURSES S.A.) та її посадових осіб. Вказана позиція підтверджується тим, що орган досудового розслідування отримав у слідчого судді дозвіл на обшук приміщення офісу компанії ТОВ «НоблРесорсіз Україна» з метою відшукання документів щодо укладання та виконання зовнішньоекономічного контракту № EXP241214-1/531816, згідно якого ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація Україна» (ДПЗКУ) придбала на умовах CFR 55000 метричних тон кукурудзи у компанії NOBLERESOURSES S.A.Крім того, органом досудового розслідування проведено допити службових осіб NOBLERESOURCESSA, зокрема, членів правління Сандри Сігнор (SandraSignor), ВоутерЛоф (WouterLoeff).

На думку адвоката, граничний та розумний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000256 відносно компанії NOBLERESOURSES S.A. (яка в подальшому перейменована в COFCO RESOURSES S.A.) та її посадових осіб закінчився. При цьому, в результаті тривалого слідства не були встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді, що потребує встановлення процесуального строку для органу досудового розслідування (детектива) та процесуальних осіб сторони обвинувачення для виконання вимог ст.ст. 220, 284 КПК України шляхом вирішення клопотання про закриття кримінального провадження.

Судовим розглядом встановлено, що з 10.04.2014 проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000256 за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

У судовому засіданні суб`єкт звернення вказав, що позиція сторони обвинувачення ґрунтується на тому, що контракт, укладений між ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» та компанією NOBLE RESOURCES SA, підписаний за сприяння українського представника вказаної компанії, а саме директора ТОВ «НоблРесорсіз Україна» () ОСОБА_7 . Дана позиція стала підставою для проведення органом досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000256 обшуків у приміщеннях за місцем розташування та здійснення діяльності ТОВ «КОФКО АГРІ РЕСОРСІЗ Україна» () та за місцем реєстрації директора ТОВ «НоблРесорсіз Україна» () ОСОБА_7 , з метою відшукання і вилучення: первинних фінансово-господарських та бухгалтерських документів, пов`язаних з постачанням компанією «NOBLE RESOURCES SA» до Китаю за контрактом № ЕХР241214-1/531816 від 24.12.2014 кукурудзи другого/третього класів та фінансово-господарських операцій з ПАТ «ДПЗКУ».

Разом з цим, ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, у справі "Меріт проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що обґрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду, нагадавши, що у кримінальних справах "розумний строк", передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді, так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування).

Подані стороною захисту докази підтверджують здійснення досудового розслідування відносно ОСОБА_7 в кримінальному провадженні № 0000256 починаючи з 10.04.2014.

Аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя знаходить порушеним принципу змагальності та права на справедливий розгляд справи в розумні строки без необґрунтованих затримок, що передбачене ст.ст. 9, 21, 113, 283 КПК України, оскільки початком строку, від якого слід починати обраховувати розумний строк, є відомості внесені 10.04.2014 до ЄРДР щодо відкриття кримінального провадження № 0000256.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

У разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання, виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

У будь-якому випадку, про результати розгляду клопотання особа, яка заявила його, повідомляється.

Разом з цим, ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (п. 1) визнала обов`язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Так, у п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27.10.1993 року та у п. 38. Рішення ЄСПЛ у справі «Ankerl V. Switzerland» від 23.10.1996 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно до другої сторони.

Крім того, у п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьев проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» та багатьох інших рішеннях ЄСПЛ встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

Із змісту скарги ОСОБА_4 , вбачається, що клопотання від 14.07.2017 не було розглянуто, рішення по суті не винесено та не повідомлено заявника про результат його розгляду.

Отже, приходжу до висновку про наявність факту бездіяльності, що полягає у не виконанні положень ст. 220 КПК України, а саме не вчинення належних дій стосовно розгляду клопотань.

Аналізуючи вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання розглянути клопотання ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , що подано ним 14.07.2017 вх. № 45, 46 до Генеральної прокуратури України, відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 220, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у не розгляді клопотання від 14.07.2017 у рамках кримінального провадження № 0000256 задовольнити.

Зобов`язати компетентну особу Генеральної прокуратури України у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000256 розглянути клопотання ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 від 14.07.2017 вх. № 45, 46, у порядку ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1