Справа № 461/8559/16-к
Провадження № 1-кс/461/72/17
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання від 16 грудня 2016 року,
в с т а н о в и в :
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що вона є директором ТзОВ «Анна», була допитана в якості свідка в межах вищевказаного кримінального провадження. 07 листопада 2016 року нею було подано клопотання слідчому про визнання ТзОВ «Анна» потерпілим, оскільки кримінальним правопорушенням Товариству було заподіяно майнову шкоду у великих розмірах. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 від 06 грудня 2016 року було зобов`язано слідчого розглянути клопотання про визнання потерпілим та повідомити про результати його розгляду. 26 грудня 2016 року вона отримала постанову слідчого від 16 грудня 2016 року про відмову у визнанні потерпілим.
В судовому засідання ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у скарзі та просила таку задоволити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, зі згоди скаржника, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності слідчого, на підставі наявних у справі матеріалів.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
15 травня 2016 року в Галицький ВП ГУ НП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_3 та ухвала Галицького районного суду м. Львова від 29 квітня 2016 року про те, що в 2016 році невідома особа внесла неправдиві відомості в державний реєстр власності внаслідок чого заволоділа нежитловим приміщенням площею 318,4 кв.м. на пл. Ринок, 28 у м. Львові, що належить ТзОВ «Анна».
Постановою старшого слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 16 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про визнання ТзОВ «Анна» потерпілим (а.с.6-7).
Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Частиною 2 ст.55 КПК України встановлено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Зі змісту наведеної норми Закону випливає, що слідчий вправі винести постанову про відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди.
Однак, при цьому слідчим не взято до уваги ту обставину, що заява про кримінальне правопорушення була подана безпосередньо директором ТзОВ «Анна» ОСОБА_3 , яке, на думку скаржника, вчинено щодо ТзОВ «Анна», та не вчинено жодних дій, спрямованих на з`ясування питання завдання ТзОВ «Анна» кримінальним правопорушенням майнової шкоди. Таким чином, слідчий при розгляді клопотання обмежився лише дослідженням такого, не проаналізувавши інші матеріали кримінального провадження, зокрема заяву про вчинення злочину.
Разом з тим, вважаю, що слід відмовити в частині зобов`язання слідчого задоволити клопотання ОСОБА_3 від 07 листопада 2016 року, оскільки вирішення клопотань про проведення слідчих дій на стадії досудового розслідування належить до повноважень слідчого. Таким чином, задоволення скарги ОСОБА_3 в цій частині буде суперечити вищенаведеним нормам КПК України.
Керуючись ст.ст.303,304,306,307, 318-380 КПК України,
скаргу задоволити частково.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1