Справа № 713/1546/15-к
Провадження №1-кп/713/6/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.02.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , за обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000004 від 04.08.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з освітою повною середньою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого,

24.04.2015 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.389 ч.2 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 24.04.2015 року засуджений Вижницьким районним судом Чернівецької області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт. Вирок набрав чинності 25.05. 2015 року.

22.06.2015 року ОСОБА_4 попереджений про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України та ознайомлений у Вижницькому РП відділу ДПтС України в Чернівецькій області з порядком та умовами відбування покарання у виді 180 годин громадських робіт, був направлений до Карапчівеької сільської ради Вижницького району для виконання даних громадських робіт.

Згідно розпорядження Карапчівської сільської ради Вижницького району № 12 від 30.06.2015 року, ОСОБА_4 , повинен відбувати громадські роботи працюючи різноробочим по виконанню безоплатних суспільно-корисних робіт з благоустрою села при Карапчівській сільській раді Вижницького району починаючи з 30.06.2015 року.

Однак, ОСОБА_4 , будучи ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 389 ч. 2 КК України, діючи умисно, з метою ухилення від виконання даних робіт, без поважних на те причин, починаючи з 03.07.2015 року по даний час для виконання громадських робіт не з`явився, причину неявки до відповідних органів, які здійснюють контроль за виконанням призначеного йому покарання не повідомив.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушенні визнав повністю, посилався на обставини зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаявся ,просив його суворо не карати.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_4 зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності його позиції.

Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , під час судового розгляду, його вина у вчиненні злочинів доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового розслідування, які за заявою обвинуваченого, крім показів самого обвинуваченого, наданих ним в судовому засіданні, матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в судовому засіданні не досліджувались, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.389 ч.2 КК України, оскільки він умисно ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, як особа, що засуджена до цього покарання вироком суду.

Обираючи вид та мiру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує всi обставини справи, характер та ступiнь суспiльної небезпеки скоєного ним правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України віднесено до правопорушень невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується по місцю проживання, перебуває на «Д» обліку в лікаря нарколога , зареєстрований 03.01.2008 року з діагнозом, гостра алкогольна інтоксикація F 10.0. 18.01.2008 року, психічні поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Зловживання зі шкодою для здоров`я на обліку в лікаря психіатра не перебуває.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відповідно до ст.66 КК України відносить щире каяття.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення особи, яка його скоїла, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді арешту.

Таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також за своїм розміром здатним сприяти виправленню ОСОБА_4 , та попередженню скоєння нових правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив злочин під час невідбутого покарання за попереднім вироком Вижницького районного суду від 24 квітня 2015 року , покарання йому слід призначити з застосуванням ст.71 КК України, а також з застосуванням п.4 ч.1 ст.72 КК України, врахувавши, що одному дню покарання у виді арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, а тому з метою попередження можливості ОСОБА_4 переховуватися від суду, оскільки обвинувачений перебував у розшуку з 29.12.2016 року по 15.02.2017 р.р., з метою забезпечення виконання вироку суду відносно нього слід обрати запобіжний захід у виді утримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Частина 5 ст.72 КК України передбачає зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Тому суд приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 ч.5 ст.72 КК України та зарахувати в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме тримання його під вартою до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.

Цивільний позов не заявлено. Витрат на залучення експерта немає.

Речові докази по справі відсутні.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст.368-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєннi кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді арешту 2 (два) місяці

На підставі ч.1 ст.71 та п.4 ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 24 квітня 2015 року у виді громадських робіт і остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді арешту строком 2 (два) місяці 22 (двадцять два) дні 5 (п`ять) годин.

До вступу вироку в законну силу, обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 17.30 годин 15 лютого 2017 року

Зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку, що згідно ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні арешту.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1