АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/155/17 Справа № 703/6010/15-к Категорія: ч.2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6
за участю прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ і підтримання державного обвинувачення управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чигирин, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_9 , до вступу вироку в законну силу, залишено без змін домашній арешт.

Вирішено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 1597 грн.08 коп. витрат за проведення судово-автотехнічної експертизи та експертизи технічного стану автомобіля.

Вирішено долю речових доказів у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а:
Згідно вироку ОСОБА_9 12 квітня 2015 року близько 17 год., керуючи в стані алкогольного сп`яніння за дорученням ОСОБА_12 автомобілем «ВАЗ-21099», д/н НОМЕР_1 , поблизу будинку №25 по вул. Першотравневій в с. Березняки Смілянського району, порушив п.п. 2.9 а, 2.3 б, 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху в населеному пункті, не впорався з керуванням та вчинив наїзд на дерево.

В результаті зіткнення з вказаним деревом пасажир автомобіля ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16 год. 20 хв. помер в Смілянській міській лікарні.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ і підтримання державного обвинувачення управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_11 , захисник ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що суд при призначенні покарання у достатній мірі не врахував, що хоча ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення з необережності, однак, відповідно до ст.12 КК України воно належить до тяжких правопорушень і внаслідок таких його дій сталася смерть потерпілого. Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на пом`якшуючі відповідальність ОСОБА_9 обставини, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, наявність на утриманні малолітньої дитини, проте, поза увагою суду залишилась тяжкість вчиненого ним злочину, адже засуджений вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Захисник ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_10 просять вирок змінити та призначити ОСОБА_9 більш м`яку міру основного покарання у відповідності до ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі терміном на 1 рік та у відповідності до ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим терміном на один рік.

В обґрунтування своїх апеляцій захисник та потерпіла зазначають, що вирок є занадто суворим та несправедливим внаслідок невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого, та не врахування судом прохання потерпілої не позбавляти ОСОБА_9 волі, ряду пом`якшуючих обставин, що є підставою для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Звертають увагу на те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю, повністю відшкодував потерпілій спричинені матеріальні збитки і продовжує надавати їй постійну матеріальну допомогу, на утриманні у нього перебувають непрацююча дружина з малолітньою дитиною, обвинувачений має тяжкий стан здоров`я, який у нього значно погіршився після ДТП, та якому потрібне подальше систематичне лікування. Крім того, ОСОБА_9 раніше не судимий, вчинив необережний злочин, позитивно характеризується як по місцю проживання, так і по місцю роботи.

З врахуванням викладеного захисник та потерпіла вважають, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 можливе без відбування покарання в місцях позбавлення волі з призначенням йому іспитового строку.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Черкаської області від 08 лютого 2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково. Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року змінено. Застосовано відносно ОСОБА_9 положення ст. 75 КК України та звільнено його від відбування призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки. На підставі положень ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді домашнього арешту скасовано. В решті вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ задоволено частково касаційну скаргу прокурора, та скасовано ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 08 лютого 2016 року щодо ОСОБА_9 та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді апеляційної інстанції колегія суддів судів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ керувалася тим, що суд апеляційної інстанції, звільняючи ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання, врахував пом`якшуючі покарання обставини, дані про його особу, а також позицію потерпілої, тобто ті ж самі обставини, що й при призначенні основного покарання у мінімальному розмірі. Крім того, суд апеляційної інстанції недостатньо врахував вчинення ОСОБА_9 злочину в стані алкогольного сп`яніння та належним чином не спростував доводів прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги з наведених підстав та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 , доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляції захисником ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_10 , просили їх задоволити з наведених в них підстав, в задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити, думку потерпілої ОСОБА_10 , яка просила пом`якшити покарання обвинуваченому ОСОБА_9 та заперечувала проти задоволення апеляції прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за який його засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання прокурора на м`якість призначеного покарання, та захисника ОСОБА_8 і потерпілої ОСОБА_10 на суворість призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора на м`якість призначеного покарання, а апеляції захисника ОСОБА_8 і потерпілої ОСОБА_10 на суворість призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними, та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, та обставини що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого. Так в якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції вірно враховано: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утримані малолітньої дитини, його молодий вік, повне відшкодування шкоди та прохання потерпілої не позбавляти його волі. Також в якості обставин що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом першої інстанції вірно враховано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута виключно при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 міри покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, а тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляціях прокурора щодо м`якості призначеного покарання, а в апеляціях захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 щодо суворості покарання непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів бере до уваги ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року, відповідно до мотивувальної частини якої, суд апеляційної інстанції, своєю ухвалою від 08 лютого 2016 року, звільняючи ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання, врахував пом`якшуючі покарання обставини, дані про його особу, а також позицію потерпілої, тобто ті ж самі обставини, що й при призначенні основного покарання у мінімальному розмірі. Крім того, суд апеляційної інстанції недостатньо врахував вчинення ОСОБА_9 злочину в стані алкогольного сп`яніння та належним чином не спростував доводів прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Також, суд касаційної інстанції зазначив, що якщо за наслідками нового апеляційного розгляду провадження суд дійде висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині та не встановить інших обставин, які можуть вплинути на питання призначення покарання, то застосування інституту звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України слід вважати необґрунтованим.

Відповідно до ч.2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Враховуючи наведене вище, вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора, захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ і підтримання державного обвинувачення управління прокуратури Черкаської області ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 листопада 2015 року відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Черкаської області може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців.

Головуючий :

Судді :