АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/26/17 Справа № 209/121/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року, ухвалений відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 20 січня 2009 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 листопада 2009 року випробування скасовано, направлений для відбування покарання до ВК на строк 1 рік;
- 02 березня 2010 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 07 листопада 2013 року;
- 17 липня 2014 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;
- 08 вересня 2014 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;
- 27 січня 2015 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене за цим вироком покарання та покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 08 вересня 2014 року визначене до самостійного виконання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного судом покарання частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.09.2014 року та призначено до відбуття ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, призначеним покаранням поглинуто покарання, призначене за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.01.2015 року, і остаточно призначено ОСОБА_8 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертизи по справі в сумі 393, 12 гривень.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 22 листопада 2014 року близько 06 години 45 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого мешкання у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де в кухні зазначеної квартири на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків між ним та ОСОБА_9 виникла сварка. Під час сварки, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , навмисно наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 , яка від нанесеного удару почала падати зі стільця . Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , утримуючи в лівій руці кухонний ніж, навмисно наніс ним удар ОСОБА_9 в область правої лопатки, в той час коли остання була повернута до нього спиною, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесне ушкодження, яке відносяться до тяжких по ознаці небезпеки для життя.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій він, не конкретизуючи своїх апеляційних вимог, просить скасувати вирок суду, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своїх доводів обвинувачений вказує на те, що покази потерпілої та свідка ОСОБА_10 різняться між собою. Також, зазначає, що саме він викликав швидку допомогу потерпілій та працівників міліції, що може підтвердити його сусід. Крім цього, ОСОБА_8 вказує на те, що суд не взяв до уваги його показів.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та уточнив, що просить призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, його захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти її задоволення та вважав, що вирок суду слід залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння при викладених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які суд всебічно та повно дослідив, правильно оцінив та послався на них у вироку.

Зазначені висновки суду зокрема підтверджуються: показами самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який вину у скоєному визнав частково та показав суду, що в ніч з 21 на 22 листопада 2014 року до нього додому прийшли потерпіла та свідок ОСОБА_10 . Вони втрьох сіли на кухні у його квартирі та випили горілку, в ході чого між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт, з приводу того, хто узяв гроші ОСОБА_10 . В цей час потерпіла сиділа поряд з ним на табуретці, а він мазав ножем бутерброд. Потерпіла під час їхньої словесної перепалки, відштовхнула його, а він, у відповідь, штовхнув її і вони почали разом падати, бо він намагався утримати її і у цей час потерпіла зачепилася за ніж. Вдарив потерпілу ножем випадково, без умислу; показами потерпілої ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що вночі восени минулого року, точні дату та час вона не пам`ятає, вона була вдома у обвинуваченого, вони випивали, потім обвинувачений почав до неї лізти битися, через що вона так і не зрозуміла. У квартирі, окрім неї та обвинуваченого, ще знаходився ОСОБА_10 , з яким вона познайомилась на вулиці. Обвинувачений бив її руками по обличчю 2-3 рази, а потім схопив ніж та вдарив її в спину. Точно пам`ятає, що вдарив її обвинувачений, вона повернулася і побачила його, а також чула його голос; показами свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що у листопаді 2014 року, точно день він не пам`ятає, десь о 02.00-03.00 годині вони з потерпілою прийшли до квартири обвинуваченого і сіли на кухні, спожили 2-3 пляшки горілки. Після того, як він вийшов до туалету та повернувся, то виявив, що у нього з карману зникло 50 грн. Обвинувачений та потерпіла звертали один на одного крадіжку, але він сказав їм, що нічого страшного немає і для того, щоб помиритися, він запропонував їм взяти ще одну пляшку. Потерпіла сходила за пляшкою і вони почали її споживати, а потім він побачив, як обвинувачений взяв ніж з шухляди та вдарив ні з того, ні з сього потерпілу лівою рукою ножем у праву лопатку, а потім витяг ніж. В момент заподіяння удару ОСОБА_9 сиділа на табуретці, не падала, не штовхалася з обвинуваченим і він її не підтримував і не падав з нею, а просто підійшов та вдарив ножем; протоколом огляду квартири АДРЕСА_3 від 22.11.2014 року, який підтверджує факт та обставини скоєння кримінального правопорушення, встановлені судом (т.1 а.с.14-15); висновком експерта № 1291-Е від 24 листопада 2014 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлені пошкодження у вигляді сумісної травми тіла: проникаючого поранення плевральної порожнини праворуч, яке ускладнилося гемопневмотороксом; закрита черепно-мозкова травма з саднами на обличчі, яка супроводжувалася явищами струсу головного мозку. Проникаюче поранення плевральної порожнини виникло внаслідок дії твердого предмета з обмеженою гострою контактуючою поверхнею; пошкодження на голові та нижніх кінцівках виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Виявлені у ОСОБА_9 пошкодження у вигляді проникаючого поранення плевральної порожнини праворуч, яке ускладнилося гемопневмотороксом - відносяться до тяжких тілесних пошкоджень по ознаці небезпеки для життя; пошкодження у вигляді синців на нижніх кінцівках - відносяться до легких тілесних пошкоджень по ознаці небезпеки для життя (т.1 а.с.25-26); протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 від 11.12.2014 року, під час якого обвинувачений показав послідовність і механізм вчинення ним кримінального правопорушення (т.1 а.с.57-62); висновком експерта № 1398-Е від 24 грудня 2014 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлені пошкодження у вигляді сумісної травми тіла: проникаючого поранення плевральної порожнини праворуч, яке ускладнилося гемопневмотороксом; закрита черепно-мозкова травма з саднами на обличчі, яка супроводжувалася явищами струсу головного мозку, синці на нижніх кінцівках. Закрита черепно-мозкова травма з саднами на обличчі, яка супроводжувалася явищами струсу головного мозку - відноситься до легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як викликавши розлад здоров`я більше 6, але менш 21 дня. Враховуючи характер рани тулубу, проникаюче поранення плевральної порожнини, вважає, що воно виникло внаслідок дії твердого предмета з обмеженою гострою контактуючою поверхнею; пошкодження на голові та нижніх кінцівках виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Приймаючи до уваги характер та кількість пошкоджень, вважає, що вони не могли виникнути при механізмі, як указано в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , тобто потерпіла ОСОБА_9 падаючи назад, впала на ніж. Проникаюче поранення плевральної порожнини праворуч виникло внаслідок дії твердого предмета з обмеженою гострою контактуючою поверхнею, яким міг бути ніж, опис якого надано в судово-медичній експертизі (т.1 а.с.64-65); протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 від 18.12.2014 року, під час якого потерпіла показала послідовність і механізм вчинення ОСОБА_8 відносно неї кримінального правопорушення (Т.1 а.с.71-73); висновком експерта № 1402-Е від 23 грудня 2014 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлені пошкодження у вигляді сумісної травми тіла: проникаючого поранення плевральної порожнини праворуч, яке ускладнилося гемопневмотороксом; закрита черепно-мозкова травма з саднами на обличчі, яка супроводжувалася явищами струсу головного мозку, синці на нижніх кінцівках. Враховуючи характер рани - проникаюче поранення плевральної порожнини, вважає, що воно виникло внаслідок дії твердого предмета з обмеженою гострою контактуючою поверхнею; пошкодження на голові та нижніх кінцівках виникли внаслідок дії твердого предмета, предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Вищезазначені пошкодження могли виникнути при механізмі, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с.75-76).

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що з боку обвинувачення було надано достатньо доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому діяння, які суд першої інстанції обґрунтовано визнав достатніми, допустимими та достовірними, які відповідають вимогам діючого кримінального процесуального законодавства України, а покази обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що умислу на спричинення удару ножем потерпілій у нього не було, правильно не взяв до уваги, оскільки вони спростовувалися вищенаведеними доказами.

При встановлених судом фактичних обставинах справи, дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про неправдивість показів свідка ОСОБА_10 та їх суперечливість з показами потерпілої ОСОБА_9 , колегія суддів вважає необґрунтованими.

В основу вироку суд поклав тільки ті покази свідка ОСОБА_10 , які він давав у судовому засіданні та були безпосередньо досліджені судом і не посилався на його покази, надані під час досудового розслідування та докази, які на думку обвинуваченого були здобуті у порушення КПК України.

Показам свідка ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_9 суд дав належну оцінку та обґрунтовано прийняв їх до уваги. Сумніватися в об`єктивності їх показів підстав немає, оскільки вони були послідовні, конкретні, узгоджувались з іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, та викривають ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому діяння. Ніяких суттєвих протиріч у їх показах, як на те вказує в апеляції обвинувачений, немає.

Те, що, як зазначено в апеляційній скарзі обвинуваченого, покази потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , в частині місця нанесення ОСОБА_8 потерпілій удару ножем, різняться, недійсності їх як доказу не тягне, оскільки пояснюється психо емоційною реакцією на ситуацію що виникла та знаходженням потерпілої у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння відносно неї злочину, що не заперечувала потерпіла під час розгляду справи. Місце вчинення кримінального правопорушення встановлено окрім пояснень потерпілої та свідка, іншими наведеними вище доказами у справі, зокрема й протоколом огляду місця події - квартири АДРЕСА_3 , зокрема, приміщення кухні (т.1 а.с.14-15), що відповідає обставинам скоєного, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_8 . Також достеменно встановлений судом і механізм нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, що вказує саме на його навмисний характер. Так, відповідно до висновку експерта № 1402-Е від 23 грудня 2014 року (т.1 а.с.75-76), пошкодження, виявлені у потерпілої ОСОБА_9 могли виникнути при механізмі, вказаному нею при проведенні слідчого експерименту (Т.1 а.с.71-73) та відповідно до висновку експерта № 1398-Е від 24 грудня 2014 року (т.1 а.с.64-65) вони не могли виникнути при механізмі, вказаному в протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , а саме при падінні потерпілої на ніж (т.1 а.с.57-62).

Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на те, що не ОСОБА_10 , а він викликав працівників міліції та швидку і до їх приїзду надавав потерпілій першу медичну допомогу нічим не підтверджені та доведеності його вини у скоєному не спростовують.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції були досліджені у повному обсязі всі надані сторонами докази, які зібрані в межах діючого кримінального процесуального кодексу, є належними та допустимими і їм дана належна оцінка у вироку.

Висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не містять протиріч.

Порушень процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції допущено не було.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, то при визначенні такої міри, суд, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості, скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, вину у скоєному визнав частково, раніше неодноразово судимий, вказане кримінальне правопорушення вчинив у період іспитового строку, призначеного йому за попереднім вироком, перебуває на обліку у лікаря нарколога, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність обставини, що пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання, а саме, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, та правильно дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання за правилами ч.1 ст.71, ч.4 ст.70 КК України, яке буде достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає вимогам ст.65 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження, з 24 листопада 2014 року по 01 березня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: