АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3576/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування СБ України ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу ГПУ ОСОБА_6 , та продовжено строк тримання під вартою до 25 серпня 2017 року включноіз визначенням застави у межах чотирьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 000 (шістсот сорок тисяч) гривеньщодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянськ РФ, громадянина України, українця, одруженого, з вищою освітою, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідність проведення певних слідчих дій, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити заставу в найнижчому розмірі, у відповідності до вимог ст. 182 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про те, що посилання сторони обвинувачення на наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є лише припущенням, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 , виходячи із необхідного до виконання переліку слідчих та процесуальних дій, жодним чином не може вплинути ані на експертів, ані на слідчого, ані на прокурора у даному кримінальному провадженні. Додає, що фактично всі ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, не підтверджені доказами, доданими до клопотання та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Так, адвокат зазначає, що до клопотання додано протокол обшуку від 03.05.2017 року, протоколи допиту підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а тому, як вказує апелянт, підозрюваний не може знищити або спотворити речі, які мають доказове значення для справи, оскільки вони безпосередньо знаходяться у ній.

Далі в апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що слідчим суддею визначено ОСОБА_8 непомірний розмір застави, оскільки останній офіційно не працює, його дружина ОСОБА_11 , отримала за січень-травень 2017 року сукупний дохід в розмірі близько 74 тис. грн. Додає, що згідно з показами підозрюваних, ОСОБА_8 неофіційно був працевлаштований водієм таксі та на утриманні подружжя знаходиться малолітня дитина.

У підсумку, адвокат зазначає, що ОСОБА_8 визнав свою вину та пообіцяв сприяти слідству та розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління СБ України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000093, відомості про яке 28.02.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за підозрою громадян України ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та громадянина РФ ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

03.05.2017 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04.05.2017 року ОСОБА_8 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

05.05.2017 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.07.2017 року.

Старший слідчий з ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування СБ України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу ГПУ ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2017 року задоволено та продовжено щодо ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 25 серпня 2017 року включно із визначенням застави у межах чотирьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 000 (шістсот сорок тисяч) гривень.

Під час розгляду клопотання про продовженняОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддяправильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозруОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що не оспорюється захисником в апеляційній скарзі.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються, проте захисником у судовому засіданні не доведено обставин, які свідчать про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як і не доведено, що ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, суперечать матеріалам кримінального провадження, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині, єнеобгрунтованими.
Враховуючи наведене, слідчий суддя дійшовправильно висновку про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті на які посилається в апеляційній скарзі захисник.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному застави у межах чотирьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 000 (шістсот сорок тисяч) гривень, виходячи з наступного.
Так, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 5 ст. 183 КПК України, передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя, врахувавши обставини кримінального провадження, те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, згідно повідомленої підозри виконував більш ініціативну роль, що свідчить про підвищену небезпеку протиправних дій підозрюваного, який має значний ступінь суспільної небезпеки, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про те, що визначена судом застава, забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками, з чим погоджується і колегія суддів.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_8 та таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Крім того, посилання апелянта на непомірність розміру застави через те, що підозрюваний не працює, на його утриманні перебуває малолітня дитина, а дружина отримала за січень-травень 2017 року сукупний дохід у розмірі приблизно 75 тис. грн., не ґрунтується на вимогах закону, оскільки розмір застави не має визначатись з огляду на можливість підозрюваного працювати та наявності у нього утриманців.

Що стосується посилань автора апеляційної скарги на те, що ОСОБА_8 визнає свою вину та пообіцяв сприяти розкриттю злочину, то дані обставини, відповідно до вимог чинного КПК України, не визначені самостійною підставою для задоволення апеляційної скарги та відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання особи під вартою.
З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо незаконності ухвали слідчого судді, є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, а зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2017 року, якою задоволено клопотаннястаршого слідчого ОВС 1 відділу 1 управління досудового розслідування СБ України ОСОБА_9 та продовжено щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 25 серпня 2017 року включноіз визначенням застави у межах чотирьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 000 (шістсот сорок тисяч) гривень, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4