УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2017 року Місто Одеса
В ході досудового розслідування встановлено що право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за громадянкою ОСОБА_6 .
Згідно інформації з управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня реєстрація дозвільних документів щодо виконання будівельних робіт за вищевказаною адресою.
Також досудовим розслідуванням встановлено що згідно договору дарування від 17.10.2011 та договору дарування №1461 від 30.08.2011 за громадянкою ОСОБА_6 зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 72,8 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 .
В подальшому державному реєстратору Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_7 надано завідомо неправдивий висновок «щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна за адресою, АДРЕСА_1 , серія та номер 106-17 від 11.01.2017, виданий ТОВ «Бюро Консалт Сервіс» в якому зазначено що ОСОБА_6 на підставі вищезазначених договорів дарування належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , та те що нібито вказаний будинок складається з наступних об`єктів: квартира АДРЕСА_2 загальною площею 41,1 кв.м., квартира №3 загальною площею 41,2 кв.м., квартира АДРЕСА_3 загальною площею 41,0 кв.м., квартира АДРЕСА_4 загальною площею 41,1 кв.м., квартира АДРЕСА_5 загальною площею 40,9 кв.м., квартира АДРЕСА_6 загальною площею 42,4 кв.м., квартира АДРЕСА_7 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_8 загальною площею 42,5 кв.м., квартира АДРЕСА_9 загальною площею 42,5 кв.м., квартира АДРЕСА_10 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_11 загальною площею 42,4 кв.м., квартира АДРЕСА_12 загальною площею 42,5 кв. м., квартира АДРЕСА_13 загальною площею 42,7 кв.м., квартира АДРЕСА_14 загальною площею 42,5 кв.м., квартира АДРЕСА_15 загальною площею 42,4 кв. м., квартира АДРЕСА_16 загальною площею 42,7 кв.м., квартира АДРЕСА_17 загальною площею 42,5 кв. м., квартира АДРЕСА_18 загальною площею 42,5 кв.м., квартира АДРЕСА_19 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_20 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_21 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_1 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_22 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_23 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_24 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_25 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_26 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_27 загальною площею 42,6 кв.м., квартира АДРЕСА_28 загальною площею 42,6 кв. м., приміщення АДРЕСА_29 загальною площею 43,0 кв.м., приміщення АДРЕСА_30 загальною площею 43,0 кв. м, приміщення № НОМЕР_1 загальною площею 58, 4 кв. м. приміщення №34 загальною площею 57,3 кв.м., приміщення № НОМЕР_2 загальною площею 58,4 кв.м., приміщення №36 загальною площею 57,4 кв.м.. Таким чином в висновку загальна площа приміщень будинку нібито складає 1569,7 кв.м. Однак фактично, згідно відомостей єдиного державного реєстру прав на нерухому майно будинок АДРЕСА_31 має загальну площу 72,8 кв. м.
Так в період з 08.02.2017 по 15.02.2017 державний реєстратор ОСОБА_7 на підставі наданого завідомо неправдивого висновку «щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна за адресою, АДРЕСА_1 , серія та номер 106-17 від 11.01.2017, незаконно зареєстрував право власності за громадянкою ОСОБА_6 на наступні приміщення за адресою:
АДРЕСА_33 , АДРЕСА_34 ;
Враховуючи вищевикладене громадянкою ОСОБА_6 право власності на вищезазначені приміщення та квартири набуто шляхом обману, а саме шляхом надання завідомо неправдивих документів.
Також на теперішній час невстановленими особами будинок за адресою АДРЕСА_1 , що складається з 36 вищезазначених приміщень побудований самовільно, всупереч встановленому законом порядку, що призвело до нанесення шкоди територіальній громаді міста та особам які проживають поруч.
Встановлено що вищезазначені приміщення та квартири є об`єктом кримінально протиправних дій, які побудовані самовільно всупереч встановленому законом порядку та право власності на які набуті кримінально протиправним шляхом, тому є доказом вчинення злочину та відповідають критеріям зазначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
На теперішній час з метою запобігання можливості перетворення, відчуження майна, а також запобігання спробам в подальшому шахрайського заволодіння грошовими коштами шляхом продажу (відчуження) права на вищезазначене майно, яке здобуте кримінально протиправним шляхом, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотання про накладення арешту на будинок за адресою АДРЕСА_1
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку прокурора, вивчивши надані до клопотання матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно до ч. 1 ст. 98 КПК України: «Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що необхідно накласти арешт будинок за адресою АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт, до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню, на наступні об`єкти нерухомого майна, за адресами :
АДРЕСА_3 , АДРЕСА_66 ;
АДРЕСА_7 , АДРЕСА_67 ;
Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 .
Копію ухвали про арешт майна направити слідчому та прокурору.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1