справа № 165/1943/16-к
п/с 1-кп/164/17/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2017 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
У судовому провадженні перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 286, ч.1 ст. 125, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 345 КК України, складений старшим слідчим Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , затверджений прокурором Нововолинського відділу Володимир Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 .
Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, яке мотивував тим, що ОСОБА_4 середнього віку та не має суттєвих вад здоров`я, раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Івано Франківського міського суду від 16 липня 2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки, обвинувачується у вчиненні під час іспитового строку двох злочинів невеликої тяжкості, двох злочинів середньої тяжкості та трьох тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому після визнання його винним у їх вчиненні, буде ухилятися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того зазначив, що вироком Маневицького районного суду від 27 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні 28 липня 2016 року відкритого викрадення чужого майна (грабежу) повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 71 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі та одночасно обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 26 квітня 2017 року включно. Просив клопотання задовольнити із наведених у ньому підстав.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 вважає клопотання необґрунтованим, однак щодо його вирішення покладався на розсуд суду.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , кожен зокрема, підтримали думку захисника.
З`ясуваши думку учасників судового провадження, кожного зокрема, суд приходить висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п.79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, відповідно до якої продовження тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Таким чином, проаналізувавши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_4 під час досудового розслідування не були виконані обов`язки, покладені при застосуванні щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме застави, суд приходить висновку про наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 178, 183 КПК України, -
Клопотання прокурора задовольнити, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шістдесят днів до 25 травня 2017 року включно.
Згідно п.3 ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, розмір застави не визначати.
Ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_1