Справа № 1-кп/359/186/2017р.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючий суддя ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000364 від 11.07.2016, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Бориспіль, Київської області, громадянин України, одружений, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працюючий на посаді заступника директора TOB «Консалтинговий Центр», раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. З ст. 368 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Безмеін, Ашхабадської області, громадянин України, одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , працюючий на посаді старшого інспектора ВМО №1 митного поста «Східний термінал» Київської обласної митниці ДФС, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. З ст. 368 КК України -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець місто Лубни Полтавської області, громадянин України, одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , працюючий на посаді начальника управління адміністрування митних платежів Київської обласної митниці ДФС, раніше не судимому, у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. З ст. 368 та ч.1 ст.309 КК України -

ВСТАНОВИВ

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за розслідувань № 0000364 від 11.07.2016 року, за обвинуваченням відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,17.02.2017 року надійшов від прокуратури Київської області до Бориспільського міськрайонного суду Київської області .

Підготовне засідання було призначено на 28.02.2017 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд справи на підставі обвинувального акта, та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з правом внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , який 09.11.2016 року у зв`язку із сплатою суми застави у розмірі 110240 грн. звільнений з під варти, просить покласти на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України; відносно обвинуваченого ОСОБА_4 просить обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 22 до 07 години наступної доби, строком на 2 місяці. Покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Заслухавши думку :

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 , які проти домашнього арешту не заперечують, в частині призначення справи до слухання посилаються на розсуд суду;

думку обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 , які підстав для повернення обвинувального акту прокурору не вбачають, вважають безпідставним клопотання прокурора про покладання на обвинуваченого обов;язків, а вважають вірним ставити питання про продовження дії обов`язків, як це було визначено попередньою ухвалою Печерського райсуду м. Києва від 26.01.2017 року;

думку обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_8 , які просять повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через відсутність ризиків;

дослідивши обвинувальний акт та надані сторонами під час підготовчого судового засідання доказами, суд приходить до наступного висновку.

Обвинувальний акт затверджений прокурором і відповідає вимогам ст. 291 КПК України

Доводи захисника ОСОБА_8 , підтримані обвинуваченим ОСОБА_5 , про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України через невідповідність викладення фактичних обставин справи в частині повторності формулюванню обвинувачення , на думку суду є безпідставними, оскільки обвинувальний акт згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність. Зазначені вимоги виконано.

Оцінка доказів, в тому числі ознаки «повторність» , в підготовчому судовому засіданні не передбачена, і буде надана під час судового розгляду справи.

Під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, тому підстави для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України, відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.4-8 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України, немає.

Кримінальне провадження підсудне Бориспільському міськрайонному суду Київської області згідно правил підсудності передбачених ст.32 та ст.33 КПК України.

Відповідно до пп. 10, 24 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції (підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення), здійснюється професійним суддею одноособово.

Підстав для здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні та колегіально судом у складі трьох професійних суддів немає.

Відповідно до матеріалів справи , ухвалою Печерського райсуду м. Києва продовжено строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 до 28.02.2017 року включно,

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року залишено без змін ухвалу Печерського райсуду від 23.01.2017 року, якою було продовжено тримання під вартою ОСОБА_5 до 28.02.2017 року включно з визначенням застави в розмірі 110240 грн, з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України

Відносно ОСОБА_4 ухвалою Печерського райсуду м. Києва від 23.01.2017 року продовжено дію домашнього арешту , з покладанням додаткових процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України до 28 лютого 2017 року включно.

Відповідно до Інформаційного листа ВССУ від 30.12.2016 року зазначено наступне:

При направленні обвинувального акта до суду запобіжний захід щодо обвинуваченого є незмінним у межах строку, визначеного ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування (якщо згідно з вимогами глави 18 КПК вид запобіжного заходу передбачає обов`язок слідчого судді визначити термін його дії). Запобіжний захід, обраний або продовжений слідчим суддею на стадії досудового розслідування, може бути продовжений, змінений лише у підготовчому судовому засіданні.

У випадку, коли після направлення обвинувального акта до суду першої інстанції та до проведення підготовчого судового засідання строк застосування запобіжного заходу закінчився, запобіжний захід вважається таким, що припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який такий запобіжний захід був обраний.
Відповідно до положень ч. З ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження: має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Під час розгляду таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим. Враховуючи наведене, у ч. З ст. 315 КПК вміщено норму, яка чітко регулює питання продовжся запобіжних заходів у кримінальному провадженні, строк застосування, яких не обмежений (наприклад, застава, особиста порука тощо). Щодо застосування запобіжних заходів, що обмежені : терміном дії (домашній арешт, тримання під вартою тощо), визначеним ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування, суда необхідно враховувати, що обрання, продовження дії таких запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання здійснюється за клопотанням учасників судового провадження з урахуванням вимог глави 18 КПК.
Щодо обрання або продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час підготовчого провадження судам під час застосування положень ч. З ст. 315 КПК необхідно враховувати практику ЄСПЛ, відповідно до якої водночас із визначеннями законних випадків тримання особи під вартою та процесуальних гарантій, обранню і продовження застосування таких запобіжних заходів однозначно визнається , неправильним «автоматичне» продовження застосування запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою. Тому за відсутності відповідних клопотань. сторін суд під час підготовчого судового засідання уповноважений поставити перед сторонами провадження питання щодо запобіжного заходу (для якого КПК передбачає обмежений строк дії), оскільки суд на цій стадії процесу відповідає за дотримання розумних строків розгляду.

У п. 30 рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанє проти України» цей міжнародний судовий орган встановив, що новий Кримінальний процесуальний кодекс України чітко та точно не врегульовує питання щодо тримання особи під вартою у період після закінчення досудового розслідування та до початку судового розгляду. Також зазначено, що чинне кримінальне процесуальне законодавство (ст. 331 КПК) надає суду право вирішувати питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою протягом двомісячного строку з дня надходження обвинувального акта до суду, навіть якщо вже закінчився строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою, постановленої слідчим суддею під час досудового розслідування.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу. У ч. З ст. 331 КПК врегульовано питання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду, що здійснюється за правилами глави 28 розділу IV КПК. Таким чином, положення ч. З ст. 331 КПК не застосовуються під час здійснення підготовчого провадження, процесуальний порядок якого визначено главою 27 розділу IV КПК.

Враховуючи наведене та практику ЄСПЛ, з метою недопущення порушення права на свободу та особисту недоторканність судам під час . проведення підготовчого судового засідання необхідно враховувати, що застосування ч. З ст. 331 КПК під час підготовчого провадження є помилковим та не грунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що запобіжні заходи до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діяли до 28.02.2017 року включно, то вони вважаються такими , що припинили свою дію зв`язку із закінченням строку, на який такий запобіжний захід був обраний.
Також приймаючи до уваги, що питання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вирішується під час судового розгляду, а зараз по справі проводиться підготовче судове засідання , то відповідно до положень ч. З ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження: має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Під час розгляду таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК.

За таких умов відповідає вимогам КПК України клопотання прокурора саме про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відносно обвинуваченого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Аналізуючи можливість обрання таких запобіжних заходів, суд приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 30.09.2016 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонено залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в певний період часу а саме: з 22 години до 07 год. 00 хв..

24.11.2016 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту продовжено в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.01.2017., а ухвалою від 23.01.2017 року продовжено до 28.02.2017 року включно.

На теперішній час цей запобіжний захід припинив свою дію через закінченням строку, на який такий запобіжний захід був обраний.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно зет. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження, матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваного, обвинуваченого. залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За результатами судового розгляду, суд вважає доведеними у кримінальному провадженні обставини, які свідчать про те, що продовжують існувати ризики щодо можливості переховування від органу досудового та суду, сховати або знищити, спотворити будь-які речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на . свідків.

Зазначені ризики не зменшилися , а відтак суд суддя вважає необхідним погодитися з доводами прокурора , та обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 22 до 07 години наступної доби, строком на 2 місяці. Покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

При вирішення клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з правом внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до клопотання ОСОБА_5 обвинувачується в отриманні неправомірної вигоди в сумі 200 доларів США., злочин не пов`язаний із застосуванням насильства проти особи.

Обставинами, що свідчать про наявність ризиків зазначено, що ОСОБА_5 використовуючи свої службове становище може впливати на свідків, можливість переховувати ся від суду, може сприяти вчиненню аналогічних кримінальних правопорушень.

Проте не враховано, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 відсторонено від займаної посади, що виключає використання ним службового становища шляхом впливу на свідків-працівників митниці, та сприяти вчиненню аналогічних кримінальних правопорушень.

Досудове розслідування по справі закінчено, докази зібрані та відкриті сторонам провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання в Борисполі, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, 2008 року народження, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків .

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ у справах «Яблонський проти Польщі», «I.A. проти Франції», «Іловецький проти Польщі»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Крім того у рішенні ЄСПЛ у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», зазначено, що будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки у відповідності із основними процесуальними нормами національного права, але також відповідати меті ст. 5 Конвенції, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Суд звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину , у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»). Суд під час розгляду даного клопотання також враховує положення, викладені у рішенні ЄСПЛ по справі «Ноймайстер проти Австрії», відповідно до якого позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

В п. 1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до п. 18 інформаційного листа слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111- 112 рішення від 01 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року»).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК. При цьому, одного лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжного заходу обставин, про те, що обвинувачений намагатиметься переховуватись від органів досудового розслідування чи вчиняти інші дії, направлені на протидію розслідуванню,незаконно впливати на свідків, недостатньо.

Суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки прокурором не було доведено, що обвинувачений може впливати на свідків, потерпілих по справі не має., оскільки ще під час досудового розслідування ОСОБА_5 відсторонено від займаної посади.

Обвинувачений має постійне місце проживання , має на утриманні неповнолітню дитину, раніш не судимий.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , не може бути безумовною підставою для обрання запобіжного заходу тримання її під вартою.

За таких обставин, посилання прокурора , що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вище зазначеним ризикам, є необґрунтованим.

Разом з тим , беручи до уваги обвинувачення особи у скоєнні корупційного кримінально правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та можливість майбутнього покарання, суд погоджується з зазначеним прокурором ризиком переховування від суду, а тому вбачає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 постійно проживає в АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, у зв`язку з чим, вбачається за можливе застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт за місцем проживання та покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Оцінивши в сукупності усі обставини кримінального провадження, у тому числі, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, то застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є достатнім для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема, спробам обвинуваченого переховуватися від суду.

Одночасно з цим, суддя вважає за необхідне покласти на обвинуваченого декілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В частині клопотання прокурора про покладання на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, суд виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2016 було обрано запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком до 09 грудня 2016 року включно.

Одночасно обвинуваченому ОСОБА_6 визначено альтернативний запобіжний захід заставу у розмірі 1380 мінімальних заробітних плат в сумі 2 001 000 грн. для забезпечення виконання обов`язків визначених КПК України.

08 листопада 2016 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва винесено ухвалу, якою обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 80 мінімальних заробітних плат, що становить 110 240 гри., разом з тим, строк дії ухвали визначено до 09 грудня 2016 року.

09 листопада 2016 року обвинувачений ОСОБА_6 у зв`язку із сплатою суми застави у розмірі 110 240 грн. звільнений з-під варти Київського СІЗО.

07 грудня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Київської області ОСОБА_10 про покладених обов`язків задоволено частково - обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 К1ІК України продовжено до 28.01.2017.

Після цього, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2017 за клопотанням прокурора першого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Київської області ОСОБА_10 про продовження строку дії покладених обов`язків - обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії покладених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КГІК України також продовжено до 28.02.2017 включно.

27 січня 2017 року обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику ОСОБА_9 повідомлено про завершення досудового розслідування та відкрито матеріали досудового розслідування, після чого 16.02.2017 прокурором у кримінальному провадженні № 0000364 обвинувальний акт скеровано до суду.

При цьому заявлені ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 зазначені в ст. 177 КІІК України, не зменшилися.

Так, обвинувачення ОСОБА_6 повністю обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями свідків, протоколами обшуків, речовими доказами, а також іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності, які будуть досліджуватись під час судового розгляду.

Слід зазначити, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі за № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» визначено, що запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК.

При ньому, слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КІІК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, запобіжний захід має обиратися виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 та іншими нормами КПК.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав , передбачених КПК.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. Такі обставини, в сукупності з даними про особу ОСОБА_6 , свідчать про наявність ризику того, що останній маючи більш м`який запобіжний захід, такий як особиста порука чи особисте зобов`язання не забезпечить виконання покладених па даний час на нього обов`язків, fra може призвести до того, що ОСОБА_6 в змозі переховуватися від прокуратури та суду, незаконно впливати на свідків, покази яких мають істотне значення для кримінального провадження, здійснювати вплив на осіб, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій та свідків у кримінальному провадженні, заявника ОСОБА_11 , а також інших потенційних свідків, покази яких мають значення у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ОСОБА_6 , будучи службовою особою правоохоронного органу, може незаконно вплинути на підлеглих йому працівників, які на даний час не допитані з приводу обставин кримінального провадження в судовому засіданні, крім того, перебування ОСОБА_6 на посаді начальником управління адміністрування митних платежів Київської митниці Державної фіскальної служби України сприяло вчиненню ним вказаного кримінального правопорушення та не обрання запобіжного заходу може сприяти вчиненню аналогічних кримінальних правопорушень також, на даний час у вказаному кримінальному провадженні ще не допитано в судовому засіданні ряд інших свідків, які надали важливі для досудового розслідування відомості та мають бути допитані в суді.

Викладене вище свідчить про неможливість зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 .

Крім того, за своєю правовою суттю застава має на меті забезпечити виконання обвинуваченим, покладених обов`язків (ч.І ст. 182 та ч.5 ст. 194 КПК України), а тому останні є необхідною складовою такого заходу забезпечення, а їх виконання визначеним критерієм оцінки поведінки обвинуваченого.

Приймаючи до уваги, що відповідно ст. 194 ч.6 КПК України строк обов`язків за ухвалою Печерського райсуду від 26.01.2017 року відносно ОСОБА_6 сплив, то після спливу цього строку , в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і раніше обрані обов`язки скасовуються.

З урахуванням наведеного, вимоги прокурора про нове накладання на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, підлягають частковому задоволенню, за виключенням обов`язків відносно прокурора, оскільки справа знаходиться в стадії судового розгляду.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. 1, 5, 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 199, 202, 314-316, 372 КПК України, Законами України «Про міжнародні договори України», «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_8 , про повернення обвинувального акту прокурору.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0000364 від 11.07.2016 року, за обвинуваченням відносно ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27, ч. З ст. 368 КК України, ОСОБА_5 , за ч.3 ст.368 КК України, ОСОБА_6 за ч.3 ст.368, ч.1 ст.309 КК України , на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у залі Бориспільського міськрайонного суду Київської області .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Лубни Полтавської області, громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, строком до 30.04.2017 року включно, а саме:

прибувати до суду за першою вимогою;

не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та /або місці місця роботи:

в разі наявності здати на зберігання суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в;їзд в Україну

В клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Безмеін, Ашхабадської області, громадянин України, одружений, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , працюючий на посаді старшого інспектора ВМО №1 митного поста «Східний термінал» Київської обласної митниці ДФС, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. З ст. 368 КК України запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 30.04.2017 року включно, заборонивши ОСОБА_5 залишати житло за адресою АДРЕСА_2 з 22 години вечора до 07 години ранку наступного дня.

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, до 30.04.2017 року включно, наступні обов`язки:

прибувати до суду за першою вимогою;

не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та /або місці місця роботи:

уникати спілкування з особами, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій, свідками.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Бориспіль, Київської області, громадянин України, одружений, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працюючий на посаді заступника директора TOB «Консалтинговий Центр», раніше не судимий запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 30.04.2017 року включно, заборонивши йому залишати житло за адресою : АДРЕСА_1 з 22 години вечора до 07 години ранку наступного дня.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язкі, передбачені ст. 194 KПК України, строком па два місяці, до 30.04.2017 року включно, а саме:

прибувати до суду за першою вимогою;

не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та /або місці місця роботи:

уникати спілкування з особами, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій, свідками.

Роз`яснити ОСОБА_4 що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили в момент оголошення.

Суддя ОСОБА_1