ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 1-кс/201/7595/2017
УХВАЛА
23 серпня 2017 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

за участі:

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000945 від 26 липня 2017 року клопотання старшого слідчого СВ Соборного ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ізраїлю, уродженця м. Дніпропетровська, раніше судимого, не одруженого, офіційно не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що Соборним ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000945 від 26 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , будучи раніше судимим, в тому числі 24 лютого 2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263 КК України, до виду покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки, перебуваючи на свободі, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та у період випробувального строку знову вчинив умисний злочин.

Так, він у невстановлений слідством день та час, переслідуючи мету незаконного збагачення, володіючи інформацією про те, що ОСОБА_11 отримав та володіє певною сумою грошей прийняв рішення на вчинення умисного корисного злочину, а саме вимагання у нього грошових коштів.

Для реалізації свого злочинного наміру він за невстановлених слідством обставин вступив з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими невстановленими слідством особами у злочинну змову на вимагання чужого майна - грошей, які належать ОСОБА_11 , відвівши собі роль у висуванні погроз потерпілому та здійснення інших дій, спрямованих на передачу їм грошових коштів.

За наявною у ОСОБА_10 та співучасників злочину інформацією, наприкінці 2007 року ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 придбали в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , три недобудовані квартири з метою введення їх в експлуатацію, подальшого продажу за більшою вартістю та згідно усної домовленості розподілу між собою отриманого прибутку.

Після введення квартир до житлового фонду ОСОБА_12 у 2008 році, а ОСОБА_16 в 2011 році продали належні їм квартири.

У травні 2017 року ОСОБА_11 також продав належну йому квартиру АДРЕСА_3 у зазначеному будинку, про що стало відомо ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , які у свою чергу стали висловлювати претензії до нього з приводу не повернення їм частини від отриманих коштів згідно з умовами усного договору від 2007 року, при цьому ОСОБА_12 визначив цю суму у розмірі 119000 доларів США.

З метою вимагання грошей у ОСОБА_11 невстановлені слідством особи 13 липня 2017 року у вечірній час, діючи за попередньою змовою групою осіб, прибули за місцем його мешкання до буд. АДРЕСА_4 , де через матір ОСОБА_11 ОСОБА_17 , яка на той час знаходилася у вказаному будинку, висловлювали погрози на адресу ОСОБА_11 з метою залякати останнього та примусити його зустрітися з ними для подальшого отримання грошових коштів у вказаній сумі.

Не зупинившись на досягнутому, невстановлені слідством особи, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вимагання чужого майна, яке належить ОСОБА_11 , 14 липня 2017 року у вечірній час прибули за місцем мешкання останнього до буд. АДРЕСА_4 , де усвідомлюючи що їх дії будуть розцінені ним та членами його родини як реальна погроза насильством, облили паркан домоволодіння невстановленою речовиною, візуально схожою на кров та залишили ритуальний вінок, який за суспільно визнаними традиціями символізує траур, тим самим своїми діями висловили погрозу та намір у подальшому застосувати реальне насильство у відношенні потерпілого.

19 липня 2017 року у післяобідній час в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , відбулася зустріч між двома сторонами, метою якої було вирішення спірного, на думку однієї із сторін, фінансового питання, пов`язаного із володінням та відчуженням указаного нерухомого майна, для цього на зустріч з одного боку прибули: ОСОБА_11 , та з другого ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 , який згідно попередньої домовленості з ОСОБА_12 повинен був бути присутнім під час перемовин, та в ході яких застосовував психологічний вплив на потерпілого ОСОБА_11 , щодо надання на їх користь частини отриманих останнім грошових коштів у зазначеній сумі. Однак в ході даної зустрічі сторони домовилися про те, що дані перемовини необхідно перенести на 24 липня2017 у зазначеному кафе.

24 липня 2017 року в кафе «Д.О.М», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , відбулася зустріч між двома сторонами, метою якої було вирішення спірного, на думку однієї із сторін, фінансового питання, пов`язаного із володінням та відчуженням нерухомого майна. Для цього о 19:00 у зазначеному кафе зустрілися брати ОСОБА_18 (Едуард та Едмонд) з одного боку та ОСОБА_12 з другого. Також на зустріч прибули представники сторони ОСОБА_12 - ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 та ОСОБА_14 , які згідно із попередньою домовленістю повинні були бути присутніми під час перемовин та своєю чисельною кількістю надавати психологічний вплив на братів ОСОБА_18 .

ОСОБА_12 висловив до ОСОБА_11 вимогу щодо надання на його користь в рахунок проданої ним квартири АДРЕСА_6 частини отриманих грошових коштів у сумі 119 000 доларів США, з чим він був не згоден, в результаті чого між сторонами виник конфлікт.

ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, розуміючи, що присутні на зустрічі з його боку особи, зокрема ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , які усвідомлюють протиправність його дій в частині вимагання чужого майна, з метою придання своїм вимогам характеру реальних та демонструючи свою можливість і намір застосувати насильство по відношенню до ОСОБА_11 , умисно наніс йому не менше двох ударів в область щелепи зліва та справа, чим відповідно до висновку судово-медичного експерта № 2492е від 28 липня 2017 року спричинив тілесні ушкодження у вигляді: двох синців в підщелепній області праворуч ближче до підборіддя, в проекції тіла нижньої щелепи ліворуч з переходом в підщелепну область, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Вважаючи, що воля ОСОБА_11 подавлена та спричинені тілесні ушкодження, які він розцінив як погрозу, ОСОБА_10 , будучи впевненим, що той володіє певною сумою грошей, але не має їх при собі, висловлюючи погрозу насильства над потерпілим ОСОБА_11 , висунув останньому вимогу передачі йому та невстановленим слідством особам у майбутньому грошових коштів у сумі 119 000 доларів США в рахунок проданої квартири АДРЕСА_6 .

Таким чином, ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб вимагав у ОСОБА_11 належне йому майно грошові кошти у сумі 119 000 доларів США.

Як вбачається із наданих матеріалів, 03 серпня 2017 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

У клопотанні органом досудового розслідування за погодженням із прокурором ставиться питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 у виді тримання під вартою у зв`язку із тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років та наявні ризики, що вказують на необхідність застосування саме такого запобіжного заходу.

Прокурори та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, на його задоволенні наполягали із підстав наведених у клопотанні та озвучених у судовому засіданні.

Підозрюваний та його адвокати в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили відмовити у застосуванні до нього запобіжного заходу.

Вислухавши думку сторін та дослідивши матеріали клопотання, суд, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту визначені змістом ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, оскільки така підозра ґрунтується на отриманих органом досудового слідства доказах, які наявні у матеріалах та долучені до клопотання, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_11 від 26 липня 2017 року та 28 липня 2017 року, показаннями ОСОБА_17 від 27 липня 2017 року, висновком судово-медичного експерта № 2492е від 28 липня 2017 року, оглядом предмета від 28 липня 2017 року, показаннями свідка ОСОБА_20 від 31 липня 2017 року, пред`явленням особи для впізнання за фотознімками.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1, 3-5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ураховуючи викладене, а також оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_10 є не доцільним, оскільки вони не можуть виключити можливі ризики, з якими орган досудового розслідування обґрунтовує дане клопотання.

При цьому суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як зазначено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року, слідчий суддя не вправі застосовувати більш тяжкий запобіжний захід, ніж той, про застосування якого подане клопотання слідчого, прокурора. Ч.ч. 4, 5 ст. 194 КПК визначено порядок прийняття рішення слідчим суддею, який унеможливлює застосування іншого запобіжного заходу, ніж того, про застосування якого подається клопотання. В усіх без винятків випадках, слідчий суддя може обрати запобіжний захід про застосування якого подане клопотання або більш м`який.

У поданому клопотанні орган досудового розслідування просить у разі застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити підозрюваному заставу у розмірі 3 079 720 грн., що є по суті еквівалентом предмета вимагання у сумі 119 000 доларів США у національній валюті України.

Судом установлено, що ОСОБА_10 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 189 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким.

Пункт 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При цьому слідчий суддя враховує вимоги ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до яких розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, та з урахуванням наданих стороною органу досудового розслідування відомостей про особу підозрюваного, вчинення інкримінованого йому злочину у період випробувального терміну, наявністю у кваліфікації злочину погрози насилля, наданих даних про спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, суд вважає, що у даному випадку необхідно визначити заставу у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а визначений прокурором розмір застави є занадто великим.

Що стосується доводів захисників про залишення поданого клопотання без розгляду і сплив строку відведеного КПК України для розгляду клопотання, то воно задоволенню не підлягає, оскільки розгляд клопотання розпочато у межах, визначених ст. 186 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань №4.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є 19 жовтня 2017 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № 7442, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, ОКПО 26239738 в ГУГКСУ в Дніпропетровській області, МФО 820172, застави у розмірі 640 000 гривень ОСОБА_10 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_10 з-під варти зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора або суду, повідомляти слідчого чи прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого чи прокурора без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1