Дата документу Справа № 336/6382/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/785/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.2 КК УкраїниСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника ОСОБА_7 із змінами і уточненнями на вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за вчинення ряду злочинів за наступних обставин.

15.06.2015 року приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_8 маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, знаходячись в приміщенні коридору Запорізького навчально-виховного комплексу № 77 Запорізької міської ради, розташованої по вул.Памірській, 91 в м. Запоріжжі, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед «Winner Pahther 26» в корпусі червоно-чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 1508 від 03.07.2015 становить 4276 гривень 77 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_9 , чим завдав останній матеріальної шкоди на вказану суму.

Окрім того, ОСОБА_8 маючи умисел на незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту, з метою особистого вживання, повторно в період часу з травня 2015 року по серпень 2015 року зберігав в кухонному приміщенні будинку на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 наркотичну речовину Канабіс (марихуану), яку періодично вживав через два фрагменти пластикових пляшок, які зберігав в коридорному приміщенні даного будинку.

13.08.2015 року приблизно о 12:42 годині при здійсненні санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_8 було виявлено і вилучено: в коридорному приміщенні будинку фрагмент пластикової пляшки місткістю 2,0 л без верха та без етикетки, в якому знаходиться фрагмент полімерної пляшки місткістю 1,5 л. без дна та без етикетки, що мають нашарування речовини чорного кольору рослинного походження та частинок речовини сіро-зеленого кольору рослинного походження, на яких встановлено присутність особливо небезпечного наркотичного засобу екстракту канабісу, маса якого складала 0,4142 г.

Окрім того, 01.12.2015 року приблизно о 00:30 годині ОСОБА_8 , маючи умисел направлений на заволодіння чужим майном, будучи особою у якої судимість не знята і не погашена, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, повторно, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, провулок Пензенський буд. 4, шляхом обману, під приводом застосування мобільного засобу для освітлення виходу з кімнати, попрохав у ОСОБА_10 мобільний телефон марки «NOMI» моделі «і401» білого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 411 від 15.04.2016 становить 1307 гривень 13 копійок, та в подальшому їй не повернув, чим завдав останній матеріальної шкоди на вказану суму.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за

за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

ч.2 ст.190 КК, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно;

ч.2 ст.309 КК, як незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно.

Йому призначено покарання за

ч.2 ст.185 КК - 4 роки позбавлення волі;

ч.2 ст.190 КК - 2 роки позбавлення волі;

ч.2 ст.309 КК - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2010 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання про запобіжний захід, початок строку відбування покарання, речові докази, судові витрати, зарахування у строк покарання часу тримання обвинуваченого під вартою.

Не погоджуючись із судовим рішенням, обвинувачений і його захисник ОСОБА_7 оскаржили його в апеляційному порядку. Проте під час апеляційного розгляду обидва за погодженням між собою змінили зміст доводів своїх апеляційних скарг і їх вимог. Обвинувачений заявив, що він повністю визнає свою вину, розкаюється у вчиненому, не оспорює встановлені судом обставини вчинених ним злочинів, доведеність своєї вини у їх вчиненні і кваліфікацію своїх дій. У зв`язку з чим просить лише змінити вирок в частині призначеного йому покарання в бік його пом`якшення, зменшивши розмір покарання до 3 років позбавлення волі. Такої самої правової позиції під час апеляційного розгляду пристав і захисник обвинуваченого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку обвинуваченого і його захисника, які наполягали на задоволенні своїх змінених апеляційних скарг; вивчивши позицію прокурора, який вважав за можливе з урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини зменшити розмір призначеного йому покарання; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг з урахуванням їх змін і доповнень, колегія суддів дійшла висновку, що змінені апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок змінити.

Подія злочинів, доведеність винуватості ОСОБА_8 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка його діянь, а також вид призначеного покарання апелянтами не оспорюються. В зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК, вирок суду в цій частині не переглядався.
Судовою колегією встановлено, що визначаючи ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі районний суд вірно прийняв до уваги «обставини справи, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, особу обвинуваченого, який скоїв умисні злочини за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.309 КК, віднесені законом до категорії злочинів середньої тяжкості, вину у вчиненні злочинів за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК обвинувачений не визнав повністю, за ч.2 ст.309 КК визнав частково, дані про обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий за умисні корисливі злочини, в останнє засуджений вироком від 14.07.2010 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, та який був звільнений від відбування покарання на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.02.2014 року до умовно-дострокового терміну на 1 рік 8 місяців 20 днів, вчинив злочин в період умовно-дострокового терміну, а також те, що останній, має малолітню дитину, а також думки потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 щодо міри покарання на розсуд суду та думку законного представника потерпілої ОСОБА_11 щодо суворої міри покарання».

Колегія суддів, вцілому погоджується із наведеними підставами, які було покладено в основу вироку при призначенні покарання. Проте при цьому суд не врахував, що обвинувачений добровільно видав викрадений ним велосипед, а відтоді шкоду у справі було частково відшкодовано обвинуваченим в добровільному порядку, у обвинуваченого було виявлено наркотичну речовину у мізерній кількості. Крім того, судова колегія вважає за обов`язкове прийняти до уваги, що обвинувачений таки повністю визнав свою вину під час апеляційного розгляду, що апеляційний суд не вправі не враховувати, як пом`якшувальну покарання обставину при вирішенні питання про достатність призначеного обвинуваченому покарання. Відтоді, на переконання апеляційного суду, сукупність наведених неврахованих районним судом пом`якшувальних покарання обставин, а також встановлення пом`якшувальної покарання обставини під час апеляційного розгляду дає право судовій колегії частково погодитись із вимогами змінених апеляційних скарг щодо пом`якшення призначеного покарання.

При цьому судова колегія відзначає, що районний суд зарахував в строк покарання ОСОБА_8 час його знаходження під вартою в СІЗО 10 з 13.01.2016 року до вступу вироку в законну силу, згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 24.12.2015 року до ч.5 ст.72 КК з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Через внесення змін до ч.5 ст.72 КК з 21.06.2017 року зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання проводиться із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Проте апеляційну скаргу з даного приводу ніким подано не було. Суд апеляційної інстанції з огляду на положення ч.1 ст. 404 КПК вправі розглядати апеляційну скаргу лише в межах її доводів і вимог і за власної ініціативи не вправі приймати рішення про погіршення становища обвинуваченого. Таким чином, з огляду на наведені обставини, на день набуття оскаржуваним вироком законної сили ОСОБА_8 , який тримається під вартою з 13.01.2016 року є таким, що відбув 3 роки позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника ОСОБА_7 із змінами і уточненнями задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29 грудня 2016 року у цій справі в частині призначеного ОСОБА_8 покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання за

ч.2 ст.185 КК до 3 (трьох) років позбавлення волі;

ч.2 ст.190 КК до 2 (двох) років позбавлення волі;

ч.2 ст.309 КК до 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2010 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4