Справа № 752/2187/17
Провадження №: 1-кп/752/446/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2017 року м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0012464 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 26.12.2005 року Голосіївським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 1 п. «б» Закону України «Про амністію» був звільнений від кримінальної відповідальності,
- 11.11.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн.,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 30.12.2016 року, близько 21:40 години, зайшов до торгівельного приміщення ФОП « ОСОБА_5 », що на другому поверсі торгово-розважального центру «Океан плаза», що за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав товар: іграшку «Монро» вартістю 285 гривень 00, іграшку «Мальчик Геннадій» вартістю 225 гривень 00 копійок, іграшку «Ботан Девочка» вартістю 325 гривень 00 копійок, всього на суму 835 гривень 00 копійок з ПДВ, не оплативши на касі за товар вийшов за межі торгівельного приміщення, проте був затриманий працівниками магазину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав повністю та показав суду про те, що дійсно 30.12.2016 близько 21:40 години, зайшов до торгово-розважального центру «Океан плаза», на другому поверсі в магазині переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, взяв з прилавку іграшку «Монро» іграшку «Мальчик Геннадій» та іграшку « ОСОБА_6 », не оплативши на касі за товар вийшов за межі торгівельного приміщення, проте був затриманий працівниками магазину. Обвинувачений просить його суворо не карати, у вчиненому щиро кається, обіцяє стати на шлях виправлення.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюється.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, не доведеному до кінця з причин, що не залежали від його волі, кваліфіковані вірно.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середнього ступеню тяжкості, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому обставина, що обтяжуює покарання - рецидив злочинів.
Обставину, а саме повторність, яка обтяжує покарання, зазначена у обвинувальному акту суд відкидає, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Враховуючи викладене, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.
Враховуючи, що злочин обвинувачений, вчинив не відбувши покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року, яким його засудженно за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн., оскільки за правилами ч. 3 ст. 72 КК України вказане покарання складанню не підлягає, а тому виконується самостійно.
Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і його можна звільнити від відбування покарання із випробуванням, із покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним та достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року, яким ОСОБА_4 засудженно за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 грн. - виконувати самостійно.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_7