справа № 216/1309/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2017 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровськ, громадянин України, освіта середня, не судимий, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, не являється учасником АТО чи інших бойових дій, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), поза штатом, у військовому званні старший солдата, проживає за адресою: АДРЕСА_1
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч. 1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
14.08.2014 року, на виконання указу Президента України «Про часткову мобілізацію» та визначених завдань Ленінського РВК м. Дніпропетровськ ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації, яку з дня призову став проходити у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на посаді старшого стрільця у військовому званні старшого солдата.
У середині жовтня 2014 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від військової служби, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення статутних вимог самовільно залишити військову частину.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , 14.10.2014 року біля 08 год. 00 хв. самовільно без дозволу командування залишив військову частину НОМЕР_1 та попрямував до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
Більше як через один рік, а саме 11.02.2017 року о 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури криворізького гарнізону та заявив про вчинене ним кримінальне правопорушення.
Отже, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, діючи з прямим умислом, самовільно без дозволу командування залишив військову частину, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 408 ч. 1 КК України, - дезертирство.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав, розкаявся та суду пояснив, 14.08.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 він був призваний для проходження військової служби в Збройних силах України під час мобілізації, та з дня призову став проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (військова частина польова пошта НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).
В середині жовтня 2014 року він, в усній формі повідомивши свого командира без отримання будь-якого письмового наказу, залишив розташування військової частини та попрямував до місця свого проживання у м. Дніпропетровськ, де через несприятливі сімейні обставини став зловживати спиртними напоями та вирішив не повертатися в розташування військової частини.
В січні 2017 року зрозумівши хибність свого вчинку, добровільно з`явився в військову прокурату Криворізького гарнізоні і повідомив про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , які полягали в самовільному залишенні військової частини або місця служби з метою ухилитись від військової служби, за ч. 1 ст. 408 КК України, як дезертирство.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину.
Обтяжуючі покарання обставини судом встановлено не було.
Беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, особу винного та зважаючи на те, що судом встановленого значну сукупність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття та повне визнання обвинуваченим своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству те, що обвинувачений раніше не судимий, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 408 ч. 1 КК України із застосуванням ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.
Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому основного покарання з випробування, якщо він протягом одного року не вичинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1