Справа № 344/3872/16-к
Провадження № 11-кп/779/523/2016
Категорія ч.2ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2016 року кримінальне провадження №0000953 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.185 КК України ( далі КК ), за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :
вироком Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2016 року ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 14.05.2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.185 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 1020 грн, який 17.05.2016 року замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин;

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК, та призначено покарання у виді арешту на строк чотири місяці.

На підставі ст.71, 72 КК до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 14.05.2015 року та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді арешту на строк чотири місяці п`ять днів.

Запобіжний захід особисте зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_9 - до набрання вироком законної сили залишено в силі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду злочин вчинено за таких обставин.

07.03.2016 року о 01 год 30 хв. ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливого злочину, перебуваючи неподалік кафе «ChickenHut», що знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Залізнична, 47, зустрівся з потерпілим ОСОБА_10 , з яким проводив спільний час.

У подальшому ОСОБА_6 і ОСОБА_10 направилися до готелю «Оланд», що знаходиться за адресою: м.Івано-Франківськ, вул.Набережна, 83, де винайняли номер 15. Перебуваючи у приміщенні готельного номеру, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_10 заснув, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, переслідуваючи особистий корисливий мотив, спрямований на незаконне збагачення, діючи повторно, таємно викрав з кишені куртки ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 1000 євро, що згідно довідки НБУ станом на 07.03.2016 становить 28575,4 грн.

Після цього 07.03.2016 року о 06 год. 00 хв. ОСОБА_6 з викраденими речами покинув місце вчинення злочину. Своїми неправомірними діями обвинувачений заподіяв потерпілому майнову шкоду на загальну суму 28575,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає вирок суду в частині призначення покарання надто суворим. Зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано пом`якшуючі покарання обставини та дані про стан його здоров`я. Просить вирок змінити, призначивши більш м`яке покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі;

- прокурор заперечив доводи апеляційної скарги, вважає вирок законним і обгрунтованим, а призначене покарання таким, що відповідає вимогам ст.65 КК.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо суворості призначеного покарання, захисника ОСОБА_8 про зміну вироку, прокурора про відхилення апеляційної скарги, з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом.

Фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого не оспорюється в апеляційній скарзі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про суворість призначеного покарання, то вони не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Даних вимог закону судом першої інстанції в повній мірі було дотримано.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд послався на пом`якшуючу покарання обставину щире каяття і врахував її при призначенні покарання.

Статтею 69 КК передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ( санкції частини статті ) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ( санкції частини статті ) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про можливість призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки покарання за даною нормою закону призначається лише за наявності кількох пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Таких обставин у даному провадження не встановлено.

Крім того, для застосування ст. 69 КК необхідно ураховувати не тільки наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, але й особу винного.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 свідчать про те, що він характеризується посередньо, раніше судимий, не працює, і після скоєння злочину на шлях виправлення не став.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, а також подані в засіданні апеляційного суду документи про смерть батьків, самі про собі не можуть бути підставами для зміни вироку та пом`якшення покарання, оскільки суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 найменш суворий вид покарання, передбачений санкцією ч.2 ст.185 КК, на строк, мінімально наближений до найнижчої межі.

Призначене покарання, на думку колегії суддів, відповідає меті покарання, обране у відповідності до принципів індивідуалізації, законності, справедливості та є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування ч.1 ст.69 КК, про що йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не встановила.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду від 30 вересня 2016 року відносно нього - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку учасниками судового провадження безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно оригіналу ОСОБА_2