Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

12 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
та обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0003283 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Барського району, село Попівці, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним за ч. 1 ст. 296 КК України та засуджено до покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, та поклавши на нього обов`язки, передбачені законом.

Цим же вироком суд стягнув з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 25 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3 500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також вирішив питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, 19 березня 2016 року, приблизно о 18 год. 05 хв. обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння і знаходячись в приміщенні магазину «Продукти», що розташований по вулиці Молодогвардійській, 32 в м. Києві, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи правилами співжиття і нормами моралі, проявляючи до раніше незнайомої йому ОСОБА_10 , яка працювала у вищевказаному магазині, зневажливе ставлення, став висловлюватись брутальною лайкою в її адресу.

Вчинивши конфлікт з ОСОБА_10 обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись в декількох метрах від потерпілої, проявляючи особливу зухвалість, не реагуючи на її зауваження та сторонніх осіб, продовжуючи свої протиправні дії з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, скляною пляшкою з-під пива «Бочкове», яку тримав в руках, умисно завдав удар по обличчю потерпілої, спричинивши їй тілесне ушкодження рубець, який став наслідком загоєння рани на ділянці від нижнього кута голівки лівої брови з переходом на верхню повіку лівого ока та закінчуючись в скроневій ділянці, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, з урахуванням змін та доповнень, внесених під час її розгляду, просить:

1. Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України змінити.
2. Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів громадян.
3. Зменшити суму моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 до 5 000 гривень.
В обґрунтування поданої скарги захисник обвинуваченого посилається на те, що вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року ухвалений щодо ОСОБА_8 підлягає зміні у зв`язку із зміною правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 296 на ч. 2 ст. 125 КК України, а також зменшенням суми цивільного позову, яка підлягає стягненню, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, як вважає сторона захисту, приймаючи рішення про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 296 КК України, суд першої інстанції не зважив на той факт, що у ОСОБА_8 не було ні мети, ні мотиву грубого порушення громадського порядку та неповаги до суспільства, однак суд, неправильно розмежував хуліганство та злочин проти життя і здоров`я особи та не врахував, що критеріями, які можуть бути покладені в основу відмежування хуліганства від інших злочинів, є спрямованість умислу, мотиви, цілі винного та обставини вчинення ним кримінально-карних дій.

Посилаючись на зміст показань обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та потерпілої ОСОБА_10 , захисник обвинуваченого звертає увагу на те, що показання свідків ОСОБА_14 . ОСОБА_13 з приводу одних і тих же обставин є суперечливими, в тому числі щодо вживання обвинуваченим нецензурної лексики, а тому їх слід визнати сумнівними та такими, що спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні умисних дій, що виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю та винятковим цинізмом не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та роз`ясненням, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство».

Також сторона захисту вважає, що наявність стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_8 в момент вчинення інкримінованого йому злочину, не може бути визнана встановленою, через недотримання вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року № 1452/735, а також через те, що особою, яка проводила вимірювання стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 не поінформувала останнього про порядок застосування спеціального технічного засобу «Драгер», а до матеріалів кримінального провадження не було долучено свідоцтво про повірку цього технічного засобу та даних про дату останнього калібрування цього приладу.

Обґрунтовуючи підстави для зменшення суми цивільного позову, яка підлягає стягненню з обвинуваченого захисник посилається на те, що суд першої інстанції не обґрунтував своє рішення про часткове задоволення вимог потерпілої в частині відшкодування їй моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., а тому просить зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 5000 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану останнім апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора та представника потерпілого, які, кожен окремо, заперечували проти скарги захисника та просили залишити її без задоволення, а вирок суду без змін; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вказана скарга підлягає лише частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у хуліганстві, а саме грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами.
Зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів цього правопорушення підтверджуються наступними доказами, на які суд послався у своєму вироку:
- показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка в суді повідомила про те, що біля 18 год. 19 березня 2016 року до магазину «Продукти», де вона працювала продавцем, зайшли ОСОБА_8 з товаришем, при цьому обидва були в нетверезому стані. ОСОБА_8 став вимагати продати пиво, а коли його товариш розраховувався, почав грубіянити, на що вона зробила зауваження та попросила вийти з магазину. Після того як товариш вивів ОСОБА_8 на вулицю, останній одразу ж повернувся та вдарив її, ОСОБА_10 , в обличчя пляшкою, яку тримав у руці. За твердженням потерпілої ініціатором конфлікту був саме ОСОБА_8 , вона не вчиняла щодо нього ніяких дій, ножа в руках не тримала та не намагалась нанести йому ударів;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка бачила, як до магазину зайшов обвинувачений ОСОБА_8 , який перебував у нетверезому стані та поводив себе зухвало. Продавець ОСОБА_10 попрохала його залишити магазин, але той не реагував, при цьому в руках тримав пляшку пива. І хоча самого удару свідок не бачила, але потім вона бачила скривавлене обличчя продавця;

- показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які також були очевидцями того, як ОСОБА_8 з товаришем, будучи в нетверезому стані, зайшли до магазину «Продукти», де між ОСОБА_8 та продавцем магазину виник конфлікт. Після того як товариш вивів ОСОБА_8 з магазину, останній вихопив з рук товариша пляшку та знову забіг до магазину, де, як пояснив свідок ОСОБА_13 , вдарив продавця ОСОБА_10 , повною пляшкою в обличчя, від чого у неї на обличчі зявилася кров;
- протоколом огляду місця події від 19.03.2016 року та висновком експерта № 1271 від 24.05.2016 року, яким встановлено, що у ОСОБА_10 виявлено ушкодження, яке віднесено до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоровя.

Проаналізувавши та оцінивши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, оскільки встановлені судом місце, час, обстановка злочину, характер дій обвинуваченого та спрямованість його умислу і мотиву, дозволяють зробити однозначний висновок про те, що безпосереднім об`єктом злочинного посягання в даному випадку, було не життя та здоровя потерпілої, як безпідставно вважає сторона захисту, а громадський порядок, на що вказують встановлені під час судового розгляду ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Умисне заподіяння потерпілій ОСОБА_10 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад її здоров`я, є додатковим факультативним об`єктом хуліганства, який характеризує дії обвинуваченого як такі, що супроводжувались особливою зухвалістю, а тому не можуть бути перекваліфіковані на ч. 2 ст. 125 КК України, як про це зазначається в апеляційній скарзі захисника.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, що супроводжувалось винятковим цинізмом, оскільки досліджені та наведені у вироку докази не давали суду будь-яких підстав для висновку про те, що дії обвинуваченого були поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, в тому числі, як зазначено у вироку, нехтування правилами співжиття, зневажливого ставлення до потерпілої, яке виразилося у висловлюваннях брутальною лайкою на її адресу.
У зв`язку з цим, вирок суду щодо ОСОБА_8 підлягає зміні, з виключенням із мотивувальної частини вироку такої кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, як вчинення хуліганства, що супроводжувалося винятковим цинізмом.
Перевіривши інші доводи апеляційної скарги захисника, в тому числі щодо не встановлення наявності стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_8 в момент вчинення інкримінованого йому злочину, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів визнає їх безпідставними, оскільки вони не знайшли свого підтвердження як під час судового, так і апеляційногоё розгляду.
Що ж стосується вимог скарги про зменшення розміру відшкодування моральної шкоди до 5000 грн., то суд апеляційної інстанції також не вбачає законних підстав для їх задоволення, оскільки прийняте судом першої інстанції рішення за цивільним позовом потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, не суперечить вимогам закону та є правильним і обґрунтованим.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу винного та визнав, що останній заслуговує на покарання у виді обмеження волі.
При цьому вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння суд визнав обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого.
Також, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має позитивні характеристики, суд дійшов висновку про можливість, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на певний термін.
Колегія суддів вважає таке покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки при його призначенні були дотримані вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, якими передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необхідним вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити, виключивши із мотивувальної частини цього вироку кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 296 КК України, вчинення хуліганства, що супроводжувалося винятковим цинізмом, а в решті цей вирок залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити із вироку суду щодо ОСОБА_8 кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, вчинення хуліганства, що супроводжувалося винятковим цинізмом.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ ______________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/1353/2017

Категорія: ч. 1 ст. 296 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_15

Доповідач - суддя ОСОБА_1