1Справа № 335/9950/16-к 1-кс/335/5894/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВС Т А Н О В И В:
Слідчий суддя в судовому засіданні, заслухавши пояснення представника заявника, думку прокурора про повернення скарги заявникові, як таку, яка подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 304 КПК України, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 304 КПК України встановлено, що скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 7 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012 № 1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», строк обчислюється з моменту отримання особою копії оскаржуваної постанови. Разом із цим слід враховувати загальні вимоги щодо додержання процесуальних строків, встановлені уст. 116 КПК, згідно з якою строк подання скарги на стадії досудового провадження не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до його закінчення на пошту або передано особі, уповноваженій її прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-науковій установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення відповідного строку.
В ході судового засідання по розгляду скарги, з пояснень представника заявника ОСОБА_4 встановлено, що вона та її брат ОСОБА_5 , в інтересах якого вона діє в суді, отримали копію оскаржуваної постанови 14.06.2016 року, про що в матеріалах скарги міститься конверт з відміткою про отримання.
ОСОБА_4 про такий встановлений факт в судовому засіданні не заперечувала. Крім того, в своїх поясненнях ОСОБА_4 зазначала, що вона після отримання копії постанови про закриття кримінального провадження неодноразово зверталась до органів прокуратури: Бердянської місцевої прокуратури, прокуратури Запорізької області з питань зауважень щодо вказаної постанови та її роз`яснень, а саме, як зазначено в скарзі її звернення датовані від 04.06.2016р., від 24.06.2016р., від 28.06.2016р., від 12.07.2016р., 26.07.2016р.
Тобто, на момент звернень ОСОБА_4 мала в наявності предмет оскаржування копію постанови про закриття кримінального провадження від 31 травня 2016 року.
За результатами звернень ОСОБА_4 отримала відповіді від зазначених державних установ, а саме в матеріалах справи містяться відповіді датовані 24.06.2016р., 30.06.2016р., 01.07.2016 р.
Не зважаючи на вказані обставини до суду скаржник звернувся лише 05.09.2016 року (відмітка канцелярії суду про прийняття скарги).
З наведеного встановлено, що заявником було пропущено строк подання скарги на постанову прокуратури Запорізької області та підстав для поновлення цього строку з доводів, викладених у скарзі та пояснень ОСОБА_4 судом не знайдено.
Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України скарга, що подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і суд за заявою особи не знайде підстав для його поновлення, підлягає поверненню.
Крім того, вважаю за потрібне роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України,
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Вступну та резолютивну частину ухвали виготовлено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 5 грудня 2016 року.
Повний текст виготовлено 12 грудня 2016 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1