Справа №639/9429/16-к
Провадж. №1-в/639/35/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в режимі відеоконференції клопотання про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, калмика, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 січня 2014 року за ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 15 п. п. 4, 9, ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 194, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі,-

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 .

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_4 та його захисник підтримали внесене клопотання, просили суд прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, пославшись на передчасність внесеного клопотання в порядку ст.81 КК України, оскільки засуджений не має заохочень, не працевлаштований, мав стягнення, ним вчинено особливо тяжкий злочин.

Вислухавши думку прокурора, засудженого та його захисника, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 січня 2014 року за ч.1 ст. 152, ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 15 п. п. 4, 9, ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 194, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 року засудженому ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення з 11.12.2011 по 06.10.2015 року, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 11.12.2011 року, кінець строку - 06.02.2018 року. Станом на 25.01.2017 року засуджений відбув 8 років 11 місяців 8 днів, залишилась невідбута частина строку - 1 рік 22 дні.

З характеристики засудженого ОСОБА_4 вбачається, що за час відбування покарання у Харківській установі виконання покарань № 27, режим тримання порушує, за що має три стягнення, до праці не залучався, заохочень не має.

Тримається в приміщенні з невеликою чисельністю ув`язнених, в середовищі яких конфліктів не має, в бесідах з представниками адміністрації тактовний не завжди, виконує їх вимоги лише під контролем.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобіганню вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Вимогами ч.2 ст.67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів ч.3 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.2 ст. 15 п. п. 4, 9, ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 194, які є умисними тяжкими та особливо тяжкими злочинами, в тому числі проти статевої недоторканості, нестійкий психологічний стан засудженого, а також, те, що засуджений не працює, не має заохочень суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення.

Таким чином, засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, а тому його клопотання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.81 КК України, ст.ст.537, 539

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, засудженим, який тримається під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1