АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/303/17 Номер провадження 11-кп/786/641/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 286; с.т
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376 10.07.2014 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Веркола Пінежського району Архангельської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта повна загальна середня, одруженої, працюючої приватним підприємцем, не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

з участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10

в с т а н о в и л а :
До Апеляційного суду Полтавської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2017 року , яким останню засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 грн. без позбавлення права керування транспортним засобом;

стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 4962,83 грн завданої матеріальної шкоди, 5000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди та 3000 грн. витрат на правову допомогу, а всього 12962,83грн.;

стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 9551,12 грн - завданої матеріальної шкоди, яка складається з витрат на лікування та витрат для відновлювального ремонту мотоцикла, 5000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди, 3000 грн. - витрат на правову допомогу, а всього 17 551,12 грн.;

стягнуто з обвинуваченої на користь держави 786,24грн витрат за залучення експерта;

вирішено питання про речові докази.

В принесеній апеляції обвинувачена ОСОБА_6 , не оспорюючи кваліфікацію, призначене судом покарання та фактичні обставини по справі просить оскаржуваний вирок змінити в частині вирішення цивільного позову, а саме: в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 та задовольнити цивільний позов на його користь в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди, яка складається з витрат на лікування в сумі 1 373,22 грн. , у відшкодуванні витрат на проведення відновлюваного ремонту мотоцикла в сумі 8 277, 90 грн., а також відшкодування моральної шкоди - відмовити. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляції зазначає, що відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи в діях потерпілого ОСОБА_9 - водія мотоциклу , вбачається невідповідність вимогам ПДР України , які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП. Проте судом першої інстанції дана обставина залишена поза увагою та попри обопільну вину учасників дорожньо-транспортної пригоди , в повній мірі стягнув шкоду з обвинуваченої на користь потерпілого ОСОБА_9 .

Крім того ОСОБА_9 не мав посвідчення водія на керування даним транспортним засобом та поліса обов`язкового страхування , а також не є власником мотоциклу, а тому судом безпідставно стягнуто з обвинуваченої на його користь витрати для відновлювального ремонту даного мотоциклу.

Також, апелянт просить відмовити потерпілому ОСОБА_9 у задоволенні цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди в повній мірі , зазначаючи , що сума у розмірі 5 000 грн. є надмірною , враховуючи його вину у ДТП та не відповідає глибині фізичних і душевних страждань потерпілого.

Іншими учасниками процесу вирок суду не оскаржувався.

За вироком суду ОСОБА_6 визнана винуватою та засуджена за вчинення кримінального правопорушення , вчиненого при таких обставинах.

Так, 10 липня 2014 року близько 11 години в м. Кобеляки Полтавської області по вул. Шевченка поблизу Кобеляцької центральної районної лікарні Ісип Алла Миколаївна, керуючи належним їй автомобілем марки Mersedes Benz SPRINTER 213, Д.Н.З. НОМЕР_1 , з метою заїзду на стоянку для транспортних засобів, в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР України), не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкоди для інших учасників руху, та п.10.4 ПДР України, завчасно не зайнявши відповідне крайнє положення на проїзній частині призначеній для руху в цьому напрямку, розпочала маневр лівого повороту та на зустрічній смузі руху допустила зіткнення з мотоциклом JAVA 350 Д.Н.З. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 та пасажиром ОСОБА_11 , який рухався по цій смузі та напрямок руху не змінював.

В результаті порушень вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України, допущених ОСОБА_6 , наслідком яких стала дорожньо-транспортна подія, ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді часткового травматичного відриву дистальної фаланги 1-го пальця лівої кисті, рани на волосяній частинні голови тім`яної області справа, численних саден на тілі, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розлад здоров`я, а ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням, рваної рани лівої стопи, садна на задній поверхні правого та лівого ліктьового суглобів, на лівій сідниці, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Заслухавши суддю доповідача, обвинувачену та її захисника , які підтримали подану апеляцію та просили її задовольнити з наведених в ній підстав , потерпілого та його представника , які заперечували з приводу задоволення апеляції , прокурора , який просив вирок в частині вирішення цивільного позову скасувати та провадження в цій частині повернути до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства , перевіривши матеріали кримінального провадження , доводи апеляційної скарги , провівши судові дебати , заслухавши останнє слово обвинуваченої , колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Винуватість ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, яким судом дана належна оцінка у вироку та обвинуваченою в апеляційному порядку не оспорюється.

Покарання ОСОБА_6 призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України, в межах санкції ч.1ст.286 КК України, з урахуванням ступеню суспільної небезпечності вчиненого нею злочину, даних про особу обвинуваченої і є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

Так, суд першої інстанції врахував при обранні покарання ОСОБА_6 , що вона вчинила злочин невеликої тяжкості, прийняв до уваги наслідки, які настали від цього, а саме отримання тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості двома особами, врахував дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, а також обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, наявність в діях водія ОСОБА_9 невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, та призначив покарання у виді штрафу без застосування до неї додаткової міри покарання .

З зазначеними висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Разом з тим, що стосується доводів обвинуваченої ОСОБА_6 щодо допущення порушень місцевим судом під час вирішення цивільного позову , то вони є частково слушними з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Також, під час вирішення цивільних позовів по кримінальних провадженнях керуються роз`ясненнями , наданими в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за №4 від 01.03.2013 року ( далі постанова Пленуму) згідно п. 13 якої передбачено, що , враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки щодо однієї зі сторін.

Так, оскаржуваним вироком з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 стягнуто матеріальну та моральну шкоду , спричинену злочином.

Разом з тим , як вбачається з матеріалів кримінального провадження , факт належності потерпілому даного мотоцикла на праві власності , або іншого виду володіння чи управління, судом першої інстанції залишився недослідженим.

Також, під час вирішення цивільного позову місцевим судом залишилися поза увагою обставини щодо того, на яких законних підставах він керував даним транспортом , враховуючи відсутність у нього взагалі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не виконав необхідних заходів для встановлення власника пошкодженого мотоцикла з метою, за необхідності , залучення його в якості третьої особи, на права та обов`язки якого може вплинути рішення суду.

Розписка, яка міститься в матеріалах справи ( а.к.п. 129) щодо купівлі потерпілим ОСОБА_9 у іншої особи вказаного мотоциклу , не є належним документом, що посвідчує право володіння чи користування.

А відтак, доводи обвинуваченої, щодо відсутності у потерпілого належного підтвердження права власності чи володіння мотоциклом - є обґрунтованими.

В ході апеляційного розгляду , також , встановлено , що обвинуваченою був укладений договір про цивільну відповідальність із страховою компанією "Провідна" , яка до участі у розгляді цивільного позову не залучалась.

У зв`язку з цим, апеляційний суд позбавлений можливості переглянути даний вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 та прийняти відповідне рішення.

У зв`язку із вказаним, виходячи з загальних засад кримінального провадження, передбачених ст. ст. 7, 9 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості переглянути доводи апелянта, тому, через істотні порушення кримінального процесуального закону судом 1-ої інстанції при розгляді даного кримінального провадження , оскаржуваний вирок підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 з призначенням в цій частині нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

При новому судовому розгляді необхідно врахувати доводи обвинуваченої, зазначені в апеляційній скарзі, з приводу заявленого потерпілим ОСОБА_12 цивільного позову по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412,415 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляцію обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 квітня 2017 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 скасувати та провадження в цій частині направити на розгляд в порядку цивільного судочинства в той же суд в іншому складі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ _______________ ___________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4