Справа № 209/273/17
Провадження № 1-кп/209/138/17
ВИРОК
Іменем України

13 лютого 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000049 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середню технічну освіту, не одружений, працює вантажником в ТОВ "ІТ Бізнес груп", зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 15 листопада 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч..1 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 08 січня 2017 року приблизно о 12 годині 10 хвилин знаходився біля автобусної зупинки по вул. Кармелюка в м. Кам`янське, де в нього повторно виник умисел на незаконне заволодіння чужим майном, що належало неповнолітньму ОСОБА_5 . Використовуючи довірливі відносини з неповнолітнім ОСОБА_5 , ОСОБА_4 08 січня 2017 року приблизно о 12 годині 10 хвилин сказав останньому, що йому на деякий час необхідний його мобільний телефон "Леново Р 70" чорного кольору, для здійснення телефонного зв`язку. Після цього ОСОБА_5 , який був впевненим в добросовісності ОСОБА_4 та не обізнаним про справжні його наміри, 08 січня 2017 року приблизно о 12 годині 10 хвилин біля автобусної зупинки по вул. Кармелюка в м. Кам`янське передав йому мобільний телефон "Леново Р 70". Після цього ОСОБА_4 завірив неповнолітнього ОСОБА_5 , що поверне телефон через декілька хвилин та пішов у бік будинку АДРЕСА_3 . Таким чином. ОСОБА_4 повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_5 , заволодів мобільним телефоном "Леново Р 70", що належав ОСОБА_5 , вартість якого на момент скоєння злочину, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 77 від 16 січня 2017 року, складала 2938, 75 грн., завдавши тим самим потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму. Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись згодом чужим майном на власний розсуд.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та надав показання про те, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_7 , у якої є неповнолітній син ОСОБА_5 , а також у них є спільний син ОСОБА_8 . 08 січня 2017 року приблизно об 11 годині він проводжав від дому його матері до зупинки громадського транспотру свого сина ОСОБА_9 , який гостював у бабусі - його, обвинуваченого, матері, а також ОСОБА_10 , який приїздив забрати додому свого брата ОСОБА_9 . Приблизно о 12 годині на зупинці громадського транспорту "Університет", маючи умисел на заволодіння належним ОСОБА_11 мобільним телефоном "Леново Р 70", він попросив в нього цей мобільний телефон начеб-то для того щоб зателефонувати. Потім сказав ОСОБА_12 щоб той зачекав його на зупинці декілька хвилин поки він зайде до свого товариша, а потім поверне йому телефон. Отримавши від ОСОБА_12 мобільний телефон, він, не маючи намір повертати його, пішов до центру міста Кам`янське, де заклав телефон в ломбард "Онікс" по вул. Москворецька, отримавши за нього 1400 грн., які витратив на повернення своїх боргів та на купівлю спиртних напоїв. Приблизно через тиждень після цього, після того як було відкрите кримінальне провадження, він за гроші своєї матері викупив телефон з ломбарду та повернув його потерпілому. В скоєному він розкаюється.

За клопотанням прокурора та зі згоди обвинуваченого, потерпілого і його законного представника, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють неповнолітній потерпілий, його законний представник та обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Інші докази у кримінальному провадженні судом не досліджувалися.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв інкримінований йому злочини при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні обставинах.

Діяння ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку після звільнення його відповідно ст. 75 КК України від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, прицює, задовільно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2016 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, синдром залежності.

Як обставини, що пом`якшують покарання, суд враховує: усунення завданої злочином шкоди, розкаяння обвинуваченого та сприяння встановленню істини у справі.

Як обставину, що обтяжує покарання, суд враховує рецидив злочинів.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення нових злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання необхідно приєднати частково невідбуте покарання у вигляді позбавлення волі, призначене ОСОБА_4 за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2016 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК Українию

З обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати на залучення експерта.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один ) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 за цим вироком покарання приєднати частково невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 року і 1 місяць, призначеного йому за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.11.2016 року, остаточно визначивши йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком вираховувати з моменту його затримання для виконання вироку.

До набрання вироком законної сили продовжити застосовування відносно ОСОБА_4 раніше обраного відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Визнаний речовим доказам у кримінальному провадженні мобільний телефон "Леново Р 70", що згідно розписки знаходиться на зберіганні у законного представника - ОСОБА_6 , передати за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 170 грн. процесуальних витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області всіма учасниками судового розгляду протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1