06.07.2017 Єдиний унікальний № 371/246/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп /371/ 32 /17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000031, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2017 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Богданівка Яготинського району Київської області, українця, громадянина України, який не працює, не одружений, раніше судимий 02 серпня 2016 року Миронівським районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання на однорічний іспитовий строк, 14 грудня 2016 року Миронівським районним судом Київської області за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2 та 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання на трирічний іспитовий строк, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 в середині вересня 2016 року, точної дати досудовим слідством не встановлено, повертаючись до дому із кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в селі Яхни Миронівського району Київської області вирішив зайти до свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає в домоволодінні по АДРЕСА_3 . Зайшовши до подвіря вказаного домоволодіння він виявив, що в будинку нікого немає, а також помітив, що двері господарського приміщення домоволодіння не зачинені на замок.

В цей час, знаючи, що в цьому господарському приміщенні знаходиться велосипед марки «Україна» сріблястого кольору, який належить матері ОСОБА_5 ОСОБА_6 , обвинувачений вирішив викрасти велосипед.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, будучи засудженим вироком Миронівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання на однорічний іспитовий строк та вироком Миронівського районного суду Київської області від 14 грудня 2016 року за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2 та 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання на трирічний іспитовий строк, в середині вересня 2016 року точної дати не встановлено, близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_4 таємно, незаконно, через вхідні двері проник до господарського приміщення домоволодіння по АДРЕСА_3 , де відшукав велосипед марки «Україна», вартістю 1274 гривні 40 копійок, який належить потерпілій ОСОБА_6 . Залишаючись не поміченим з боку сторонніх осіб, користуючись тим, що в будинку нікого не було, ОСОБА_4 залишив територію вказаного домоволодіння разом із викраденим велосипедом.

Викраденим велосипедом обвинувачений розпорядився на власний розсуд, передавши його громадянину ОСОБА_7 у якості повернення боргу, обернувши викрадене майно на власну користь.

Таким чином, своїми умисними, протиправними, винними діями обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення потерпілої, вчинене повторно, яким завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 1274 гривні 40 копійок.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, кваліфікацію його дій та вартість викраденого майна, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та вивченням матеріалів, що характеризують особистість обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вищенаведеного злочину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив, що в середині вересня 2016 року він, таємно, без дозволу власників домоволодіння, через вхідні двері проник до господарського приміщення домоволодіння по АДРЕСА_3 , де відшукав та викрав велосипед марки «Україна», який належить потерпілій ОСОБА_6 . Викрадений велосипед передав знайомому ОСОБА_7 в якості повернення боргу.

Під час судового засідання обвинувачений не заперечував, що викрадений ним велосипед марки «Україна» коштує 1274 гривні 40 копійок.

Відповідно до висновку експерта Чернігівської регіональної Торгово-промислової палати від 26 січня 2017 року № С 48, залишкова вартість велосипеду марки «Україна» придбаного в 2014 році, на момент вчинення злочину в технічно справленому стані, станом на 13 вересня 2016 року становила 1274 гривні 40 копійок.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_4 в середині вересня 2016 року точної дати не встановлено, близько 23 години 00 хвилин вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у господарське приміщення домоволодіння по АДРЕСА_3 , вчинене повторно, якими завдав потерпілій шкоду, в розмірі 1274 гривні 40 копійок.

При розгляді даної справи судом було детально вивчено та проаналізовано докази, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема:

Згідно з копією вироку Миронівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за вчинення 20 травня 2016 року злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання на однорічний іспитовий строк. Вирок набрав законної сили 02 вересня 2016 року (а.с. 81-82).

Відповідно до копії вироку Миронівського районного суду Київської області від 14 грудня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за вчинення у квітні та липні 2016 року злочинів, передбачених ч. ч. 2 та 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання на трирічний іспитовий строк. Вирок набрав законної сили 16 січня 2017 року (а.с. 79-80).

Відповідно до досудової доповіді Миронівського РВП Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 28 квітня 2017 року, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. Застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснити без нагляду та контролю в умовах ізоляції (а.с. 48-50).

Відповідно до довідки Миронівського РВП Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 03 лютого 2017 року №25/179, ОСОБА_4 перебуває на обліку як особа засуджена вироком Миронівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на три роки, та на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з випробуванням, із однорічним іспитовим строком. Крім того, ОСОБА_4 перебуває на обліку як особа засуджена вироком Миронівського районного суду Київської області від 14 грудня 2016 року за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2 та 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на п`ять років, та на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнено від відбування покарання з випробуванням, із трирічним іспитовим строком, який закінчується 14 грудня 2019 року (а.с. 83).

Згідно з характеристикою виконавчого комітету Яхнівської сільської ради Миронівського району Київської області від 18 січня 2017 року № 02-43/04, обвинувачений за місцем свого проживання характеризується негативно, як особа схильна до вчинення правопорушень та злочинів (а.с. 74).

Згідно вимоги про судимість від 30 січня 2017 року № 583/109/1011/0217, ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (а.с. 84).

Згідно з довідкою нарколога, ОСОБА_4 на диспансерному обліку в кабінеті нарколога не перебував та не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с. 72).

Згідно з довідкою психіатра, ОСОБА_4 на диспансерному обліку в кабінеті психіатра не перебував та не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с. 73).

Під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст. ст. 36-49 Кримінального кодексу України виключають злочинність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачених ст. ст. 44-49 Кримінального кодексу України.

Крім того, під час розгляду справи, судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив вищезазначений злочин у стані не осудності чи обмеженої осудності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У відповідності до ст. ст. 65, 66 Кримінального кодексу України суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину та активне сприяння у його розкритті - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

У відповідності до ст. ст. 35, 65, 67 Кримінального кодексу України суд вважає можливим визнати вчинення обвинуваченим злочину повторно - обставиною, що обтяжує покарання за скоєне. Повторність скоєння злочину передбаченого ст. 185 Кримінального кодексу України є обставиною, що обтяжує покарання, оскільки ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України не містить такої кваліфікуючої ознаки як повторність.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, а також те, що він, будучи притягненим до кримінальної відповідальності за вироком Миронівського районного суду Київської області від 02 серпня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненим від відбування покарання на однорічний іспитовий строк та вироком Миронівського районного суду Київської області від 14 грудня 2016 року за вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 2 та 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненим від відбування покарання на трирічний іспитовий строк на шлях виправлення не став, повторно вчинив умисний, тяжкий злочин проти власності, не працює, в цілому характеризується негативно, як особа схильна до вчинення злочинів.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 обрано у зв`язку із ризиком вчинення ним нового злочину (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки він будучи неодноразово притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів проти власності, перебуваючи на іспитовому терміні, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, повторно вчинив новий, тяжкий умисний злочин проти власності, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт, до набрання вироком законної сили, не зможуть запобігти ризику вчинення обвинуваченим нового злочину.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту забезпечить належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, та зменшить ризик можливого вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 318, 322, 337, 349, 368, 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, призначивши йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 Кримінального кодексу України шляхом часткового складання покарання за цим вироком, та покарання, призначеного за вироком Миронівського районного суду Київської області від 14 грудня 2016 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді домашнього арешту - залишити без зміни, продовжити строк його дії до набранням вироком законної сили.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання.
Скасувати арешт деталей велосипеда марки «Україна»: рами велосипеда сріблястого кольору, двох ободів коліс жовтогарячого кольору, нікельованого керма велосипеда, двох покришок коліс.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1