1-кс/381/104/17
381/162/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі слідчого судді- ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , з участю заступника начальника СВ Фастівського ВП- ОСОБА_3 , представника власника майна- ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ Фастівського ВП ОСОБА_3 про накладання арешту на майно,-
в с т а н о в и в :
Клопотання надійшло до суду 27.02.2017 року.
До матеріалів долучено розсекречені протоколи зняття інформації з каналів зв`язку, які були отримані під час проведення ОРМ в оперативно-розшуковій справі
На перевірку отриманих оперативними працівниками відомостей про виконання робіт підряду самими працівниками ДП "Фастівське лісове господарство" надане доручення.
Під час досудового розслідування було встановлено, що до вчинення даного злочину причетні службові особи ДП "Фастівське лісове господарство" на підставі чого 20.01.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні даного злочину.
Під час оперативного супроводу матеріалів кримінального провадження, працівниками СКР Фастівського ВП встановлено, що службові особи ДП «Фастівське лісове господарство» можуть бути причетними до незаконного продажу пиловника дубу, який зберігається в с. Томашівка, Фастівського район) Київської області на території ферми.
Слідчий мотивує клопотання тим, що є необхідність перевірити законність походженення вилученого пиловника дубу, що потребує проведення додаткових слідчих та розшукових дій.У зв`язку з цим, на його думку, метою арешту вказаних речей є збереження вказаного речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення.
Проте, зазначена позиція слідчого не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду клопотання враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти,які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі йогосліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чиобставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числіпредмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та іншіречі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особоювнаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 3 ст170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, як було встановлено в ході розгляду клопотання, в ході обшуку було вилучено майно, а саме пиломатеріали, дозвіл на обшук і вилучення яких не було надано в ухвалі слідчого судді від 22.02.2017 року.
Також, суд звертає увагу, що при подачі даного клопотання порушені строки, визначені ст..171 КПК України, оскільки ч.5 цієї статті передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як вбачається з матеріалів доданих до клопотання, майно було вилучено 23.02.2017 року, а клопотання подано до суду лише 27.02.2017 року, у зв`язку з чим судом не встановлено поважності причин пропуску цього строку.
Крім того, частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. На такій позиції наполягає і слідчий, коли зазначає, що метою арешту вказаних речей є збереження вказаного речового доказу та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення.
Проте, відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розглядуцивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судовоїпрактики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходівзабезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014р., навіть якщо у слідчогосудді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальнеправопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не єпідозрюваним. Правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання пронакладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскількина момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомленопро підозру.
Крім того, право власності ТОВ «ВО Сучасні лісопереробні технології» в особі директора ОСОБА_7 , не спростовується та не заперечується жодною із сторін кримінального провадження, а тому ТОВ є добросовісним набувачем майна.
У зв`язку з цим, суд звертає увагу на вимоги ч. 10 ст.170 КПК України, де зазначено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Вилучений пиловник дубу не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки відсутнє документальне підтвердження цієї обставини, а тому накладення арешту на нього є безпідставним та таким, що призведе до порушення права власності особи на це майно.
З огляду на приписи п.18 ч.І ст.З КПК України, згідно з якими до повноваженьслідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свободта інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що можливий подальший арештмайна за відсутністю передбачених для нього підстав може порушити правовласника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечитизагальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавствата вимогам cm. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини іосновоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини(зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов протиУкраїни»).
Керуючись ст.376 КПК України, ст.3, 98, 170,171 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до ст. 395 КПК України.

Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК за клопотанням власника майна, що не був присутнім під час розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1