Справа № 522/8375/17
№ 1-кс/522/8057/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України від 30.12.2016 року про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить поновити строк на оскарження та скасувати постанову слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України від 30.12.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000359 від 04.11.2016 року.

Скаржник стверджує, що 12 вересня 2016 року, старшим солдатом ОСОБА_4 до військової прокуратури Одеського гарнізону подано заяву про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 (Національна гвардія України), яки застосували до нього насильство з перевищенням наданих ним чинним законодавством службових повноважень, у наслідок чого йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забиття потиличної області голови, забиття та саден правого колінного суглобу, а також больового відчутті в нижньої частини спини.

28 квітня 2017 року у приміщенні військової прокуратурі Одеського гарнізону прокурор військової прокуратури ОСОБА_5 , заявнику ОСОБА_4 видав копію постанови старшого слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України від 30 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. ст. 365 КПК України).

Отримання ОСОБА_4 зазначеної копії постанови слідчого саме 28 квітня 2017 року підтверджується відповідною розпискою про отримання, а відтак, строк на подачу скарги починає збігати з 28 квітня 2016 року і закінчується з врахуванням вихідних та святкових днів 10 травня 2017 року (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Заявник не погоджується з зазначеною постановою старшого слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України про закриття кримінального провадження від 30 грудня 2016 року та вважає, що вищевказана постанова підлягає скасуванню, у зв`язку з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Прокурору військової прокуратури ОСОБА_5 було відомо, оскільки він приймав участь у судовому розгляді, що 06 жовтня 2016 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси зобов`язано військову прокуратуру Одеського гарнізону внести відомості до ЄРДР за зазначеною заявою ОСОБА_4 , проте тільки 04 листопада 2016 року прокурор військової прокуратури ОСОБА_5 зареєстрував у ЄРДР зазначену заяву ОСОБА_4 про що свідчить витяг з ЄРДР. Слідчим у зазначеному кримінальному провадженні визначено ОСОБА_6 .

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст. 7 КПК України).

Слід зазначити, що з часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяви ОСОБА_4 старшим слідчим ОСОБА_6 всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено слідчих дій спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

Так, ОСОБА_4 у своєї заяві зазначав, що саме молодший сержант ОСОБА_7 перевищуючі надані йому повноваження щодо застосування спеціальних засобів, у порушення вимог п. 14 Постанови Ради Міністрів УРСР №49 від 27 лютого 1991 року "Про затвердження Правил застосування спеціальних засобів при охороні громадського порядку", із змінами внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №597 від 26.10.1992 року, в останньої редакції №463 від 18.06.2014 року, яким забороняється нанесення ударів кийком гумовим - по голові, шиї, ключичній ділянці, животу, статевих органах, все ж наніс удар гумовим кийком по голові, чим завдав тілесні ушкодження у вигляді забиття потиличної області голови.

Зазначені дії відбувалися у людному місці по вул. Пантелеймонівської, у районі ринку «Привоз», водночас слідчим не вжито відповідних заходів направлених на встановлення свідки цієї події, які б надали об`єктивні свідчення, щодо фактів викладених у заяві ОСОБА_4 .

Крім цього, слідчим у порушення вимог ст.ст. 55, 56 КПК України, ОСОБА_4 , не було вручено пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки (ч. 2 ст. 55 КПК України), а відтак він був позбавлений усіх прав, як потерпілий передбачених ст. 56 КПК України.

Також слід зазначити, що ОСОБА_4 у якості потерпілого не допитували, тому він не міг реалізувати свої право надання відповідних доказів на підтвердження фактів викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України свідчили отримані ОСОБА_4 тілесні ушкодження, яки виникли від застосування спеціальних засобів, а саме від удару гумовим кийком у голову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 242 КК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

Водночас за наявності у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, медичних документів з цього приводу, слідчим судово-медична експертиза не призначалась.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, ст. 24 КПК, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Згідно ст. 303 КПК Україна, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

За таких підстав рішення старшого слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України про закриття кримінального провадження, оформлене постановою від 30 грудня 2016 року є необґрунтованим, протиправним, незаконним та таким, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України вважаю можливим розгляд скарги за відсутності прокурора.

Матеріали закритого кримінального провадження на неодноразові запити суду органом досудового розслідування не надано.

Ненадання прокурором та слідчим матеріалів закритого кримінального провадження для дослідження під час судового розгляду скарги є фактично невикористання цими суб`єктами права довести безпідставність тверджень заявника про незаконність оскаржуваної постанови.

Тому з урахуванням наданих заявником матеріалів, з метою дотримання передбачених законом скорочених строків розгляду скарги, суд ухвалив рішення про здійснення судового розгляду за відсутності матеріалів закритого кримінального провадження.

Дослідивши матеріали судового провадження, приходжу до висновку, що скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 25 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зазначені вимоги КПК України слідчим виконано не в повному обсязі, рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме прокурор та слідчий мали забезпечити особисту явку та подання доказів на спростування доводів, викладених у скарзі.

Вважаючи терміни розгляду вказаних скарг, а також відсутність прокурора і його не бажання приймати участь у розгляді скарги і спростувати доводи приведені адвокатом ОСОБА_3 , суд вважає за можливим прийняти рішення на користь скаржника і скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

За таких обставин оскаржувана постанова підлягає скасуванню з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 303-307, 314-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України від 30.12.2016 року про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України від 30.12.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000359 від 04.11.2016 року скасувати.

Кримінальне провадження направити до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України для організації досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

23.05.2017