ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
№ 336-6891-16-к

пр. 1кп-336-435-2016

8 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, громадянина України, має середню освіту, одружений, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

про вчинення злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про оборону України» від 06.12.1991 року № 1932-ХІІ визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошена часткова мобілізація, з 17 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.

Отже, ОСОБА_4 з 16 травня 2016 року проходив військову службу за контрактом під час особливого періоду. Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 16.05.2016 року № 124 він був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поставлений на усі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 3-6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталось з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальнику, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатись до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

Натомість, солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог зазначених вище нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, 12 липня 2016 року солдат ОСОБА_4 отримав припис командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 12 липня 2016 року № 66/63 про переведення з військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , з вказівкою прибути до військової частини польова пошта НОМЕР_2 - 13 липня 2016 року.

Однак, 13.07.2016 року солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, до військової частини польова пошта НОМЕР_2 не прибув та про причини свого неприбуття нікому із посадових осіб військової частини польова пошта НОМЕР_2 не повідомив.

28.07.2016 року ОСОБА_4 був госпіталізований до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня», де лікувався до 09.08.2016 року.

09.08.2016 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби.

24.10.2016 року солдат ОСОБА_4 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині № НОМЕР_3 був звільнений з військової служби.

У період з 13.07.2016 року по 28.07.2016 року ОСОБА_4 час проводив на власний розсуд, у військовій частині був відсутній, службові обов`язки не виконував, заходів для повернення до військової частини не вживав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження служби.

При цьому, у зазначений період ОСОБА_4 не хворів, до лікувальних закладів не звертався, члени його сім`ї тяжкою хворобою не хворіли, лиха або пожежі за місцем його проживання не було, об`єктивних причин, що заважали б йому прибути до військової частини та продовжити службу, не було.

Обвинувачений свою провину в викладеному вище визнав повністю, про обставини скоєного дав відповідні написаному вище свідчення та пояснив, що дійсно він з 16 травня 2016 року проходив військову службу за контрактом у в/ч польова пошта НОМЕР_1 . 12 липня 2016 року ОСОБА_4 отримав припис командира військової частини про переведення з військової частини до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , з вказівкою прибути до військової частини 13 липня 2016 року. Однак, 13.07.2016 року ОСОБА_4 через сімейні обставини до військової частини польова пошта НОМЕР_2 не прибув у період з 13.07.2016 року по 28.07.2016 року він проводив час на власний розсуд, об`єктивних причин, що заважали б йому прибути до військової частини та продовжити службу, не було. У вчиненому щиро розкаявся.

Зважаючи на відсутність з боку учасників судового розгляду будь-яких заперечень, суд в порядку ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочинів при вище викладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч.4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, у разі переведення до військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, судом визнано його щире каяття.
При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги вищевказану обставину, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини, що відобразились у порушенні порядку несення військової служби, суд враховує і особу винуватого, склад його сім`ї та стан здоров`я: раніше не судимий, одружений, не інвалід, має постійне місце проживання. Суд при цьомутакож враховує і суб`єктивне ставлення обвинуваченого - критично ставиться до вчиненого.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді позбавлення волі.
Крім того, встановлено, що хоча обвинувачений і вчинив злочин, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, він свою провину визнав повністю та щиро розкаявся у його вчиненні, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в диспансерах за місцем проживання не перебуває, загалом незадовільних характеристик не має, при цьому страждає на хронічний холецистит. Ці обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного йому покарання за вчинений злочин, але в умовах застосування до нього вимог ст. 75 КК України шляхом звільнення його від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинівяк ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
Обвинуваченому у кримінальному провадженні був запобіжний захід не обирався. Під час судового розгляду клопотань про його обрання не надійшло.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, на підставі чого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнитиОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти наОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області, шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку обвинувачений та прокурор мають право отримати в суді негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1