Справа №295/6887/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.07.2017 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 ,
Слідчий звернулась з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Ауді А-4», державний номерний знак НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 , та тимчасово позбавити користувача автомобіля ОСОБА_5 та власника ОСОБА_6 можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
В клопотанні вказано, що 22.06.2017 року близько 09 год. 30 хв. на 5 км автодороги Житомир-Сквира-Ставище, Житомирського району за порушення ПДР було зупинено автомобіль марки "Ауді А-4" під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перевірки документів, звірки номерів агрегатів із записами в свідоцтві про реєстрацію НОМЕР_3 таз базою НАІС було встановлено, що номер кузова НОМЕР_4 на автомобілі співпадають із записами в свідоцтві про реєстрацію, а в базі «НАІС» на автомобіль марки «Ауді А-4», державний номерний знак НОМЕР_1 , має бути номер кузова НОМЕР_2 . Крім цього, під час огляду свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 08.04.2015 року були виявленні ознаки підробки.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 22.06.2017 року вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі вилучені слідчим.
В обґрунтування необхідності накладення арешту на транспортний засіб слідчий вказала, що вилучений автомобіль є речовим доказом по кримінальному провадженню, містить на собі сліди вчинення злочину, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження та знищення просить накласти арешт на майно.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, з підстав викладених у ньому.
Дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в тому числі і на рухоме майно.
Частина 11 ст.170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що транспортний засіб, на який просить накласти арешт слідчий, є речовим доказом по кримінальному провадженню, зберігає на собі сліди вчиненого злочину, може бути доказом обставин, які підлягають встановленню під час досудового розслідування, тобто підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171 КПК України для задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «Ауді А-4», державний номерний знак НОМЕР_1 , номером кузова НОМЕР_2 , та тимчасово позбавити користувача автомобіля ОСОБА_5 та власника ОСОБА_6 можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7 Перекупка