Справа № 510/518/15-к

В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
11.02.2016 Ренійский районний суд Одеської області
У складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлівка Ренійського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні 2 н/л дітей, працюючого трактористом у КП ЖКС Ренійської міськради, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого 14.01.2014 р. Ренійським райсудом за ст. 289 ч.1КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, штраф не сплачено
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Орлівка Ренійського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не маючого судимості
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Орлівка Ренійського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого
-у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, -

Встановив:
Своїми вищевказаними діями обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 скоїли злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України.
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 винними себе визнали, не заперечували таємного викрадення майна потерпілих за вищевикладених обставин. У содіянному розкаюються.
Від усіх потерпілих до судового розгляду надійшли заяви, згідно із якими, вони просили про розгляд справи без їх участі, шкоду їм було відшкодовано у добровільному порядку, претензій до обвинувачених не мають.
Оскільки обвинувачені повністю визнали свою вину та не оспорювали фактичних обставин справи, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню у судовому засіданні, з урахуванням заяв, що надійшли від усіх потерпілих, у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України, впевнившись у правильному розумінні обвинуваченими змісту цих обставин, добровільності їх позиції, та роз`яснивши обвинуваченим наслідки застосування вказаної норми в частині права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважав за можливе обмежитись дослідженням доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.
Так, окрім визнання обвинуваченими вини, їх винуватість у скоєнні крадіжки майна потерпілих підтверджується наступними доказами.
Викрадення обвинуваченими майна потерпілих підтверджується заявами потерпілих, не заперечувалось обвинуваченими як на стадії досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, вартість викраденого майна також підтверджено відповідним чином, викрадений у потерпілого ОСОБА_16 мобільний телефон було обвинуваченим ОСОБА_5 добровільно видано, визнано речовим доказом, долучено до кримінального провадження та передано на відповідальне зберігання потерпілому.
Визнання обвинуваченими вини, їх показання об`єктивно співпадають із наведеними доказами, узгоджуються з ними, а тому є достовірними.
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб скоїли таємне викрадення чужого майна із проникненням у інше приміщення та підлягають відповідальності за ч.3 ст. 185 КК України.
Як особи обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 характеризуються позитивно, про що свідчать характеристики та данні довідок. ОСОБА_6 раніше не судимий, ОСОБА_5 є особою, що не має судимості, ОСОБА_4 працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом дитинства, усі обвинувачені мають постійне місце проживання.
При призначенні покарання суд враховує характер, обставини, тяжкість та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, суму шкоди та відсутність матеріальних претензій у потерпілих, наявність у обвинувачених постійного місця проживання. Судом також враховано визнання обвинуваченими вини, розкаяння у скоєному, їх сімейний та матеріальний стан, дані про особу, характеризуючи матеріали.
Відповідно до положень ст. 66 КК України, як обставини, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання досудовим розслідуванням та судом не встановлено.
З урахуванням вищевказаних обставин в їх сукупності суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених у даному випадку можливе без відбування ними покарання, та вважає можливим застосування положень ст.75 КК України, звільнюючи від покарання із випробуванням.
Завдану шкоду відшкодовано у добровільному порядку на стадії досудового розслідування, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнати винними у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки кожному.
Застосувати до обвинувачених ст.75 КК України, звільнивши їх від відбування призначеного покарання із іспитовим строком на 1 (один) рік.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням невідбутого покарання за попереднім вироком Ренійского районного суду від 14.01.2014 р., визначити 3 (три) роки позбавлення волі та сплату штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі із іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.3 ст.72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.
До набрання вироком законної сили запобіжного заходу обвинуваченим не обирати.
Речовий доказ:мобільний телефон «Nokia 1280», що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_16 залишити зберігачу.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення
Суддя ОСОБА_1