Код суду 233 Справа № 233/1031/16-к
Вирок
Іменем України
29 червня 2017 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, має середню освіту, не одружений, не працюючий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 20 березня 2014 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 1 рік; ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2015 року звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2014 року за ст. 185 ч.3 КК України у зв*язку зі спливом іспитового строку; ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 квітня 2016 року ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2015 року скасовано та відмовлено в задоволенні подання Костянтинівської МКВК УДПТС України в Донецькій області про звільнення від відбуття покарання,-
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
06 березня 2015 року приблизно о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , засуджений за ч.2 ст.121 КК України вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2015 року, який набрав законної сили, знаходились неподалік від будинку АДРЕСА_2 , це цього ж дня приблизно о 19 годині 30 хвилин зустріли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з яким у ОСОБА_11 раніше склались неприязні стосунки, на грунті яких між останніми виникла сварка, до якої втрутився ОСОБА_9 .
Під час сварки 06 березня 2015 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2015 року, який набрав законної сили, знаходячись біля бокової частини будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, керуючись єдиним умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, групою осіб нанесли ОСОБА_13 множинні удари руками та ногами в область голови та грудної клітини, від яких потерпілий впав на землю, а ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2015 року, який набрав законної сили, схопивши за одяг, перетягли ОСОБА_13 до першого під*їзду будинку АДРЕСА_2 , де руками та ногами нанесли чисельні удари, точна кількість яких не встановлена, але не менше 5 ударів в область голови та не менше 10 ударів в область грудної клітини, після чого з місця скоєння злочину зникли, заподіявши ОСОБА_13 сочетанну тупу травму тіла: закриту черепно-мозкову травму; забійну рану лівої надбрівної дуги, правої вушної раковини, синці на повіках обох очей, множинні садна обличчя, крововиливи в м*які покрови голови, під м*які мозкові оболонки; тупу травму грудної клітини : закриті переломи 2-10 ребер ліворуч та 2-9 ребер праворуч, які за ступенем тяжкості відносно живих осіб, носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя.
Від зазначених травм ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_13 помер у травматологічному відділенні КУ "ЛПУ міська лікарня №5" м. Костянтинівка.
ОСОБА_9 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину не визнав, та пояснив, що 06 березня 2015 року у вечірній час зустрів знайомого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з яким перебуває у приятельських стосунках. Алкогольні напої цього вечора він із вказаними особами не вживав, події які мали місце пам*ятає погано у зв*язку зі спливом великого проміжку часу. Цього вечора вони зустріли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у якого виник конфлікт із ОСОБА_11 , в процесі якого вони кричали та наносили один одному удари. 06 березня 2015 року він особисто жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_13 не завдавав. На досудовому слідстві до нього застосовувались недозволені методи ведення досудового слідства, що полягали в здійсненні морального тиску та залякуванні з боку слідчого ОСОБА_14 , внаслідок чого він вимушений був оговорити себе під час слідчого експерименту за його участю .
Представник потерпілого ОСОБА_15 в судове засідання не з*явилась, надала заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_16 за ч.2 ст.121 КК України за її відсутності, у зв*язку з чим суд, заслухавши думку учасників судового провадження та переконавшись в тому, що за відсутності представника потерпілого можливо з*ясувати всі обставини, що мають значення для розгляду кримінального провадження, прийшов до висновку про розгляд кримінального провадження за відсутності представника потерпілого.
Не зважаючи на не визнання вини ОСОБА_9 , його вина у скоєнні інкримінованого злочину повністю підтверджується дослідженими та перевіреними судом доказами.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що 06 березня 2015 року вона разом із ОСОБА_13 поверталась із магазину. На перехресті вулиць Громова-Леваневського в м.Костянтинівка зустріли ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які були в стані алкогольного сп*яніння. У ОСОБА_11 із ОСОБА_13 виник конфлікт, в який втрутився ОСОБА_9 . В ході конфлікту бачила, як ОСОБА_11 та ОСОБА_9 руками та ногами завдавали ударів по голові та тулубу ОСОБА_13 , після чого перетягли його до першого під*їзду одного з неподалік розташованих будинків, де продовжили завдавати ударів, кількість яких уточнити не може у зв*язку із спливом тривалого проміжку часу. Зазначила, що побиття ОСОБА_13 вказаними особами тривало приблизно півгодини. Удари наносили в той час, коли ОСОБА_17 знаходився в положенні сидячі на лавці біля під*їзду і в положенні лежачи на асфальті. Вона супроводжувала ОСОБА_13 , якому допомогли сісти до машини швидкої медичної допомоги, до лікарні, де його під руки завели до травматологічного відділення. Вказала, що цього вечора разом із ОСОБА_13 виходили у двір лікарні і в якийсь момент, коли вона відволіклась помітила, що останнього вже поруч не було. Згодом їй стало відомо про те, що ОСОБА_13 помер у лікарні.
В ході слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , остання під час даної слідчої дії вказала, що 06 березня 2015 року вони із ОСОБА_13 повертались з магазину «Екомаркет» та біля будинку № 47 по вул.Леваневського в м.Костянтинівка зустріли трьох чоловіків : ОСОБА_18 , «Жук» ОСОБА_19 та ОСОБА_19 . «Жук» ОСОБА_19 наніс ОСОБА_13 рукою один удар в обличчя, після чого ОСОБА_19 та ОСОБА_19 , схопивши потерпілого за одежу, потягли до будинку АДРЕСА_2 , де на протязі приблизно 5-10 хвилин стали руками та ногами завдавати ударів по різним частинам тіла, від чого той впав. ОСОБА_19 та ОСОБА_19 підняли ОСОБА_13 , повели до першого під*їду вказаного будинку, де руками та ногами завдавали тілесних ушкоджень потерпілому, який лежав біля під*їзду. Після цього, піднявши потерпілого, ОСОБА_19 та ОСОБА_19 посадили його на лавку біля під*їзду, а через деякий час знову почали разом бити на протязі приблизно 7-10 хвилин, що підтверджується протоколом відповідної слідчої дії від 12 березня 2015 року (т.1а.к.п.55-58).
Відповідно до протоколу пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 червня 2015 року ОСОБА_12 впізнала ОСОБА_9 як особу, яка 06 березня 2015 року біля будинку АДРЕСА_2 разом із ОСОБА_11 завдала тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , наносячи удари руками та ногами по різним частинам тіла останнього (т.1а.к.п.75-78).
Відповідно до протоколу пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 березня 2015 року ОСОБА_12 впізнала потерпілого ОСОБА_13 , як відому їй особу, яку неодноразово бачила (т.1а.к.п.44-46).
Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні 20 жовтня 2016 року пояснив, що 06 березня 2015 року у вечірній час він зустрівся із ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , разом з якими вжили алкогольних напоїв. Неподалік від будинку АДРЕСА_2 зустріли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з яким у ОСОБА_11 виник конфлікт, в ході якого останній став бити потерпілого. Бачив, як 06 березня 2015 року у вечірній час біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_11 бив ОСОБА_13 , при цьому сказав йому не втручатись, тому він пішов. Приблизно через 10-20 хвилин повернувся і підійшовши до першого під*їзду будинку АДРЕСА_2 , побачив, як ОСОБА_11 завдавав ударів ОСОБА_13 , який лежав на землі кулаками, а ОСОБА_9 завдав декілька ударів ногами по тілу. Кількість нанесених ударів вказати не може. Обставини, зазначені ним під час слідчого експерименту 27 червня 2015 року відповідають дійсності.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту та фототаблиці до нього від 27 червня 2015 року за участю свідка ОСОБА_10 , останній в ході вказаної слідчої дії зазначив, що 06 березня 2015 року приблизно о 20 годині він чув, як ОСОБА_9 та ОСОБА_11 висловлювались нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_13 , який сидів на лавці біля першого під*їзду будинку АДРЕСА_2 . Підходячи до вказаних осіб почув звук, схожий на звук падіння тіла людини на поверхню. Підійшовши, побачив, що ОСОБА_20 лежав на асфальті біля лавочки, а ОСОБА_9 та ОСОБА_11 стояли по обидві сторони від нього. Бачив, як ОСОБА_9 наносив ОСОБА_13 удари правою ногою, прикладаючи зусилля в область грудної клітини. Кількість ударів не пам*ятає, але їх було не менше 5. Одночасно із ОСОБА_9 удари потерпілому в область грудної клітини наносив ногою ОСОБА_11 . Точну кількість ударів, нанесених ОСОБА_11 не пам*ятає, але їх також було не менше 5. Під час побиття потерпілий переміщувався з одного боку на інший (т.1а.к.п.79-84).
Згідно протоколу від 12 березня 2015 року в ході слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , останній під час даної слідчої дії вказав, що 06 березня 2015 року між 18 та 19 годиною біля будинку № 47 по вул.Леваневського він зустрів ОСОБА_21 та хлопця на ім*я ОСОБА_19 , а згодом біля цього ж будинку чоловіка на ім*я ОСОБА_22 та жінку на ім*я ОСОБА_23 . ОСОБА_21 став пред*являти претензії ОСОБА_22 та штовхнув його. Зазначив, що він пішов додому, а повернувшись побачив, що ОСОБА_19 та ОСОБА_21 знаходились біля одного з під*їздів будинку АДРЕСА_2 , при цьому останній стягнув ОСОБА_22 із лавки. Коли він підійшов ближче, побачив, що ОСОБА_22 лежав на землі, тяжко дихав та хрипів, обличчя його було в крові. На його запитання про те, навіщо вони б*ють чоловіка, ОСОБА_21 наказав йому не втручатися (т.1а.к.п.51-54).
Судом були відтворені та досліджені в судовому засіданні диски із відеозаписами слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , зміст яких відповідає протоколам цих слідчих дій.
Відповідно до протоколу пред*явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 березня 2015 року ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_9 як особу, що спричиняла тілесні ушкодження ОСОБА_22 06 березня 2015 року (т.1а.к.п.60-62).
Під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , останній розповів про обставини завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_13 06 березня 2015 року, зазначивши, що цього дня приблизно о 19 годині він разом із знайомим на ім*я ОСОБА_18 та ОСОБА_11 вжив спиртних напоїв, після чого вони зустріли жінку на ім*я ОСОБА_23 та чоловіка на ім*я ОСОБА_22 , з яким ОСОБА_11 став з*ясовувати стосунки, кричати, а через деякий час він почув хльосткий удар та побачив, що ОСОБА_22 лежав на землі. Разом із ОСОБА_11 відвели ОСОБА_22 , взявши його під руки, до під*їзду одного з будинків, розташованих неподалік та посадили на лавку. Після того як ОСОБА_22 висловився на його адресу нецензурною лайкою, він наніс йому два удари лівою рукою в щелепу. ОСОБА_11 наніс ОСОБА_22 удар, від якого той впав правим боком на землю, після чого вони із ОСОБА_11 нанесли потерпілому більше 3 ударів кожний - він лівою ногою в область живота та грудної клітини, а ОСОБА_11 - ногою в область голови, внаслідок чого ОСОБА_22 втратив свідомість, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 18 лютого 2016 року (т.1а.к.п.98-105).
Судом було відтворено та досліджено в судовому засіданні диск із відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 18 лютого 2016 року (т.1а.к.п.105).
Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснила, що 06 березня 2015 року ОСОБА_12 попросила її викликати швидку медичну допомогу. Біля свого двору бачила чоловіка, який розповідав, що його побили, при цьому він тримався за живіт та його обличчя було в крові. Вказаний чоловік у супроводі ОСОБА_12 каретою швидкої медичної допомоги поїхав до лікарні.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що працював лікарем в міській лікарні № 5 м.Костянтинівка. 06 березня 2015 року здійснював огляд ОСОБА_13 та встановлював первинний діагноз, виклавши в історії хвороби останнього об*єктивні та достовірні дані. На момент надходження до відділення ОСОБА_13 самостійно пересувався, був контактний, стан його оцінювався як середньої тяжкості. Розбіжність у кількості виявлених поламаних ребер у потерпілого може пояснити наявністю у останнього підшкірної емфіземи, яка ускладнює діагностику. На його думку, за наявності двосторонніх переломів ребер малоймовірно, що потерпілий міг самостійно пересуватися.
Свідок ОСОБА_26 , яка працює медичною сестрою травматологічного відділення, пояснила, що 06 березня 2015 року до відділення поступив ОСОБА_13 , стан якого вона розцінює як середньої тяжкості. Пам*ятає, що ОСОБА_13 лежав та стогнав в палаті і у нього на обличчі були гематоми.
Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що працює в Костянтинівському ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області. 06 березня 2015 року опитував у лікарні ОСОБА_13 з приводу завдання йому тілесних ушкоджень. У нього склалось враження, що ОСОБА_13 знав про те, хто його побив, але не хотів про це казати. Бачив у ОСОБА_13 ссадна на обличчі, тілі, руках. Стверджувати, що ОСОБА_13 того вечора був повністю контактний не може в силу стану здоров*я останнього. Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_13 підписав.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснив, що працює лікарем в міській лікарні № 5. 09 березня 2015 року його викликали у зв*язку із погіршенням стану здоров*я хворого ОСОБА_13 , але вжиті реанімаційні заходи позитивних результатів не дали. 09 березня 2015 року він констатував смерть ОСОБА_13 та здійснив відповідні записи в його картку стаціонарного хворого.
Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2015 року, який набрав законної сили 04 лютого 2016 року, ОСОБА_11 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України за умисне завдання 06 березня 2015 року приблизно о 19 годині 30 хвилин тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , які спричинили його смерть, вчинене групою осіб із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження (т.1а.к.п.125-126).
Суд зауважує, що вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2015 року, яким ОСОБА_11 засуджений за ч.2 ст.121 КК України відповідно до ст.90 КПК України не має преюдиційного значення для кримінального провадження, яке розглядається судом відносно ОСОБА_9 в частині доведеності вини останнього.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту ОСОБА_11 , якому роз*яснено положення ст.63 Конституції України, пояснив, що ОСОБА_9 є його знайомим, з яким вони спілкуються з часів навчання у школі; із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 він знайомий, але будь-яких відносин не підтримує. 06 березня 2015 року він зустрів ОСОБА_13 , з яким у нього стався конфлікт, в ході якого біля під*їзду одного з будинків по вул.Леваневського в м.Костянтиніка він завдав останньому тілесних ушкоджень. ОСОБА_9 06 березня 2015 року потерпілому ОСОБА_13 тілесних ушкоджень не заподіював.
10 березня 2015 року у встановленому законом порядку за участю фельдшера станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_29 було проведено огляд ділянки місцевості, розташованої біля будинку АДРЕСА_3 , звідки, як пояснив останній, він 06 березня 2015 року забрав ОСОБА_13 , на тілі якого були тілесні ушкодження та доставив його в травмпункт Міської лікарні № 5 м.Костянтинівка (т.1а.к.п.41-43).
09 березня 2015 року було проведено огляд трупа ОСОБА_13 в ході якого виявлено множинні підшкірні гематоми на обличчі, забійну рану правої вушної раковини, лівої надбрівної дуги, лівої повіки, параорбітальну гематому ліворуч, забій грудної клітини, що підтверджується протоколом огляду від 09 березня 2015 року та фототаблицею до нього (т.1а.к.п.30-33).
Відповідно до протоколу огляду від 11 березня 2015 року в ході огляду трупа ОСОБА_13 було виявлено пошкодження на повіках обох очей, багряно-синюшні синці переходять на скулові області; по всій поверхні обличчя, переважно в лобовій області - множинні садна невизначеної форми червоно-коричневого кольору, розташовані хаотично розміром від 0,3х0,3см до 2,8х1,5см (т.1а.к.п.47-49).
Відповідно до висновку експерта № 57 від 10 березня 2015 року під час дослідження трупа ОСОБА_13 було виявлено сочетану тупу травму тіла, а саме закриту черепно- мозкову травму; множинні переломи 2-10 ребер ліворуч по середній підм`язовій лінії та переломи 2-9 ребер праворуч по середній підм`язовій лінії; синці повік обох очей, множинні садна обличчя, рану лівої надбрівної дуги, рану верхнього полюсу правої вушної раковини; крововиливи під м*які мозкові оболонки, крововиливи в м*які покрови голови; венозне повнокрів*я внутрішніх органів, набряк головного мозку та легень. Зазначені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, за ступенем тяжкості відносно живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя. Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок вищеописаної сочетаної тупої травми тіла (т.1 а.к.п.37-40).
Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 15 від 26 травня 2017 року згідно описової частини висновку експерта № 57 у ОСОБА_13 були виявлені наступні тілесні ушкодження: поєднана тупа травма голови та грудної клітини: закрита черепно-мозкова травма: забійні рани лівої надбрівної дуги, правої вушної раковини, синці на повіках обох очей, множинні садна обличчя, крововиливи в м*які покрови голови, під м*які мозкові оболонки; тупа травма грудної клітини : закриті переломи 2-10 ребер ліворуч та 2-9 ребер праворуч. Окрім того, в висновку експерта № 57 від 10 березня 2015 року діагноз: «забій головного мозку тяжкого ступеню» встановлено на підставі клінічних даних, викладених в медичній карті стаціонарного хворого, але не підтверджено даними розтину трупа та мікроскопічним дослідженням, у зв*язку з чим при дачі висновку не враховувався. При надходженні до лікувального закладу на ношах та огляді черговим лікарем ОСОБА_13 перебував у стані середнього ступеню тяжкості, знаходився в свідомості, орієнтований в просторі та часі, мав нормальні показники артеріального тиску, частоти серцевих скорочень. Комісія експертів не виключає можливості здійснення рухів ОСОБА_13 за допомогою інших осіб або самостійно, а також розмовляти та писати. Відповісти на питання щодо можливості отримання тілесних ушкоджень саме 06 березня 2015 року неможливо, оскільки не проводилось судово-гістологічне дослідження, яке при смерті внаслідок дії тупими предметами є обов*язковим. Наявні знімки грудної клітини в медичній карті стаціонарного хворого низької якості у зв*язку з чим встановити наявність всіх переломів ребер неможливо. Також, встановлення наявності переломів у ОСОБА_13 не в повному обсязі може бути пояснена наявністю підшкірної емфіземи, яка погіршує якість дослідження (т.2а.к.п.226-237).
Експерт ОСОБА_30 , допитаний в судовому засіданні в порядку ст.356 КПК України підтвердив висновок комісійної судово-медичної експертизи № 15 від 26 травня 2017 року. Пояснив, що забій головного мозку важкого ступеню у ОСОБА_13 не підтверджується даними розтину трупу та мікроскопічними дослідженнями, тому не може братися до уваги, але це не впливає на ступінь тяжкості заподіяних йому тілесних ушкоджень, які є тяжкими, небезпечними для життя. За виключенням забою головного мозку важкого ступеню, у потерпілого ОСОБА_13 були виявлені всі тілесні ушкодження, зазначені у висновку експерта № 57 від 10 березня 2015 року, які перебувають у причинному зв*язку із настанням смерті останнього. В категоричній формі не може ані виключити, ані підтвердити можливість заподіяння саме 06 березня 2015 року тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_13 . Пояснив, що є підстави стверджувати про те, що всі переломи ребер, які були виявлені при розтині ОСОБА_13 утворились в один час, про що свідчать однакові морфологічні ознаки, описані експертом.
Зважаючи на викладене, суд не бере до уваги висновок експерта № 57 від 10 березня 2015 року в частині виявлення у ОСОБА_13 забою головного мозку важкого ступеню, оскільки це спростовується висновком комісійної судово-медичної експертизи № 15 від 26 травня 2017 року, який на переконання суду є більш науково-обгрунтованим, узгоджується з іншими доказами та фактичними даними справи і з якого вбачається, що забій головного мозку важкого ступеню у ОСОБА_13 не підтверджується даними розтину трупа та мікроскопічними дослідженнями та поясненнями експерта ОСОБА_31 .
Згідно висновку експерта № 30-28-22-15-57 від 31 липня 2015 року з урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень в області грудної клітини ОСОБА_13 не виключається можливість їх утворення внаслідок нанесення множинних ударів тупими предметами, якими могли бути взуті ноги, як зазначено в протоколі слідчого експерименту від 27 червня 2015 року за участю ОСОБА_10 (т.1а.к.п.90-91).
Як вбачається з висновку експерта № 28-22-15-57 від 08 липня 2015 року, зважаючи на обширність тілесних ушкоджень в області грудної клітини, а саме численних переломів ребер в проекції середньо-підм*язовій лінії з обох сторін, відсутність як зовнішніх так і внутрішніх пошкоджень в області спини, експерт дійшов висновку про те, що вищеописані тілесні ушкодження в області грудної клітини не могли утворитися внаслідок завдання ОСОБА_9 5 ударів ногами. Кількість травматичних впливів, внаслідок яких утворились ушкодження ребер не менше 10. Тілесні ушкодження в області грудної клітини (переломи 2-10 ребер ліворуч, 2-9 праворуч по середньо-підм*язовій лінії) не могли утворитися за обставин, зазначених в протоколі слідчого експерименту від 27 червня 2015 року. Зважаючи на різносторонню локалізацію тілесних ушкоджень експерт дійшов висновку, що під час їх заподіяння положення потерпілого змінювалось, при цьому він мав знаходитися передньою та передньо-боковою поверхнями тіла до діючих предметів (т.1а.к.п.87-88).
Експерт ОСОБА_32 , допитаний в судовому засіданні в порядку ст.356 КПК України, пояснив, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_13 не могли виникнути внаслідок нанесення останньому виключно 5 ударів ногами ОСОБА_9 або виключно 5 ударів ногами ОСОБА_11 і цілком можливе їх заподіяння при нанесенні множинних ударів ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у приблизній кількості, зазначеній ОСОБА_10 під час слідчого експерименту 27 червня 2015 року.
Відповідно до висновку експерта № 6-36-30-28-22-15-57 від 25 лютого 2016 року з урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 не виключається можливість завдання частини тілесних ушкоджень в області голови та грудної клітини за обставин, зазначених ОСОБА_9 в протоколі слідчого експерименту за його участю. З урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень можна виключити можливість їх утворення внаслідок падіння з висоти власного зросту. Всі виявлені тілесні ушкодження знаходяться у причинно-наслідковому зв*язку з настанням смерті потерпілого (т.1а.к.п.107-108).
Відповідно до висновку експерта № 15-57 від 20 квітня 2015 року під час дослідження трупа ОСОБА_13 було виявлено сочетану тупу травму тіла, а саме закриту черепно- мозкову травму, множинні переломи 2-10 ребер ліворуч по середній підм`язовій лінії та переломи 2-9 ребер праворуч по середній підм`язовій лінії; синці повік обох очей, множинні садна обличчя, рану лівої надбрівної дуги, рану верхнього полюсу правої вушної раковини. Крововиливи під м*які мозкові оболонки, крововиливи в м*які покрови голови. Венозне повнокрів*я внутрішніх органів, набряк головного мозку та легень. Зазначені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, за ступенем тяжкості відносно живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя. Вищевказані тілесні ушкодження утворились не менше ніж від 5 впливів в область голови і не менше 10 впливів в область грудної клітини. З урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень не виключається можливість утворення частини тілесних ушкоджень (в області обличчя) за обставин, зазначеним ОСОБА_11 в протоколі слідчого експерименту. З урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень не виключається можливість їх утворення за обставин, зазначених свідком ОСОБА_12 в протоколі слідчого експерименту. З урахуванням характерутілесних ушкоджень не виключається, що ОСОБА_13 міг залишитися в живих за умови надання йому своєчасної кваліфікованої медичної допомоги (т.1а.к.п.65-67).
Суд не бере до уваги висновок експерта № 15-57 від 20 квітня 2015 року в частині виявлення у ОСОБА_13 забою головного мозку важкого ступеню, оскільки це спростовується висновком комісійної судово-медичної експертизи № 15 від 26 травня 2017 року, який на переконання суду є більш науково-обгрунтованим, узгоджується з іншими доказами та фактичними даними справи і з якого вбачається, що забій головного мозку важкого ступеню у ОСОБА_13 не підтверджується даними розтину трупа та мікроскопічними дослідженнями та поясненнями експерта ОСОБА_31 .
Згідно висновку експерта № 22-15-57 від 21 травня 2015 року з урахуванням характеру та локалізації тілесних ушкоджень виявлених під час дослідження трупа ОСОБА_13 частина тілесних ушкоджень в області обличчя та грудної клітини могли утворитися за обставин вказаних ОСОБА_11 під час його допиту 06 травня 2015 року. Але, зважаючи на множинність та обширність тілесних ушкоджень в області голови та грудної клітини можна дійти висновку, що травматичних впливів в зазначені області тіла було завдано більше, ніж зазначає підозрюваний ОСОБА_11 . З урахуванням характеру, локалізації та обширності тілесних ушкоджень в області грудної клітини в категоричній формі можна виключити можливість їх утворення внаслідок 2 ударів ногою. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від не менше ніж від 10 впливів тупими предметами в область грудної клітини. Поняття сочетаної травми означає, що пошкодження в області голови та грудної клітини як окремо, так і в сукупності могли стати причиною настання смертельного наслідку, за ступенем тяжкості відносно живих осіб носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя (т.1а.к.п.69-71).
Згідно висновку експерта № 36-30-28-22-15-57 від 26 жовтня 2015 року характер всіх тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_13 , а також їх частини дозволяє виключити можливість їх утворення внаслідок падіння з висоти власного зросту. Морфологічні ознаки переломів, виявлених під час розтину трупу дають підстави стверджувати, що всі пошкодження заподіяні ОСОБА_13 06 березня 2015 року. Розбіжності в кількості переломів, виявлених в лікувальному закладі та при розтині може пояснюватися наявністю підшкірної емфіземи, що дає нечітку рентгенологічну картину наявних пошкоджень. Під час розтину трупу виявлення переломів ребер, як правило, діагностичних складнощів не викликає, чим може пояснюватись більш точне виявлення характеру та локалізації даних переломів. При переломах 3-5 ребер ліворуч (згідно історії хвороби виявлених 06 березня 2015 року), а також 2-7 ребер ліворуч (згідно історії хвороби виявлених 09 березня 2015 року) потерпілий міг здійснювати самостійні дії, але при цьому мав відчувати значний фізичний біль. Виявлені під час рентгенологічному дослідженні переломи 3,4,5 ребер ліворуч (06 березня 2015 року), а також переломи 2,3,4,5,6,7 ребер ліворуч (09 березня 2015 року) не могли стати причиною настання смерті. Характер переломів ребер дозволяє виключити можливість їх утворення під час проведення реанімаційних заходів (т.2а.к.п.159-160).
Суд не бере до уваги висновок експерта № 36-30-28-22-15-57 від 26 жовтня 2015 року в частині того, що при переломах 2-10 ребер ліворуч, 2-8 ребер праворуч (виявлених під час розтину трупу) можливість здійснення самостійних дій потерпілим можна виключити, оскільки це спростовується висновком комісійної судово-медичної експертизи № 15 від 26 травня 2017 року (т.2а.к.п.226-237), який на переконання суду є більш науково-обгрунтованим, узгоджується з іншими доказами та фактичними даними справи та поясненнями експерта ОСОБА_33 в судовому засіданні.
Експерт ОСОБА_32 в судовому засіданні пояснив, що фактично немає розбіжностей між клінічним діагнозом, виставленим ОСОБА_13 лікарями та судово-медичним, який він встановив під час розтину. Розбіжність у кількості поламаних ребер у ОСОБА_13 , яка була встановлена лікарями, в тому числі, і за допомогою рентгенографічного дослідження та ним під час розтину пояснюється наявністю у потерпілого підшкірної емфіземи, яка викликає труднощі в діагностиці та недосконалістю такого методу дослідження як рентген, з огляду на що під час огляду ОСОБА_13 лікарями та при дослідженні рентгензнімку, могли були виявлені не всі переломи, які мали місце. Пояснив, що на його думку, із виявленими під час розтину трупу ОСОБА_13 травмами останній не міг би вчиняти самостійні дії. Стан алкогольного сп*яніння може впливати на больовий поріг, але у даному випадку, враховуючи обширність тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 суттєво вплинути не міг на його здатність вчиняти самостійні дії, однак в категоричній формі це виключити неможна.
Відповідно до висновку експерта № 13-6-36-30-28-22-15-57 від 29 липня 2016 року не видається можливим в категоричній формі судити про утворення тілесних ушкоджень (описаних в історії хвороби ОСОБА_13 09 березня 2015 року та висновку експерта № 57 від 10 березня 2015 року) саме 06 березня 2015 року. Характер, обширність і локалізація переломів ребер, виявлених при дослідженні трупа дозволяє виключити можливість їх утворення під час проведення реанімаційних заходів (т.2а.к.п.64-65).
Беручи до уваги пояснення експерта ОСОБА_33 в судовому засіданні та інші досліджені докази у сукупності, суд дійшов переконання про те, що висновок експерта № 13-6-36-30-28-22-15-57 від 29 липня 2016 року в категоричній формі не спростовує того, що тілесні ушкодження були заподіяні ОСОБА_13 саме 06 березня 2015 року.
Оцінивши вищезазначені досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв*язку, суд дійшов висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 мала місце 06 березня 2015 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, точного часу не встановлено, обвинувачений, знаходячись біля будинку № 47 по вул.Леваневського в м.Костянтинівка, діючи умисно, групою осіб із ОСОБА_11 , засудженим за вчинення даного злочину, вирок відносно якого набрав законної сили, на грунті особистих неприязних відносин заподіяв ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.
Вина ОСОБА_9 у скоєнні злочину доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані за ст.121 ч.2 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та допитаного судом ОСОБА_11 про те, що 06 березня 2015 року обвинувачений ОСОБА_9 взагалі не наносив ОСОБА_13 ударів та не завдавав тілесних ушкоджень є неспроможними, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами, які узгоджуються між собою, а саме : показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 в судовому засіданні, протоколами слідчих експериментів за участю цих осіб від 12 березня 2015 року (т.1а.к.п.51-54), від 27 червня 2015 року (т.1а.к.п.79-84), від 12 березня 2015 року (т.1а.к.п.55-58), протоколами пред*явлення осіб до впізнання за фотознімками від 24 березня 2015 року (т.1а.к.п.60-62), від 12 червня 2015 року (т.1а.к.п.75-78), відповідно до яких свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 із впевненістю стверджували, що 06 березня 2015 року ОСОБА_9 завдавав тілесних ушкоджень потерпілому.
У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність, допустимість та правдивість вищевказаних доказів, оскільки як встановлено з пояснень самого обвинуваченого в судовому засіданні, із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 він лише знайомий, неприязних стосунків, як і будь-яких інших, взагалі не має, отже підстави для обмови з боку останніх відсутні. Із ОСОБА_11 обвинувачений тривалий час підтримує приятельські стосунки, зважаючи на що, суд розцінює показання ОСОБА_11 як спроби допомогти ОСОБА_9 уникнути відповідальності за скоєне.
Крім того, доводи ОСОБА_9 про те, що він взагалі не заподіював тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 спростовуються протоколом слідчого експерименту за його участю від 18 лютого 2016 року (т.1а.к.п.98-105), із змісту якого вбачається, що обвинувачений в ході даної слідчої дії розповідав та показував на місці про обставини нанесення ним 06 березня 2015 року декількох ударів потерпілому. Будь-яких заперечень щодо змісту протоколу слідчого експерименту на час його складання і підписання обвинувачений не мав та підписав його без зауважень.
Суд не бере до уваги суперечливі показання свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні 05 жовтня 2016 року, оскільки як пояснив свідок, він цього дня знаходився в стані алкогольного сп*яніння, з огляду на що суд, з*ясуваши цю обставину, припинив допит.
Доводи сторони захисту про ймовірне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , іншими особами за інших обставин та про відсутність потерпілого в лікувальній установі 08 березня 2015 року носять характер припущень, які об*єктивно не підтверджені. До того ж, з листка лікарських призначень та спостерігань, наявних в медичній карті стаціонарного хворого ОСОБА_13 , долученій до справи, вбачається, що в тому числі і 08 березня 2015 року, останній в лікарні приймав призначені йому медичні препарати, йому вимірювався артеріальний тиск.
Суд критично ставиться до висновку експерта № 13-6-36-30-28-22-15-57 від 29 липня 2016 року в частині того, що при переломах 2-10 ребер ліворуч, 2-8 ребер праворуч, наявності закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку важкого ступеню можливість вчинення самостійних дій потерпілим можливо виключити, оскільки це спростовується висновком комісійної судово-медичної експертизи № 15 від 26 травня 2017 року, з якої вбачається, що забій головного мозку тяжкого ступеню не підтверджено даними розтину трупа ОСОБА_13 та мікроскопічними дослідженнями і потерпілий міг вчиняти самостійні дії за наявності виявлених у нього тілесних ушкоджень (т.2а.к.п.226-237).
Суд критично ставиться до висновку експерта № 13-6-36-30-28-22-15-57 від 29 липня 2016 року в частині того, що настання смерті внаслідок ушкоджень, виявлених в лікувальній установі 06 березня 2015 року (згідно історії хвороби) вкрай маловірогідне, оскільки з висновку комісійної судово-медичної експертизи № 15 від 26 травня 2017 року, пояснень експертів ОСОБА_32 та ОСОБА_33 в судовому засіданні вбачається, що при надходженні ОСОБА_13 до лікувального закладу у нього були виявлені не всі наявні тілесні ушкодження, які згодом були виявлені при розтині трупу, зокрема, у вигляді переломів деяких ребер, що пояснюється наявністю у потерпілого підшкірної емфіземи, яка викликає труднощі в діагностиці та недосконалістю такого методу дослідження як рентген та низькою якістю рентгензнімків грудної клітини потерпілого.
При призначенні ОСОБА_9 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ч.2 ст.121 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, непоправні наслідки у виді смерті людини, характер та ступінь його участі у скоєнні злочину, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, відсутність обставин, що пом*якшують та обтяжують покарання.
Суд не може визнати обставиною, яка пом*якшує покарання ОСОБА_9 наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, оскільки ця обставина документально не підтверджена.
Суд не може визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 вчинення ним злочину в стані алкогольного сп*яніння, оскільки ця обставина не підтверджена належними та допустимими доказами.
Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, оскільки на переконання суду його виправлення неможливе без реального відбуття покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_9 засуджується за даним вироком за злочин, який скоїв в період іспитового строку за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2014 року за ч.3 ст.185 КК України, за яким має не відбуте покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, покарання обвинуваченому слід призначати за сукупністю вироків відповідно до ст.71 КК України
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів по справі (т.1а.к.п.71-74) вирішено вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2015 року, який набрав законної сили 04 лютого 2016 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили, залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_9 слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 17 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року з розрахунку день попереднього ув*язнення за день позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.368, 370,371 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у пред*явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2014 року 1 рік позбавлення волі, призначивши остаточно до відбуття ОСОБА_9 покарання у вигляді 9 (дев*яти) років позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_9 в строк покарання попереднє ув*язнення в період часу з 17 лютого 2016 по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року з розрахунку день попереднього ув*язнення за день позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту фактичного затримання з 17 лютого 2016 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особа, яка перебуває під вартою з дня отримання копії вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз*яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку.
Суддя