АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/131/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт на автомобіль «TOYOTALANDCRUISER150», ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , із забороною користуватися, розпоряджатися та відчужувати цей автомобіль на користь третіх осіб.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого про накладення арешту на автомобіль «TOYOTALANDCRUISER, 150», ідентифікаційний номер VTN НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору, дата першої реєстрації 21 травня 2013року, дата реєстрації за ОСОБА_10 , як за власником транспортного засобу, 11 лютого 2016 року.

Зокрема, апелянт зазначає, що в матеріалах, доданих до клопотання, відсутні достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для арешту його автомобіля. На думку апелянта, слідчий суддя жодним чином не проаналізував підстав для арешту майна, його завдань та наслідків для апелянта, як конкретної особи, обмежившись лише посиланням на норми КПК України, що є грубим порушенням процесуальних норм та прав власності, гарантованих законом.

При цьому автор апеляції вказує, що, згідно експертного висновку № 200 від 22 листопада 2016 року, всі номерні деталі кузова, шасі, двигуна та інших агрегатів автомобіля «TOYOTALAND CRUISER, 150», ідентифікаційний номер VTN НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить йому на праві власності, виготовлені заводським способом та відповідають нумерації, зазначеній в свідоцтві про реєстрацію вказаного транспортного засобу. Тому ОСОБА_10 вважає, що вказаний автомобіль не відповідає критеріям речових доказів, передбаченим ст. 98 КК України, у зв`язку з чим на нього не може бути накладено арешт.
Також апелянт звертає увагу, що у даному кримінальному провадженні № 0002625, внесеному до ЄРДР 16 квітня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ст. 290, ч. 3 ст. 358 КК України, він має процесуальний статус «свідка» і був допитаний в якості свідка в рамках зазначеного провадження.

Крім того, ОСОБА_10 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки розгляд клопотання слідчого був здійснений без його повідомлення, а копія ухвали слідчого судді на його адресу не направлялася.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження власник майна ОСОБА_10 не пропустив, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання старшого слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 31 серпня 2016 року без виклику власника майна ОСОБА_10 . Лише 26 грудня 2016 року власник майна отримав копію ухвали слідчого судді і того ж числа подав до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу. Таким чином, власника майна ОСОБА_10 не пропустив п`ятиденний строк апеляційного оскарження.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002625, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ст. 290, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 357 КК України.
Зокрема, під час досудового розслідування встановлено, що викрадені на території України транспортні засоби узаконюються під реєстраційними даними автомобілів аналогічних моделей, які зареєстровані на території АР Крим. Таким чином, встановлено спосіб легалізації викрадених на території України автомобілів елітних моделей, які в підрозділах реєстраційно-екзаменаційної роботи при УДАІ ГУМВС України в місті Києві та Головного сервісного центру МВС України реєструвались під видом аналогічного автомобіля, що офіційно зареєстрований в базі даних ДАІ на території АР Крим, яка на даний час вважається тимчасово окупованою територією.
У ході досудового розслідування в підрозділах Головного сервісного центру МВС України в місті Києві будь-які документи, що підтверджують реєстрацію автомобіля моделі «TOYOTA LANDCRUISER150», ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , відсутні.
18 серпня 2016 року Регіональним сервісним центром МВС у місті Києві сформований витяг щодо автомобіля моделі «TOYOTALANDCRUISER150», ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 .

25 серпня 2016 року старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 винесено постанову про визнання вказаного автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002625 від 16 квітня 2016 року.

31 серпня 2016 року старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодження із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль моделі «TOYOTA LANDCRUISER 150», ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати чи знищення зазначеного автомобіля.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року клопотання старшого слідчого про арешт вказаного майна було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002625 від 16 квітня 2016 року, про накладення арешту на автомобіль моделі «TOYOTALAND CRUISER150», ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення старшого слідчого ОСОБА_9 та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про наявність підстав для арешту вказаного транспортного засобу.
З таким рішенням слідчого судді неможливо погодитися з огляду на наступні обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону старший слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, та слідчий суддя не дотрималися.
Зокрема, хоча старший слідчий у клопотанні і вказав на мету, з якою він вважає необхідним накласти арешт наавтомобіль моделі «TOYOTA LANDCRUISER 150», ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , а саме на збереження речових доказів, однак відповідної правової підстави та норми КПК України, якою передбачена така правова підстава накладення арешту на майно, як того вимагає ч. 2 ст. 171 КПК України, не привів. В свою чергу, слідчий суддя замість того, щоб повернути це клопотання прокурору в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України, безпідставно розглянув його та задовольнив, при цьому в оскаржуваній ухвалі не визначивши ні мети, ні правових підстав для накладення арешту на вказаний автомобіль, а процитувавши лише ч. ч. 1, 2, 10 ст. 170 та ч. 2 ст.173 КПК України.

Також слід вказати, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак старший слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Так, до свого клопотання старший слідчий додав лише витяги з ЄРДР, постанови про визначення групи слідчих та групи прокурорів, рапорт начальника управління ГСУ НП України та постанову про визнання автомобіля моделі «TOYOTALAND CRUISER150», ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , речовим доказом у кримінальному провадженні. Ці документи не слугують доказами, на підставі яких можливо прийти до висновку, що взагалі існує обґрунтована підозра щодо вчинення будь-якого кримінального правопорушення, а тим більше такого, яке може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Між тим, згідно висновку експерта у даному кримінальному провадженні № 200 від 22 листопада 2016 року, всі номерні деталі кузова, шасі, двигуна та інших агрегатів автомобіля «TOYOTA LANDCRUISER, 150», ідентифікаційний номер VTN НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить на праві власності ОСОБА_10 , виготовлені заводським способом та відповідають нумерації, зазначеній в свідоцтві про реєстрацію вказаного транспортного засобу. Тому підстав для накладення арешту автомобіль моделі «TOYOTALANDCRUISER150», ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає.

Також колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, не оцінив розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та накладено арешт на автомобіль «TOYOTALANDCRUISER150», ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , із забороною користуватися, розпоряджатися та відчужувати цей автомобіль на користь третіх осіб, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погодженого із прокурором відділу процесуального керівництва і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про накладення арешту на автомобіль «TOYOTALANDCRUISER150», ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_10 , із забороною користуватися, розпоряджатися та відчужувати цей автомобіль на користь третіх осіб, відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4