Справа № 344/78/16-к
Провадження № 11-кп/779/261/2017
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004759 за апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чірчін Республіки Узбекистан, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, українця, раніше несудимого відповідно до вимог ст.89 КК України, громадянина України ,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт строком на двісті годин.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вироком суду від 29 березня 2017 року ОСОБА_7 , визнано винним у тому, що він вчинив умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2015 року близько 10-15 год., обвинувачений ОСОБА_7 знаходився у будинку АДРЕСА_2 , а саме в коридорному приміщенні, де в цей час перебували свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 разом із потерпілим ОСОБА_8 . У зв`язку з тривалими неприязними відносинами між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , останній швидким кроком наблизився до потерпілого, при цьому тримаючи в руках термос. Наблизившись до ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_7 , різкими рухами, вилив вміст рідини, а саме окріп свого термосу на голову потерпілому ОСОБА_8 . Згідно висновку експерта № 854 від 27.11.2015 року у ОСОБА_8 виявлено наступні шкодження: термічний опік лівої половини обличчя, волосистої частини та шиї зліва 1% поверхні тіла І- ІІ ступеня, який може відповідати терміну утворення, які по характеру та терміну розладу здоров`я відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року апеляційну скаргу, в якій зазначає, що даний вирок підлягає зміні з підстав зазначених в ч.2 ст.409 КПК України, а саме, невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Призначаючи покарання йому суд не врахував дані про особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують його покарання.

Вказує на те, що суд призначаючи покарання не взяв до уваги, те, що він частково визнав вину, а також досліджуючи дані про особу суд повинен з`ясувати його вік,стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле, склад сім`ї. Посилається на те, що він виховує трьох неповнолітніх дітей і протягом останніх трьох років перебував у відпустці по догляду за дитиною, що також позитивно його характеризує.

Зазначає, що останнім часом стан його здоров`я значно погіршився і йому приходиться перебувати на стаціонарному лікуванні. Так, 19.04.2017 року був госпіталізований до Івано-Франківського обласного фтизіопульмонологічного центру з діагнозом бронхообструктивний синдром, фаза загострення.

Вважає, що сума в розмірі 5000 грн., яку стягнуто з нього судом на користь потерпілого не є справедливою і не відповідає моральним та фізичних стражданням потерпілого.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити покарання ОСОБА_7 , з урахуванням пом`якшуючих обставин, у вигляді штрафу.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, змінити вирок в частині призначеного покарання;

- прокурор ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, за вказаних у вироку обставин відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на належно досліджених й правильно оцінених доказах.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України визнає частково, і не оспорює, що дійсно вилив вміст рідини свого термосу на голову потерпілому ОСОБА_8 з яким в нього на протязі тривалого часу склалися неприязні стосунки, однак вважає, що його дії не могли заподіяти істотну шкоду здоров`ю потерпілому, який вірогідно, скориставшись ситуацією, з метою притягнення його до кримінальної відповідальності, сам заподіяв собі ушкодження, які потім були встановлені судово-медичною експертизою.

Колегія суддів вважає, що вищевказані доводи обвинуваченого ОСОБА_7 є неспроможними і повністю спростовуються сукупністю доказів, які були досліджені судом першої інстанції та наведені в мотивувальній частині вироку суду.

Зокрема, вказані доводи обвинуваченого ОСОБА_7 спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_8 , який стверджував, що саме дії обвинуваченого призвели до пошкодження здоров`я у виді опіків.

Вказані пояснення потерпілого ОСОБА_8 повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтвердили обставини на які посилався потерпілий.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання колегія суддів приходить до висновку про їх необґрунтованість.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_7 враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання не встановлено.

В своїй апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_7 посилається на поганий стан здоров`я та те, що він виховує трьох неповнолітніх дітей і вважає, що вказані обставини давали суду підстави призначити йому більш м`яке покарання у виді штрафу.

Разом з тим, вказані обставини були враховані судом при призначені покарання , яке було призначено обвинуваченому в мінімальних межах санкції частини статті кримінального закону, за яким його притягнуто до кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд першої інстанції врахував обставини на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі і призначив йому справедливе покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого і є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу у даному конкретному випадку, враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, є неможливим та таким, що не відповідає обставинам справи та особі обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

Цивільний позов вирішено відповідно до вимог чинного законодавства. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом обґрунтовано взято до уваги ступінь перенесених ним моральних страждань, які виявились в спричиненні потерпілому фізичного болю, погіршенні його психо-емоційного стану, матеріальне становища потерпілого. Тому колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру грошової суми, яку стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 376 ч.2,404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4