АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/50/17 Справа № 710/1350/16-к Категорія: ст. ст. 170,171 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваних ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника Шполянського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 12 січня 2017 року про відмову у накладенні арешту на майно в кримінальному провадженні №0000612 від 05 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України,-

в с т а н о в и л а :
Слідчий СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 за погодженням з начальником Шполянського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , 15 грудня 2016 року звернувся з клопотанням про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000612 від 05 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України.

Ухвалою слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 12 січня 2017 року в задоволенні вказаного клопотання про арешт майна було відмовлено.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 12 січня 2017 року прокурор у кримінальному провадженні начальника Шполянського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити в повному обсязі клопотанням про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000612 від 05 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимогам ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема: є об`єктом кримінально протиправних дій, набуто кримінально протиправним шляхом та отримано юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само і обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження, в наслідок вчинення кримінального правопорушення, і на які, відповідно до вказаних вимог ст.170 КПК України, може бути накладено арешт.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З урахуванням вищенаведеного, на думку колегії судді, слідчий суддя відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на колоди зрізаних дерев розмірами близько 1 метра 48 складометрів прийшов до вірного висновку.

Так, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на колоди зрізаних дерев розмірами близько 1 метра 48 складометрів, слідчий суддя виходив з того, що відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Крім того, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З матеріалів клопотання про арешт майна по кримінальному провадженню вбачається, що 05 жовтня 2016 року слідчий, вже звертався до суду з аналогічним клопотанням про арешт майна в рамках вищезазначеного кримінального провадження.

Під час постановлення ухвали слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області посилався на п.1 ч.2 ст.170 КПК України, в якому передбачено, що арешт накладається, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним, у ст.98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Проте, слідчому судді не було надано доказів того, що згадане майно визнане речовими доказами у кримінальному провадженні.

А тому, ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 жовтня 2016 року, слідчому було відмовлено в задоволенні клопотання про накладення арешту.

В апеляційній скарзі прокурор зазначав, що постановою слідчого вилучена деревина, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні на підставі ст.98 КПК України.

Проте, з такими доводами прокурора неможливо погодитись. Оскільки, із листа Заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_12 від 26 січня 2017 року направленого слідчому СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 та т.в.о. ОСОБА_13 , вбачається, що з метою встановлення істини та збору доказів, виконання вимог КПК України, спрямованих на об`єктивне, повне та швидке розслідування необхідно визначити вилучену деревину речовим доказом.

З матеріалів провадження вбачається, що Городищенським районним судом Черкаської області клопотання про накладення арешту було розглянуто 12 січня 2017 року, а вище зазначений лист датований 26 січня 2017 року, тобто питання про визнання вилученої деревини речовими доказами не було вирішено.

Враховуючи вищенаведені обставини, наявність чинної ухвали слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області, факт звернення слідчого з аналогічним клопотанням вдруге, слідчий суддя місцевого суду прийшов до вірного висновку про те, що правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно немає, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Виходячи з обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на колоди зрізаних дерев розмірами близько 1 метра 48 складометрів, вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наведених вище обставин.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні начальника Шполянського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Городищенського районного суду Черкаської області від 12 січня 2017 року про відмову у накладенні арешту на майно в кримінальному провадженні №0000612 від 05 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :