Справа № 755/1611/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2017 за № 0000284 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючого, інваліда 2 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16.02.2016 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 70 даного Кодексу до 2 років позбавлення волі та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 07.01.2017 приблизно о 11:14 год. перебував за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 11-А, у приміщенні магазину «Фуршет» та у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме останній обрав об`єктом свого злочинного посягання дві упаковки креветок, торгової марки «Polar Star», вагою 900 грамів кожна, що належать ДП «РІТЕЙЛ ЦЕНТР».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_4 взяв дві упаковки креветок, торгової марки «Polar Star», вагою 900 грамів кожна, які сховав собі під верхній одяг.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 не маючи наміру сплачувати за вказані товари, пройшов через касу даного магазину та вийшов з приміщення магазину.
В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ДП «РІТЕЙЛ ЦЕНТР» матеріальної шкоди на загальну суму 224 гривні 00 копійок.
Також, ОСОБА_4 09.01.2017 приблизно о 18:32 год. перебував за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 11-А, у приміщенні магазину «Фуршет», де у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме останній обрав об`єктом свого злочинного посягання дві упаковки креветок, торгової марки «Polar Star», вагою 900 грамів кожна, що належать ДП «РІТЕЙЛ ЦЕНТР».
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ОСОБА_4 взяв дві упаковки креветок, торгової марки «Polar Star», вагою 900 грамів кожна.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, та не маючи наміру сплачувати за вказані товари, пройшов через касу та намагався вийти з приміщення магазину, і виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_4 був затриманий працівником охорони даного магазину.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Зазначив, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину, він повністю переоцінив своє життя, життєві цінності, зрозумів, що нічого важливішого для себе у цьому житті не має, ніж своє самовиховання та виховання дітей у дусі дотримання загальноприйнятних норм поведінки та моралі.

Зауважив, що даний злочин вчинив внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а саме з урахуванням того, що його сім`я, яка складається з нього, дружини та 3 дітей, перебуває на обліку у відділі у справах сім`ї, молоді та спорту Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, як багатодітна до 28.11.2021 та на її утримуванні необхідно значну кількість коштів, у зв`язку з цим, а саме з бажанням забезпечити першочерговими потребами свою родину, а саме їжею, вчинив дані дії, однак зауважив, що однозначно зрозумів те, що незважаючи на те, що вчинив злочин, через низьке матеріальне забезпечення родини, такі дії в цивілізованому суспільстві є не прийнятними.

Також, крім повного визнання своєї вини у вчинені кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими під час досудового розслідування справи обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив повторно таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України так, як він скоїв закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, наявність на утриманні 3 неповнолітніх дітей відносно яких останній батьківських прав не позбавлений, перебування сім`ї ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у списку багатодітних сімей Дніпровського району м. Києва до 28.11.2021 у відділі у справах сім`ї, молоді та спорту Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, є інвалідом 2 групи.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При цьому, суд не убачає підстав для визнання обтяжуючою обставиною у діях обвинуваченого рецидив злочину, як про те вказано в обвинувальному акті, оскільки системний аналіз КК України свідчить, що якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.
Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, позитивну характеристику за місцем проживання, стан здоров`я, наявність інвалідності, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше судимий, одружений, має освіту), наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім (діти, дружина), відсутність прентзій матеріального характеру ДП «Рітейл Центр» що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію прокурора у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді позбавлення волі із визначенням остаточного покарання на підставі ст.ст. 70, 71 даного Кодексу з огляду на його засудження вироком цього ж місцевого суду від16.02.2016.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, фактичного їх обґрунтовування обставинами, які відповідно до норм КК України є не припустимим, оскільки не дають підстав для звільнення цих осіб від відбування покарання або ж його призначення із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, характер вчинених злочинів, спосіб, які вказують в своїй сукупності, у даному конкретному випадку, на те, що тяжкість вчиненого ним злочину та його особа з іншими вищезазначеними обставинами встановленими у цьому провадженні не свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання чи за допомогою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, апріорі не кореспондуються з положеннями п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання» в частині того, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди
мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК, а тому у таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 185 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді домашнього арешту враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та дані про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, однак є доречним покласти на нього обов`язки передбачені з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 вказаного Кодексу.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

? за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

? за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання визначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2016 до покарання за цим вироком та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 22:00 до 08:00 наступного дня за місцем його проживання залишити без змін до набрання вироком законної сили та поряд з цим до набрання даним судовим рішенням законної сили покласти на нього наступні обов`язки з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, як-то: не відлучатися із м. Києва без дозволусуду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання.

Речові доказ: компакт-диск залишити у матеріалах провадження. .

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1