Справа № 361/2872/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/446/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 11.04.2017

УХВАЛА
Іменем України
11 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.02.17 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, у період якого зобов`язано, відповідно до ст. 76 КК України, періодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вироком вирішене питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 09.03.2016, близько 16 години, між братами Сташуками, які спільно мешкають у квартирі АДРЕСА_2 , на кухні вказаної квартири на грунті тривалих неприязних відносин відбувся конфлікт, в ході якого у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізовуючи протиправний намір, обвинувачений приблизно о 16 годині 02 хвилини 09.03.2016 кухонним ножем, який тримав у правій руці, умисно наніс ОСОБА_10 один удар в область грудної клітини зліва та один удар в область лівого стегна.
В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_9 , направлених на завдання невизначеної шкоди здоровю ОСОБА_10 , потерпілому були заподіяні ушкодження, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Не погоджуючи з вироком суду, прокурор в апеляційній скарзі просить його змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, в частині призначеного покарання, а саме, щодо покладення на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, виключивши із резолютивної частини вироку покладений на ОСОБА_9 , на підставі ст. 76 КК України, обов`язок не виїжджати без дозволу органів пробації на постійне місце проживання за межі України, вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.125 КК України до 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільненим від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, за ст. 76 КК України, зобов`язати з`являтись на реєстрацію до органів пробації та повідомляти останні про зміну місця свого проживання і роботи.

В обґрунтуванні вказує, що суд в порушення вимог ст. 76 КК України, покладаючи на обвинуваченого обов`язки, передбачені цією статтею, зазначив обов`язок за яким ОСОБА_9 має не виїжджати без дозволу органів пробації на постійне проживання за межі України, що законом не передбачено.

Не погоджуючись з вироком суду, в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 просить його скасувати та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтуванні звертає увагу, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження умисне нанесення потерпілому ОСОБА_9 тілесного ушкодження обвинуваченим, що виключає суб`єктивну сторону злочину, тобто слідчим та прокурором не доведено, що в діянні ОСОБА_9 є склад кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Крім того зазначає про те, що у вироку суд посилається на показання свідків сторони обвинувачення, як на доказ, який підтверджує винність ОСОБА_9 , однак, вказані у вироку свідки не надали об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_9 умисного нанесення легкого тілесного ушкодження, оскільки очевидцями події вони не були.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого, яка підтримала подані апеляційні скарги, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечила апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається із матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно, повно та об`єктивно перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну юридичну оцінку.

Судом першої інстанції, відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що в діях обвинуваченого відсутня суб`єктивна сторона інкримінованого злочину - безпідставні та спростовуються наявними в матеріалах справи та дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема:

-показаннями самого обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому злочині не визнав, хоча дав показання, які повною мірою доводять його винуватість за ч. 2 ст. 125 КК України, який пояснив, що 09.03.2016 прийшовши додому він побачив, в кімнаті, яку займає брат, відбувалось застілля, а на кухні знаходився немитий посуд, відсунувши посуд обвинувачений потерпілому зауважив з цього приводу та частину посуду викинув у сміттєве відро, на що потерпілий, знаючи про захворювання ОСОБА_9 на цироз печінки, завдав удар кулаком у його праве підребір`я, що викликало бажання помститись, тому обвинувачений схопив зі столу кухонний ніж і «загнав» лезо в ліву ногу ОСОБА_10 , останній схопив його за шию і почав душити, тоді він випадково подряпав потерпілого в ділянці грудної клітини, після чого конфлікт було вичерпано.

-показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що вдень 09.03.2016 до його родини в гості приїхали кума ОСОБА_11 і теща ОСОБА_12 , після застілля жінки винесли брудний посуд на кухню та, не встигши його помити, спілкувались у кімнаті, коли близько 16 години додому прийшов ОСОБА_9 . Почувши через нетривалий час після повернення обвинуваченого шум, він прибіг на кухню, де виявив, що частину посуду брат розбив об підлогу, решту викидав у сміттєве відро, на зауваження з цього приводу обвинувачений відреагував нецензурними висловами, тому потерпілий штовхнув його двома руками в плече, після чого ОСОБА_9 схопив зі столу кухонний ніж і намагався нанести удар, однак, потерпілий ухилився, та відбувся подряпиною на грудній клітині, після чого обвинувачений «загнав» лезо ножа йому в стегно, від чого утворилось наскрізне поранення.

-показаннями свідка ОСОБА_13 , згідно з якими понад п`ять років брат чоловіка ОСОБА_9 , з яким вони вимушено проживають в одній квартирі, в різний спосіб знущається над їх сім`єю. 09.03.2016 вони пообідали з гостями, винесли на кухню брудний посуд та пили в кімнаті чай, коли близько 16 години почули з кухні брязкіт тарілок, трохи згодом словесну перепалку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Відразу зайшовши на кухню, вона побачила, як обвинувчений лівою рукою притиснув її чоловіка за шию до стіни, правою рукою витягнув з лівого стегна потерпілого скривавлений кухонний ніж та з рани хлинула кров, при цьому на підлозі в кухні та коридорі лежав розбитий посуд. Вона викликала швидку допомогу та поліцію, ОСОБА_9 поводився спокійно, причину злочинних дій не пояснював, вибачення не просив;
-показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що 09.03.2016 вона відвідала сім`ю дочки, яка проживає в одній квартирі з братом зятя ОСОБА_9 , в гостях також знаходилась хрещена матір меншої онуки ОСОБА_11 . Після обіду жінки спілкувалися в кімнаті, коли вона почула з кухні брязкіт, вирішила, що зять миє посуд. Почувши чоловічі голоси, донька побігла в кухню, крикнула звідти, щоб викликали швидку допомогу і поліцію. Підійшовши до кухні, вона побачила ОСОБА_10 зі скривавленою ногою, ОСОБА_9 з ножем у руці, плями крові та розбиті тарілки на підлозі;
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.03.2016, за змістом якого ОСОБА_10 повідомив про спричинення йому близько 16 години 09.03.2016 за місцем проживання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ;
-протоколом огляду місця події від 09.03.2016 з фототаблицею до нього про виявлення в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 кухонного ножа з маркуванням «Хортиця»;
-протоколом огляду предмета від 12.04.2016, відповідно до якого обєктом огляду був кухонний ніж з написом на лезі «Хортиця» та бежево-коричневою рукояткою;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.03.2016 з потерпілим, під час якого ОСОБА_10 розповів і показав про обставини заподіяння йому 09.03.2016 ножових поранень ОСОБА_9 ;
-висновком судово-медичної експертизи № 40 від 11.04.2016 про виявлення у ОСОБА_10 наскрізного колото-різаного поранення лівого стегна у верхній третині, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та лінійного садна на передній поверхні грудної клітини зліва, утворення вказаних тілесних ушкоджень від дії предмету з колюче-ріжучими властивостями по типу клинка ножа, можливо 09.03.2016;
-висновком судово-медичної експертизи № 17/40 від 11.04.2016, згідно з яким виявлені при судово-медичній експертизі ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, вказаних потерпілим під час проведення слідчого експерименту.
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам, передбачених ст. ст. 370, 374 КПК України.

Щодо посилань захисника - адвоката ОСОБА_7 про безпідставне врахування показань свідків, які не були очевидцями вчинення кримінального правопорушення, то вони є малопереконливими та спростовуються наявними в справі доказами, яким суд дав належну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 в умисному заподіянні потерпілому легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.
Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК України є правильною.
Ставити під сумнів докази, на підставі яких судом було винесено рішення, в суду апеляційної інстанції немає підстав, оскільки вони були отримані в межах діючого законодавства.

Доводи захисника про заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень з необережності, у зв`язку з його захистом від протиправних дій потерпілого, є необґрунтованими та спростовуються сукупністю доказів.
Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_10 про те, що він обвинуваченого кулаком в праве підребер`я не бив, а лише штовхнув останнього у зв`язку з його протиправною поведінкою щодо потерпілого; висновками судово-медичних експертиз № 40 від 11.04.2016 року та №17/40 від 11.04.2016 року, які підтверджують нанесення обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілому двох ударів ножем, за обставин, вказаних потерпілим ОСОБА_10 .

Тобто, наносячи два удари ножем потерпілому, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом

Посилання адвоката ОСОБА_7 на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень у зв`язку із захистом обвинуваченого від протиправних дій потерпілого є малопереконливими, оскільки її доводи не підтверджуються матеріалами справи.

Разом з тим, відповідно до п.2 ч.2 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Однак, як вбачається з вироку суду, застосовуючи до обвинуваченого положення ст. 76 КК України, суд поклав на нього обов`язки: не виїжджати без дозволу органів пробації на постійне проживання за межі України, самостійно змінивши точні формулюванні і зміст вказаної статті.

Тому колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає зміні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.02.2017 року щодо ОСОБА_9 в частині покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, - змінити.
Виключити із резолютивної частини вироку покладений на ОСОБА_9 , на підставі ст. 76 КК України, обов`язок - не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок залишити без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.
Судді: