Справа № 171/1719/15-к
В И Р О К
іменем України
29 березня 2017 року

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 0000478 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , не працюючої, у шлюбі не перебуває, раніше не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 27.11.2006 року Апостолівським районним судом за ст.ст.296 ч.1, 75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки; 2) 24.12.2007 року Апостолівським районним судом за ст.ст.186 ч.1, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; 3) 19.03.2008 року Апостолівським районним судом за ст.ст.187 ч.1, 289 ч.2, 70, 70 ч.4 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12.06.2014 року в зв`язку з відбуттям покарання; 4) 10.03.2015 року Апостолівським районним судом за ст.ст.185 ч.2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, на підставі ухвали Апостолівського районного суду від 23.03.2016 року іспитовий строк скасовано, у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

встановив:
ОСОБА_7 , будучи судимим за вчинення злочинів, передбачених ст.ст.187, 185, 289 КК України, в період іспитового строку повторно вчинив злочини проти власності за наступних обставин.

Так, 08 травня 2015 року в період часу із 17 до 22 год. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 знаходилися на галявині між будинками АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , де вживали спиртні напої, при цьому у ОСОБА_5 при собі в сумці знаходився ноутбук «Леново Т60» № 001641У47349 та гроші в сумі 560 гр.

В ході вживання спиртних напоїв близько 22 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 відійшли від ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до теплотраси, при цьому ОСОБА_5 залишив сумку з ноутбуком біля ОСОБА_7 та ОСОБА_8

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вступили між собою в зговір, після чого, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , таємно шляхом вільного доступу викрали належну ОСОБА_5 сумку, в якій знаходився вищевказаний ноутбук, вартістю 3000 гр., та гроші в сумі 560 гр., після чого з місця злочину зникли, залишивши викрадений ноутбук для власного користування, а гроші витративши на власні потреби. Злочинним діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_5 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3560 гр.

Крім того, повторно 21 червня 2015 року близько 14 год. ОСОБА_7 знаходився в с. В. Костромка Апостолівського району Дніпропетровської області, де біля будинку № 90 по вул. Кооперативна побачив велосипед «Україна» зеленого кольору, після чого у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Близько 14 год. 10 хв. ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно шляхом вільного доступу від будинку АДРЕСА_5 вказаного населеного пункту викрав велосипед марки «Україна» зеленого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_4 , після чого з місця злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на суму 700 гр.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе в інкримінованих діяннях, передбачених ч.2 ст.185 КК України, не визнав та пояснив, що крадіжку ноутбука та інших речей у ОСОБА_10 він не вчиняв, в той день він разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та його знайомою на ім.»я ОСОБА_12 відпочивали між будинками №№ 14 та АДРЕСА_4 . ОСОБА_13 зі своєю знайомою відійшли і їх не було близько 20 хв., ноутбук залишився біля них. Оскільки він з ОСОБА_14 зібралися йти, а ОСОБА_13 не було, то вони вирішили забрати ноутбук на зберігання. Через декілька днів, коли ОСОБА_13 звернувся до них, ноутбук повернули. Крадіжку велосипеда у Киви він також не вчиняв. В той день він був в с. В. ОСОБА_15 , коли повертався до м. Зеленодольськ біля одного з будинків він побачив хлопця, який доїв корів. Хлопець дав йому молока, після чого він попросив у нього велосипед, щоб поїхати в ОСОБА_16 , і обіцяв потім велосипед повернути, на що хлопець погодився і дав йому велосипед. Він поїхав додому на велосипеді, а коли через декілька днів прийшли працівники міліції, то він віддав їм вказаний велосипед.

Обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, не визнала та пояснила, що дійсно 08.05.2015 року близько 17 год. вона разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_17 та ОСОБА_10 відпочивали поблизу будинків №№ 14 та АДРЕСА_4 , при цьому вживали спиртні напої. У ОСОБА_10 була сумка, в якій знаходився ноутбук «Леново» Близько 20 год. ОСОБА_13 та ОСОБА_18 відійшли за ріг одного з будинків і деякий час їх не було, тому вони з ОСОБА_19 вирішили забрати ноутбук ОСОБА_13 , після чого вони забрали сумку ОСОБА_13 і пішли додому до ОСОБА_19 . Вдома вони побачили в сумці ще й гроші, які витратили на власні потреби. Ноутбук вони залишили вдома. Телефон у неї не працював. Через декілька днів працівники міліції їй сказали, що ОСОБА_13 подав заяву в міліцію з приводу крадіжки ноутбука, після чого вона зателефонувала ОСОБА_18 і сказала, щоб ОСОБА_13 приїхав і забрав ноутбук.

Вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 найшла своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що 08.05.2015 року він був у ОСОБА_17 , якій близько 17 год. зателефонувала ОСОБА_20 та запросила в гості. Він разом з ОСОБА_17 пішли до будинку АДРЕСА_6 , де купили 2 пляшки пива, після чого пішли до будинку АДРЕСА_4 , де побачили ОСОБА_14 і Матеуцу. Біля вказаного будинку вони відпочивали та пили пиво, це було приблизно до 22 год. Потім він з ОСОБА_18 відлучився по своїм потребам, залишивши сумку з ноутбуком «Леново» та грошима біля ОСОБА_14 та ОСОБА_19 . Коли через декілька хвилин вони повернулися, але ОСОБА_14 та ОСОБА_19 вже не було, також зникла його сумка з ноутбуком та грошима, а також паспорт ОСОБА_21 . Він почав телефонувати ОСОБА_14 та ОСОБА_19 , але ті не відповідали на дзвінки, тому він звернувся з відповідною заявою до міліції. Також про крадіжку він розповів своїй сестрі. Через декілька днів ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_18 і запропонувала забрати ноутбук. Бєлік зустрілася з ОСОБА_14 , яка віддала їй ноутбук та паспорт, гроші не повернула, пояснила, що гроші вже витрачені. Також пояснив, що він не просив ні ОСОБА_14 , ні Матеуцу забирати його речі на зберігання

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що вона має у власності велосипед марки «Україна» зеленого кольору. 21.06.2015 року в обід її син, який являється інвалідом дитинства, поїхав на вказаному велосипеді доїти корову, що паслася біля будинку АДРЕСА_5 . ОСОБА_15 . Через деякий час син повернувся, при цьому був дуже знервований та пояснив, що у нього викрали велосипед. Вона почала шукати по селу крадія велосипеда і їй мешканці села розповіли, що бачили молодого хлопця, який їхав на її велосипеді в сторону м. Зеленодольськ. Вона відразу повідомила працівників міліції про крадіжку. Через декілька днів велосипед їй повернули працівники міліції.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_22 пояснив, що в день вчинення крадіжки велосипеда він на велосипеді марки «Україна» зеленого кольору приїхав до старої хати, що належить його бабусі, щоб подоїти корів. Велосипед він поставив біля конюшні, а сам пішов напувати та доїти корів, після чого вигнав корів пастися. Коли він повернувся до старого будинку, то велосипеда вже не було. Він почав шукати велосипед, шукав приблизно до 16-17 год., після чого пішов додому та розповів про крадіжку матері. В той день обвинуваченого він не бачив, велосипед йому не давав, молока пити також не давав.

Свідок ОСОБА_23 пояснив, що потерпілий ОСОБА_5 являється рідним братом його колишньої на цей час дружини. ОСОБА_5 розповідав йому, що він зустрівся з ОСОБА_7 та невідомою йому дівчиною в м. Зеленодольськ на «п`ятачку», де залишив біля ОСОБА_7 ноутбук та особисті речі, після чого відійшов, а коли повернувся, то ні належних йому речей, ні ОСОБА_19 з дівчиною не було. ОСОБА_5 говорив йому, що ОСОБА_7 викрав у нього вказані речі.

При вивченні матеріалів кримінального провадження встановлено, що 08.05.2015 року о 23-10 хв. ОСОБА_5 звернувся із заявою до Зеленодольського МВМ про те, що 08.05.2015 року близько 22 год. ОСОБА_7 викрав у нього ноутбук та гроші в сумі 585 гр.

З протоколу огляду від 24.06.2015 року (а.с.26-27) встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 надав для огляду належний йому ноутбук «Леново Т60» № 001641У47349, вказаний ноутбук згідно розписки після огляду був повернутий потерпілому.

Згідно протоколу огляду від 24.06.2015 року (а.с.56-57) встановлено, що ОСОБА_7 надав для огляду велосипед марки «Україна» зеленого кольору. Вказаний велосипед було повернуто потерпілій ОСОБА_4 , що підтверджується розпискою (а.с.59).

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, та про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд критично оцінює пояснення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вони надали суду, щодо їх непричетності до вчинення злочинів. Невизнання обвинуваченими вини у скоєнні інкримінованих їм злочинів суд розцінює як обраний обвинуваченими спосіб захисту та намір уникнути покарання, оскільки встановлені в судовому засіданні фактичні обставини свідчать про умисні дії обвинувачених, направленні на заволодіння чужим майном.
Суд довіряє показанням потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_22 , які є послідовними, узгоджуються між собою та узгоджуються з письмовими матеріалами кримінального провадження. Суд вважає, що у вказаних потерпілих та свідка не має жодних підстав обмовляти обвинувачених, оскільки між ними не було жодних конфліктів.
З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Також з урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує посередню характеристику за місцем проживання та негативну характеристику за місцем відбуття покарання, наявність судимостей, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, суд також враховує конкретні обставини скоєних ним злочинів та його відношення до цього, відшкодування матеріальної шкоди, також враховує, що вчинені обвинуваченим злочини згідно із ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, вказані злочини вчинено в період іспитового строку і вважає, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів є необхідною міра покарання у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд враховує її вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, посередню характеристику за місцем проживання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, її особу, відсутність судимостей, конкретні обставини скоєного нею злочину та її відношення до цього, та те, що вчинений нею злочин згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості і вважає, що для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів є необхідною міра покарання у вигляді позбавлення волі, але не на максимальний строк, із застосуванням ст.75 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених на підставі ст. 66 КК України суд визнає відшкодування матеріальної шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , являється рецидив злочинів.

Враховуючи, що вищевказані злочини обвинувачений ОСОБА_7 скоїв після ухвалення вироку Апостолівським районним судом Дніпропетровської області від 10.03.2015 року, суд вважає за необхідне при призначенні йому покарання застосувати ч.1 ст.71 КК України та призначити йому покарання за сукупністю вироків. Також суд у відповідності до положень ч.1 та ч.5 ст.72 КК України вважає за необхідне зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення за попереднім вироком з 26 вересня 2016 року, при цьому строк тримання у Криворізькій УВП № 3 на час розгляду даного клопотання з 19.01.2017 року суд вважає за необхідне зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази повернуті потерпілим, суд вважає за необхідне залишити власникам.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до положень ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначити за правилами призначення покарання за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання, призначеного теперішнім вироком з невідбутим покаранням, призначеним попереднім вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 10.03.2015 року, у вигляді 3 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення за попереднім вироком з 26 вересня 2016 року.

Строк перебування обвинуваченого ОСОБА_7 у Криворізькій УВП № 3 з 19.01.2017 року по день набрання вироком законної сили зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком один рік.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_8 відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи навчання, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченої ОСОБА_8 покласти на Апостолівський РВ ПП Південно-Східного МУ ВКПП.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Речові докази по справі ноутбук, повернутий ОСОБА_5 , велосипед, повернутий ОСОБА_4 , залишити власникам.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення, а особою, яка утримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченим, прокурору та направити потерпілим.

Суддя: