20.04.2017
Справа №720/523/17
Провадження:1-кп/720/51/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року Новоселицкий районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
представник потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця і мешканця
АДРЕСА_1 , пенсіонер, раніше не судимий, одружений,
на утримані неповнолітня донька, громадянин Російської Федерації,
за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000094 від 22.03.2017 року, суд, -
встановив:
21.03.2017 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи біля житлового будинку по АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння. В ході виниклого конфлікту з сусідкою ОСОБА_5 безпричинно наніс їй удар лівою рукою в обличчя від чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді синця та садна обличчя, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним в повному обсязі, щиро розкаявся в скоєному злочині, просить суд справу розглядати без дослідження доказів по справі, і допиту свідків які не з`явилися в судовому засіданні правильно розуміючи зміст даних обставин і наявних доказів, згідно пред`явленого йому обвинувачення за ч. 1 ст.125 КК України.

Інші учасники судового розгляду не заперечували проти цього, а тому суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням анкетних даних обвинуваченого та висновку експерта, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачений суду пояснив, що він перебуває у неприязнених відносинах з потерпілою. 21.03.2017 року у нього виник конфлікт з сусідами із-за земельної ділянки в результаті чого він перебував у збудженому стані, потерпіла приблизно о 14.00 годині йшла попре нього та почала висловлюватися в його адресу образливими словами він не стерпів цього наздогнавши її наніс удар лівою рукою в обличчя. В ночі вживав алкоголь із-за того що у нього болів шлунок. Визнає свою вину в повному обсязі та щиро кається, просить суд суворо його не карати.

Щодо поданого цивільного позову його не визнає в повному обсязі, вважає що його діями не могло бути нанесено потерпілої моральну шкоду. Просить суд відмовити у задоволенні заявленого позову.

Потерпіла суду показала, що вона перебуває у неприязнених відносинах з обвинуваченим. 21.03.2017 року приблизно о 14.00 години вона йшла до сусідки яка ставить їй уколи та пройшла попри обвинуваченого якій почав висловлюватися в її адресу принизливими словами, наздогнавши її біля калитки ударив лівою рукою в обличчя від чого вона не втримала рівновагу та утрималась від падіння впершись на калитку.

Цивільний позов підтримує в повному обсязі, вважає, що неправомірними діями обвинуваченого нанесено їй моральну шкоду яку вона оцінює в 5000 грн..

Просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду та понесені витрати на оплату послуг адвоката.

Вина обвинуваченого кім його щирого визнання доказується матеріалами кримінального провадження а саме висновком експерта на а.с.13 з якого вбачається, що при медичному обстеженні потерпілої у неї був виявлений струс головного мозку, та виявлені тілесні ушкодження які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд вважає, що дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковані правильно за ч. 1 ст.125 КК України як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд діючи за загальними принципами, визначеними статтею 50 КК України, враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Щодо обвинуваченого, суд враховує, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставиною яка пом`якшує покарання обвинуваченого з передбачених ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною яка обтяжує покарання обвинуваченого з передбачених ст.67 КК України є скоєння злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 , за ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

При обранні ОСОБА_4 виду та міри покарання суд враховує, характер та ступень тяжкості скоєного злочину, те що злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини які характеризують, а саме: позитивну характеристику з місця проживання, раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, пом`якшуючі обставини: щире визнання вини і розкаяння у скоєному злочині, враховуючи думку прокурора та потерпілої суд вважає, що викладені обставини у своїй сукупності з урахуванням особи винного вважає за можливим обрати покарання, необхідним й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді штрафу.

Пленум Верховного Суду України у п.7 Постанови №13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» роз`яснив, що Особі, якій заподіяно шкоду і яка пред`явила вимогу про її відшкодування, визнається одночасно потерпілим та цивільним позивачем. Їй забезпечуються всі передбачені законом права як потерпілого, так і цивільного позивача.

З даного правового висновку випливає, що під час розгляду цивільного позову в кримінальній справі застосовуються норми цивільного законодавства.

Вирішуючи заявлений по даному провадженню цивільний позов суд дійшов висновку, що позов в даній частині підлягає частковому задоволенню з наступних правових підстав.

Частиною 5 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній, юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4.).

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування морально (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4, роз`ясненно, що Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. ( Абзац пункту 5 в редакції Постанови Пленуму Верховного суду N 5 ( v0005700-01 ) від 25.05.2001 ).

Суд, аналізуючи у сукупності викладені докази та зазначені правові норми вважає, що неправомірними діями відповідача по відношенню до позивача які перебувають в прямому причинному зв`язку з наслідками які настали нанесено моральну шкоду, та суд визначаючи розмір моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню приймає до уваги ступень вини особи яка завдала моральної шкоди, тривалість періоду фізичних та душевних страждань позивача, погіршення здібностей позивача у зв`язку отриманими тілесними ушкодження в результаті чого отримала тілесні ушкодження які відносяться до легкого ступеня важкості та з врахуванням засад цивільного законодавства справедливість, добросовість та розумність та того, що відшкодування моральної шкоди не є засобом збагачення приймаючи до уваги, що має утримані неповнолітню доньку, єдиними джерелом доходу є пенсія, дійшов висновку про необхідність та можливість стягнення в рахунок відшкодування нанесеної моральної шкоди на користь ОСОБА_5 2000 грн. (дві тисячі грн..).

Щодо заявлених потерпілим відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката, суд вважає що вони підлягають відшкодуванню з наступних правових підстав.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

На підтвердження цих обставин суду був наданий договір про надання юридичних послуг від 28.03.2017 року укладений між позивачем ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 , квитанції до прибуткового касового ордеру №01 від 28.03.2017 року є підтвердженням оплати витрат на правову допомогу в сумі 2000 гривень.

Враховуючи, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах визначений статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і він не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Зважаючи на участь у судовому засіданні по даній справі представника позивача ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у вигляді оплати послуг представника пропорційно до часу участі останнього під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді в судовому засіданні відповідно до записів журналу судового засідання, що відповідає наданого розрахунку в сумі 2000 грн..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370,371,373,376,395 КПК України, ст.23, ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України, ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд,-

засудив:

Визнати ОСОБА_4 виним за ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 765 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування нанесеної моральної шкоди 2000 грн. (дві тисячі грн..).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені витрати на оплату послуг адвоката в сумі 2000 грн.. (дві тисячі грн..).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької о бласті на протязі тридцяти днів з дня його проголошення через Новоселицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_1