Справа №580/1948/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/379/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 17 лютого 2017 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Будилка Лебединського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , в яких:

- прокурор просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 засудити до більш суворого покарання, а саме до 1 року позбавлення волі.

Однак до початку судового розгляду справи прокурор ОСОБА_8 , який подав апеляційну скаргу, в порядку ст.403 КПК України, відмовився від поданої ним апеляційної скарги;

- захисник не оспорюючи кваліфікації злочину та доведеності вини ОСОБА_10 просить вироку суду через його суворість змінити та призначити його підзахисному більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі чи арешту, а саме у виді штрафу;

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 місяців арешту.

Строк покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 175 грн. 92 коп. судових витрат за проведення експертизи.

Долю речового доказу вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 наголошує на неврахуванні судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання його стану здоров`я, а саме те, що він страждає на розумову відсталість (дебільність), у зв`язку з чим був забезпечений безоплатною правовою допомогою.

Крім цього, ОСОБА_9 має постійне місце роботи, де характеризується позитивно, займається донорською діяльністю по здачі крові, потерпіла претензій до нього не має, просила суворо його не карати.

Також, обвинувачений в ході досудового розслідування свою вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому та сприяв слідству у розкритті злочину.

Як встановив суд першої інстанції, 22 листопада 2016 року о 20 годині ОСОБА_9 перебуваючи в будинку потерпілої ОСОБА_11 , в АДРЕСА_1 , скориставшись її відсутністю таємно в кухні будинку зі столу викрав грошові кошти останньої в сумі 400 грн. та з кімнати будинку ліхтарик «STF» вартістю 53 грн. після чого викрадене виніс з домогосподарства та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 453 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку вимог своєї апеляційної скарги про пом`якшення його підзахисному призначеного судом першої інстанції покарання, думку прокурора, яка вважала вирок законним і обгру3нтованим та не вбачала підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що стосується міри покарання, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами, при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається із вироку, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, факт відшкодування потерпілій завданих збитків, визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття, характеристику, сімейний, матеріальний стани, стан його здоров`я та прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання пов`язаного із позбавленням його волі, а саме покарання у виді у виді 3-х місяців арешту, оскільки на думку суду саме такий вид покарання буде сприяти перевихованню та виправленню обвинуваченого ОСОБА_9 з метою попередження вчинення ним нових злочинів.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вважає, що всупереч переліченим судом обставинам та характеристикам обвинуваченого він не надав їм належної оцінки, а деякі взагалі залишив поза увагою, що призвело до призначення обвинуваченому ОСОБА_9 занадто суворої міри покарання.

Зокрема суд не врахував того, що ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має молодий вік, працевлаштований та від його дій не настало тяжких наслідків.

Крім цього, обвинувачений страждає на легку розумову відсталість, визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, відшкодував завдані збитки, потерпіла претензій до нього немає, що підтверджується наданою нею заявою.

Крім цього, за місцем роботи в ПАТ «Лебідь» ОСОБА_9 зарекомендував себе з виключно позитивного боку, проявляє працелюбність, повагу до керівництва та дружні стосунки зі співробітниками, характеризується як спокійна, добра людина, одним із першим відгукнувся допомогти співробітнику в наданні донорської допомоги, про що свідчить долучена до матеріалів кримінального провадження довідка № 84 від 21.11.2016 року про здачу крові.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, покарання у виді трьох місяців арешту за вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому вирок суду в частині призначання покарання на підставі п.1 ч.1 ст.408 КПК України підлягає зміні з пом`якшенням призначеного покарання.

При цьому ОСОБА_9 заслуговує на покарання передбачене в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, однак не пов`язаного з ізоляцією його від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 17 лютого 2017 року відносно ОСОБА_9 , в частині призначеного покарання змінити, в зв`язку з пом`якшенням призначеного судом першої інстанції покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді виправних робіт на строк шість місяців із відрахуванням в доход держави 10 % від його заробітку .

В іншій састині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.