15.12.2016
Провадження № 1-о/760/3/2016
Справа № 760/6162/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд вироку Київського районного суду м. Сімферополя (АРК) від 21.10.2010 року, за нововиявленими обставинами, -

за участю прокурорів: ОСОБА_5

ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

засудженого : ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд вироку Київського районного суду м. Сімферополя від 21.10.2010 року, яким його засуджено за ст. 94 КК України (1960 року)до покарання в виді позбавлення волі на строк 10 років, за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що під час досудового слідства та при розгляді судом кримінальної справи відносно нього, не було досліджено ряд обставин, які стали відомі вже після набрання вироком законної сили, зокрема, не було допитано: свідка ОСОБА_8 , який був безпосереднім очевидцем скоєння вбивства ОСОБА_9 03.03.1997 року, та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які хоча і не були безпосередніми очевидцями скоєння вбивства ОСОБА_9 , але їм відомі факти, що безпосередньо стосуються обставин справи.

Також в своїй заяві засуджений ОСОБА_4 посилається на те, що суд при ухвалені вироку відносно нього, послався на висновок комісійної судово-медичної експертизи № 74 від 01.09.2010 року, де зазначено, що за станом свого здоров`я ОСОБА_4 у березні 1997 року міг пересуватися: ходити, в т.ч. швидкою ходою, бігати, хоча відповідно до медико-юридичного аналізу Приватного юридичного підприємства «Полакр» від 01.03.2011 року, дані якого достовірно свідчать про неправильність висновку цієї експертизи.

Тому засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати його невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 94 КК України (1960 року) та виправдити його у звязку з недоведіністю вчинення ним злочину, оскільки Київським районним судом м. Сімферополя допущено помилку і прийнято незаконне, необґрунтоване та несправедливе рішення по справі

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.03.2015 року заява ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського районного суду м. Сімферополя від 21.10.2010 року направлено за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва .

02.04.2015 року Солом`янським районним судом м. Києва було відкрито провадження по заяві ОСОБА_4 ..

Суд, вислухавши засудженого ОСОБА_4 , допитавши свідка ОСОБА_8 , (від допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 захисник, за погодженням з ОСОБА_4 , відмовився від їх допиту), учасників процесу та вивчивши документи, які були надані суду та приєднані до заяви засудженого про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського районного суду м. Сімферополя від 21.10.2010 року, приходить до наступного.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право на поновлення розгляду у справі, в якій винесено остаточне рішення (справи: Козак проти України «21291/02, 17.12.2002 р., Кучеренко проти України, № 41974/98, рішення у справі «Х проти Австрії», № 7761/77, DR 14, 08.05.78, с. 171, 174; рішення у справі «Хосе Марія Руїз Матеос та інші проти Іспанії», № 24469/94, DR 79, 2.12.94, с. 141).

Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з Прав Людини») у справах «Рябих проти Росії» та «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світі Преамбули Конвенції, яка проголошує Верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів Верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі.

За змістом статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 р., судове рішення, що набрало законної сили, може бути переглянуте в межах кримінальної процедури відповідної держави за наявності нових або нововиявлених фактів, які могли вплинути на результати розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявленими є такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі чи не могли бути відомі на той час суду та слідчим органам. Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений 21.10.2010 року Київським районним судом м. Сімферополя за ст. 94 КК України (1960 року) до 10 років позбавлення волі (а.с. 83-86 т. 1).

Вирок оскаржувався ОСОБА_4 та його захисниками і ухвалою Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 16.12.2010 року в задоволенні апеляційної скарги було відмовлено , а вирок залишений без змін. ( а.с. 232-237 т. 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.02.2012 року за результатами розгляду касаційної скарги захисника ОСОБА_15 , яка діяла в інтересах засудженого ОСОБА_4 , вирок Київського районного суду м. Сімферополя від 21.10.2010 року та ухвала Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 16.12.2010 року залишені без змін.

Суд приходить до висновку , що підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд постановленого відносно нього вироку за нововиявленими обставинами не має, оскільки він фактично оскаржує докази, які вже були оцінені судом при постановлені Київським районним судом м. Сімферополя від 21.10.2010 року, зокрема, висновок комісійної судово-медичної експертизи № 74 від 01.09.2010 року.

Щодо показань свідка ОСОБА_8 , який начебто був очевидцем того, що скоєння вбивства ОСОБА_9 03.03.1997 року, вчинив не ОСОБА_4 , а інша особа - ОСОБА_16 , то вони не можуть бути підставою для перегляду постановленого відносно ОСОБА_4 вироку за нововиявленими обставинами, т.я. даний свідок дав пояснення, що не співпадають з поясненнями очевидців події ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які були предметом дослідження в ході розгляду Київським районним судом м. Сімферополя кримінальної справи, а також і 16.12.2010 року Апеляційним судом Автономної республіки Крим та 09.02.2012 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ і ніхто з них не посилався на те, що бачили крім красної машини, ще якусь машину із тимчасовими номерними знаками, якою керував ОСОБА_8 , який до речі стверджував, що крім нього, потерпілого та особи, яка вчинила вбивство, на місці пригоди нікого не було.

А тому, на думку суду, обставини, на які посилається ОСОБА_8 , стали йому відомі з вироку Київського районного суду м. Сімферополя від 21.10.2010 року.

Із вироку Київського районного суду м. Сімферополя від 21.10.2010 року, ухвали Апеляційного суду Автономної республіки Крим від 16.12.2010 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.02.2012 року вбачається, що висновок комісійної судово-медичної експертизи № 74 від 01.09.2010 року, де зазначено, що за станом свого здоров`я ОСОБА_4 у березні 1997 року міг пересуватися: ходити, в т.ч. швидкою ходою, бігати, також досліджувався і йому була надана правова оцінка в судових рішеннях Київського районного суду м. Сімферополя, Апеляційного суду Автономної республіки Крим та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Щодо надання суду ксерокопії висновку експерта № 107/2015 від 21.01.2016 року (експертиза за матеріалами справи), де зазначено, що висновок експерта № 74 від 01.09.2010 року має недоліку в частині його оформлення, то це також не є нововиявленою обставиною, що дає підстави для перегляду вироку, т.я. суду не надано доказів, які б свідчачи про штучне створення або підроблення висновку експерта.

Принцип диспозитивності у кримінальному процесі дозволяє особі самостійно обирати засоби, форми захисту і реалізації своїх суб`єктивних прав та законних інтересів не може їх вважати нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того як особа, яка звертається до суду, дізналась або могла дізнатись про ці обставини.

Суд вважає, що ті обставини, на які ОСОБА_4 посилається як на нововиявлені такими не є і були відомі йому задовго до звернення до суду із вказаною заявою, а отже підстав для задоволення його заяви суд не вбачає і залишає її без задоволення

Керуючись Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 р., ст. 459, 461, 462, 467 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд вироку Київського районного суду м. Сімферополя АРК від 21.10.2010 року, яким його засуджено за ст. 94 КК України (1960 року)до покарання в виді позбавлення волі на строк 10 років, за нововиявленими обставинами - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1