Справа № 498/1441/15-к
Номер провадження 1-кп/498/17/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року смт. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Михайлівка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003018 від 08 жовтня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубинове Савранського району Одеської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії-дозиметриста 2 відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдата , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2015 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним у зв`язку з мобілізацією та проходячи військову службу на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії- дозиметриста 2 відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи ознайомлений з порядком проходження військової служби, умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, без поважних причин, не з`явився вчасно для проходження військової служби до ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза розташуванням військової частини до 21 вересня 2015 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі. Пояснив суду, що 25.02.2015 року був призваний на військову службу; був направлений для несення військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 03.09.2015 року у нього був вихідний день, він поїхав до м. Одеса, де у нього проживає дівчина. Він мав з`явитися на службу в розташування військової частини 05.09.2015 року. Але в період його перебування в Одесі матері дівчини, з якою він зустрічається, зробили операцію, вона лежала в лікарні і він допомагав здійснювати догляд за хворою, оскільки в лікарні недостатня кількість медичного персоналу. До військової частини він не дзвонив, оскільки у нього не було телефону. Про причини несвоєчасної явки для проходження військової служби пояснив після прибуття до ВПС «Гребеники» 21.09.2015 року, там же дізнався про порушення відносно нього кримінальної справи. Вказав, що повністю визнає свою провину у скоєнні інкримінованого злочину, розкаюється, пояснив, що своєчасно не з`явився до місця служби з неповажних причин, просив не позбавляти його волі, оскільки на його утриманні перебувають бабуся пенсійного віку та малолітня племінниця 2013 року народження.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Суд вважає можливим обмежитись допитом підсудного та дослідженням документів, наданих сторонами.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому злочині, його вина у вчиненні інкримінованого злочину також підтверджується іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.02.2015 року № 42-ос, солдат запасу ОСОБА_4 , який призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 зарахований до списків загону прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та поставлений на всі види забезпечення (а.с.66).

Із рапорту т.в.о. начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 05.09.2015 року вбачається, що під час контрольного шикування змін прикордонних нарядів 05.09.2015 року молодший інспектор прикордонної служби 2-ї категорії-дозиметрист 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » солдат ОСОБА_4 був відсутній та не прибув до розташування відділу прикордонної служби після вихідних днів. Будь яких звісток про місце перебування військовослужбовця не надходило, на телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідає. (а.с. 63).

Із висновку службового розслідування від 15.09.2015 року, проведеного за фактом відсутності солдата ОСОБА_4 вбачається, що 05.09.2015 року під час шикування зміни прикордонних нарядів було виявлено відсутність на службі молодщого інспектора прикордонної служби 2 категорії-дозиметрист 2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » солдата ОСОБА_4 , який не повернувся для проходження військової служби після наданих йому вихідних днів з 01.09.2015 року по 04.09.2015 року. В телефонному режимі зв`язатися з військовослужбовцем виявилось неможливим, даних про його місце перебування до військової частини не надходило (а.с.67-69).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 15.09.2015 року № 200-ос солдата ОСОБА_4 зараховано у розпорядження начальника загону з 15.09.2015 року (а.с.65).

В своїх поясненнях обвинувачений визнає, що він своєчасно не прибув для несення військової служби з неповажних причин.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винний у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, а саме - нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно зі ст. 65 КК України враховує те, що злочин, вчинений ним за ч. 4 ст. 407 КК України, згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який за місцем реєстрації характеризується позитивно (а.с.43), має на утриманні особу пенсійного віку та племінницю 2013 року народження, з якими проживає (а.с.44), має задовільний стан здоров`я (а.с. 64), також суд враховує молодий вік обвинуваченого, який є особою 1993 року народження, те, що протиправні дії ОСОБА_4 не потягли за собою спричинення шкоди. Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , усіх обставин по провадженню, тяжкості скоєного ним злочину, відсутності обставин що обтяжують покарання, наявність обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання відповідно до ч.4 ст.407 КК України у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до приписів ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства з призначенням покарання в межах санкції інкримінованої статті із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Згідно зі ст. 76 ч.1, п.п.2-4 КК України, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази у справі відсутні.

Судових витрат у справі немає.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 обліковувати з моменту проголошення вироку.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення вироку до апеляційного суду Одеської області, шляхом її подачі через Великомихайлівський районний суд.

Суддя ОСОБА_1