Справа 688/866/17
№ 1-в/688/63/17
Ухвала
Іменем України
10 квітня 2017 року м. Шепетівка
Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу виконання покарань ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Шепетівка заяву засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Карапчів Вижницького району Чернівецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого 06.03.2009 року Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт,

встановив:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт на підставі ст. 82 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив його задовольнити, так як вину визнає, вважає, що своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення засудженого, а також представника адміністрації виправної установи, прокурора, які заперечили проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали щоденника індивідуальної роботи із засудженим, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення і відбув визначену законом частину покарання, призначеного вироком суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23.06.2011 року за ст. 121 ч.2, ст. 135 ч.3, ст.70 ч.1, ст. 71 КК України до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі та сплати штрафу в розмірі 850 грн. Зараховано в строк відбування покарання час утримання під вартою з 25.01.2011 року по 22.06.2011 року включно.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 17.02.2016 року зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання за вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23.06.2011 року за правилами, передбаченими ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, строк попереднього ув`язнення з 25.01.2011 року по 12.07.2011 року включно.

Початок строку: 23.06.2011 року. Кінець строку: 07.02.2018 року.
Станом на 05.04.2017 року відбута частина покарання засудженого ОСОБА_5 становить 6 років 7 місяць 18 днів, тобто відбув 1/2 строку покарання.
Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_5 з 29.01.2011 року утримувався в СІЗО м.Хмельницький, характеризувався негативно, допустив 1 порушення режиму утримання, яке виражалось в зберіганні забороненних предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією СІЗО. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 12.08.2011 року відбуває покарання в Шепетівській виправній колонії Хмельницької області (№98). За час відбування покарання характеризувався задовільно. Допустив 11 порушеннь вимог режиму відбування покарання, які виражалися в порушенні розпорядку дня та дисципліни строю, самовільному занавішенні спального місця та нетактовній поведінці, за що 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією колонії, в 2 випадках обмежелись проведенням бесіди профілактично-виховного характеру, всі стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має 2 заохочення. Тривалий час був працевлаштований на виробництві колонії водієм в гірничому цеху, на даний час не працевлаштований, у зв`язку з відсутністю виробничих потужностей. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи виконання покарань. Намагається утримувати в чистоті і порядку спальне місця та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов, особистих побачень, отримує від них посилки та передачі. Комісією колонії з питань розгляду заохочувальних норм 31.07.2013 року ОСОБА_5 було відмовлено в переведенні до ДСР (протокол № 32), 29.10.2014 року засудженому було відмовлено в заміні покарання більш м`яким (протокол № 52), 03.02.2016 року у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання також відмовлено (протокол № 9), як такому, що не став на шлях виправлення.
Надані характеризуючі дані адміністрацією Шепетівської виправної колонії №98 не достатні для переконання в тому, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому заміна невідбутої частини покарання засудженому при таких обставинах буде передчасною, з огляду на наступне.
Так, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання: виконання покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищення загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбання спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Тоді як, ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутність трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, засуджений в період відбування покарання неодноразово допускав порушення вимог режиму утримання, за що в період з 25 травня 2011 року по 14 липня 2015 року 10 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності з послідуючими стягненнями у виді: попереджень, доган, суворої догани, 5 діб ДІЗО, що свідчить про стійке небажання останнього ставати на шлях виправлення.
Згідно оцінок ступеню виправлення засудженого, наявних в щоденнику індивідуальної роботи із засудженим, станом на 13.06.2012 року, 27.05.2013 року, 10.10.2014 року, 28.08.2015 року, 11.01.2016 року ОСОБА_5 не дотримується вимог режиму відбування покарання, відношення до праці не задовільне, станом на 13.06.2012 року, 10.10.2014 року вказано, що ухиляється від робіт по благоустрою, 11.01.2016 року - проявляє грубість по відношенню до персоналу, працює під контролем. Заяви про участь у програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення» засудженим написано лише 15.12.2016 року. До цього часу участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймав, мав оцінку не задовільно. З наданих у судовому засіданні пояснень засудженого вбачається, що участі в роботі самодіяльних організацій колонії не приймає.
Крім того, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення умисних тяжких злочинів, згідно вироку суду вину у вчиненому визнав частково.
Наявність у засудженого 2 заохочень за зразкову поведінку і добре ставлення до праці 08.06.2016 року та 16.11.2016 року, та погашення на момент звернення до суду всіх застосованих до нього стягнень, судом до уваги не приймаються, позаяк висновок суду про виправлення засудженого, його бажання стати на шлях виправлення повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким. Крім того, висновок суду повинен ґрунтуватися і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання, участь у виховних заходах, які проводяться в колонії, засвідчили успішність процесу виправлення, що в даному випадку не відбулось. Суд вважає, що наявність у засудженого 10 стягнень і лише 2 заохочень, відсутність бажання приймати участь в роботі самодіяльних організацій, участь у програмах диференційованого виховного впливу лише з 15.12.2016 року, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, наявність заборгованості по виконавчим листам в сумі 3605 грн. 05 коп., свідчать про те, що в даному випадку засуджений не став на шлях виправлення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у клопотанні про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід відмовити.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539, 395 КПК України, суд
ухвалив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області, а засудженим протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1