Справа № 159/465/17
Провадження № 1-кс/159/156/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 року м. Ковель

Слідчий суддя суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ст.слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП України у Волинській області ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ст.слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП України у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000263 від 06 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.290 КК України, -

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ Ковельського ВП ГУНП України у Волинській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000263 від 06.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.290 КК України, а саме про арешт автомобіля "Mitsubishi Pajero" д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , - що були вилучені під час огляду 06.02.2017 року.

Клопотання обгрунтоване тим, що досудовим розслідуванням по вищевказаному кримінальному провадженню установлено, що 05.02.2017 року о 09 год. 35 хв. на лінію операторів «102» ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення про те, що у м. Ковель на Привокзальній площі м.Ковель, на автостоянці, розташованій поблизу пам`ятника паровозу перебуває автомобіль марки "Mitsubishi Pajero" д.н.з. НОМЕР_1 , який, на думку заявника ОСОБА_6 , перебуває в угоні. По даному факту 06.02.2017 року внесено відомості до ЄРДР за №0000263 та розпочато кримінальне провадження.

Проведеним оглядом місця події від 06.02.2017 року за участю власника автомобіля ОСОБА_5 під час огляду автомобіля "Mitsubishi Pajero" д.н.з. НОМЕР_1 при відкритті капоту вказаного автомобіля виявлено таблицю на кузові автомобіля, на якій наявні відповідні надписи НОМЕР_4 . У ході проведення огляду наявна таблиця з надписами, яка не читається, на момент проведення вказаного огляду виявлене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане на вказаний автомобіль.

06.02.2017 старшим слідчим винесено постанову про призначення трасологічної експертизи транспортного засобу з метою підтвердження чи спростування факту зміни, знищення чи перебиття та вварювання маркувальних позначень автомобіля марки "Mitsubishi Pajero" д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору, що належить на праві власності ОСОБА_5 .

Слідчий у клопотанні вказує, що даний автомобіль вилучено в порядку ст.237 КПК України, оскільки він являється об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України та об`єктом дослідження, а предметом злочину є ідентифікаційний номер, номер двигуна, шасі або кузова, номерна панель з ідентифікаційним номером транспортного засобу, що в свою чергу є невід`ємною частиною самого транспортного засобу в цілому, окрім цього, вказаний автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170КПК України, і з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, просить накласти на нього арешт.
Власник майна ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились, подали до суду письмову заяву про розгляд клопотання про арешт майна у їх відсутності. Просять відмовити у задоволенні клопотання та врахувати подане ними письмове заперечення та додані до такого заперечення документи.
Слідчий суддя, заслухавши прокурора, слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого було подано клопотання, відмовляє в задоволенні клопотання з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено в клопотанні слідчого, метою накладення арешту на майно є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуженнятаких речей, оскільки вони є об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України та об`єктом дослідження, окрім цього, вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України.
Разом із тим, як убачається із письмового заперечення ОСОБА_5 останній вказує, що ніякого знищення, підробки або зміни ідентифікаційного номера, номера двигуна, або інше він не проводив, а неправдиве повідомлення гр. ОСОБА_6 про злочин пов`язане з їх особистими неприязними стосунками. Вважає, що у слідчого не було підстав для тимчасового вилучення майна, а також відсутня необхідність його арешту.

Як убачається з матеріалів клопотання, вони не містять у собі переліку наявних ризиків, що доводять необхідність такого арешту, у клопотанні слідчого відсутні доводи про те, що незастосування заборони у вигляді арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Матеріали клопотання не містять у собі даних, що вилучений автомобіль "Mitsubishi Pajero" д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , - є предметом чи речовим доказом кримінального правопорушення (злочину), в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000263, та що його визнано на підставі відповідного процесуального документу чи знаряддям злочину, чи речовим доказом.
Також, як убачається з наданого слідчим висновку експертного дослідження №3/26/1430 від 08.10.2015 року номер двигуна, рами (шасі) та кузова не змінювались, ознак змін у записах та бланку наданого на дослідження документа «Свідоцтва про реєстрацію т/з» не виявлено, - що вказує на відсутність розумних підстав вважати, що вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію права власності на такий автомобіль є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Санкцією статті 290 КК України, по факту вчинення якої внесено 06.02.2017 року відомості до ЄРДР №0000263, не передбачено конфіскації майна, також, у матеріалах клопотання відсутні будь-які дані про те, що потерпілим заявлено цивільний позов.
Відтак, такі підстави для накладення арешту, як можлива конфіскація чи необхідність забезпечення цивільного позову не доведені.
Необхідність проведення призначеної слідчим трасологічної експертизи не є, саме по собі, підставою для накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію права власності на такий т/з і обмеження, таким чином, власника автомобіля у здійсненні ним свого права користування даним автомобілем. Крім того, згідно письмової заяви ОСОБА_5 наданої останнім слідчому ОСОБА_4 , власник транспортного засобу зобов`язався надати його для забезпечення проведення згаданої експертизи.
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Із урахуванням викладеного слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність внесеного клопотання та необхідність відмови у задоволенні даного клопотання слідчого, як такого, що не доведено необхідності арешту майна, з метою вказаною у клопотанні, та яке явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 171, 172,173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У задоволені клопотання ст.слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП України у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, а саме - автомобіля "Mitsubishi Pajero" д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000263 від 06 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.290 КК України - відмовити.

Зобов`язати ст.слідчого СВ Ковельського ВП ГУНП України у Волинській області ОСОБА_4 негайно повернути власнику ОСОБА_5 вилучене у нього майно - автомобіль "Mitsubishi Pajero" д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала може бути скасована в порядку ст. 174 КПК України за клопотанням власника, володільця майна, що не був присутнім під час розгляду даного клопотання.

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_1