В И Р О К
іменем України
"12" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали у кримінальному провадженні № 0001298 від 29.01.2016року по обвинуваченню: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, з середньою освітою, навчається у ВПУ № 25, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий
у вчиненні злочину передбаченого ст.186 ч.2 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що 28 січня 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, неповнолітній ОСОБА_3 разом із неповнолітнім ОСОБА_7 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, перебуваючи біля ТРЦ «Квадрат» по бульвару Перова, 36 зустріли наглядно знайомого неповнолітнього ОСОБА_8 та неповнолітнього ОСОБА_9 . Під час спільної прогулянки ОСОБА_3 та ОСОБА_7 помітили мобільний телефон «Леново А 319» у ОСОБА_8 , та у останніх виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих спонукань, перебуваючи біля будинку № 42 по бульвару Перова в м. Києві, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_8 вихопив з рук мобільний телефон «Леново А 319», вартістю 1890 гривень, який належить його батькові ОСОБА_10 , дістав звідти сім картку оператора «Київстар» та віддав її ОСОБА_8 . В цей час до них підійшов ОСОБА_7 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, який був об`єднаний єдиним злочиним умислом, якому ОСОБА_3 передав мобільний телефон «Леново А 319», який він сховав собі в сумочку.

Після чого неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та викраденим розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 1890 гривень.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. ст.186 КК України визнав повністю, надав покази, підтвердив обставини скоєння злочину, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся в скоєному.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненому злочині, ОСОБА_3 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_3 роз`яснено.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім, наявність тяжкого захворювання.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає, що його виправлення можливо без ізоляції від суспільства і до обвинуваченого можливо застосувати ст. ст.75, 104 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 , обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання, періодично з"являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Речові докази, що передані ОСОБА_10 - залишити у розпорядженні власника.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
С у д д я :