гСправа № 358/224/17 Провадження № 1-кп/358/41/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2017 року

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Богуславі кримінальне провадження № 0000002 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслава Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297, ч.1 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
27 грудня 2016 року, близько 23 години, ОСОБА_8 перебуваючи на теритоії міського кладовища АДРЕСА_2 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, скориставшись темною порою доби, відсутністю стороніх осіб, підійшов до могили покійних родичів ОСОБА_5 , а саме: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , нехтуючи моральними засадами суспільства в частині поваги до померлих та місця їх поховання, таємно від оточуючих, за допомогою дерев`яного бруска, розбив та демонтував могильну огорожу у вигляді чавунних секцій розміром 40 x 80 см. у кількості 10 шт. вартістю 196 гривень за одну секцію та чавунних стовпчиків у кількості 10 шт. вартістю 120 гривень за один стовпчик.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на наругу над могилами, а також на незаконне заволодіння металевими огорожами з території кладовища ОСОБА_8 , демонструючи зневагу до місць поховання, усвідомлюючи образливий щодо місць поховання характер своїх дій і бажаючи їх вчинити, таємно від оточуючих підійшов до могили покійного родича ОСОБА_11 , а саме ОСОБА_12 та, керуючись корисливим мотивом, тим же чином демонтував могильну огорожу у вигляд чавунних секцій розміром 40 x 80 см. у кількості 12 шт. вартістю 196 гривень за одну секцію та чавунних стовпчиків у кількості 12 шт. вартістю 120 гривень за один стовпчик.

Відразу після цього ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, охоплену єдиним умислом на наругу над могилами, а також на незаконне заволодіння металевими огорожами з території кладовища, демонструючи зневагу до місць поховання, усвідомлюючи образливий щодо місць поховання характер своїх дій і бажаючи їх вчинити, таємно від оточуючих підійшов до могили покійних родичів ОСОБА_4 , а саме: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та, керуючись корисливим мотивом, тим же чином демонтував могильну огорожу у вигляді чавунних секцій розміром 40 x 80 см. у кількості 6 шт. вартістю 196 гривень за одну секцію та чавунних стовпчиків у кількості 5 шт. вартістю 120 гривень за один стовпчик.

Після цього ОСОБА_8 , розбиті ним частини могильних огорож поклав до синтетичних мішків та за декілька разів переніс за територію кладовища, та за допомогою санок за декілька разів перевіз до свого місця проживання. У подальшому ОСОБА_8 викраденим майном, розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілим матеріальну шкоду, а саме: потерпілому ОСОБА_5 на суму 3160 гривень, потерпілій ОСОБА_11 на суму 3792 гривні та потерпілому ОСОБА_4 на суму 1776 гривень.

29 грудня 2016 року, близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку по АДРЕСА_3 , до якого під`їхали на автомобілі марки «АЗЛК 21406», реєстрі номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , де спільно розпивали алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_8 та ОСОБА_15 відійшли справити свої природні потреби, а ОСОБА_6 залишився в своєму автомобілі. Повернувшись до автомобіля ОСОБА_8 помітив, що ОСОБА_16 немає, і вирішив незаконно заволодіти даним автомобілем вартістю 14954 грн. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою здійснення поїздки по місту, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, за допомогою ключів, які були в замку запалення привів в дію двигун та разом із ОСОБА_15 , якому він не повідомив про свої протиправні діяння, поїхав кататись по місту. Близько 01.00 години 30.12.2016 року вони приїхали до криниці, яка розташована по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 припаркував вказаний автомобіль, який вподальшому, а саме: 01.01.2017 року, близько 10.00 години продав ОСОБА_17 за 4000 гривень, чим самим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 14954 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот чотири) гривні.

01.01.2017 року близько 08.30 години ОСОБА_8 приїхав на автомобілі марки «АЗЛК 21406», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_18 , до господарства ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та вирішив викрасти будь-яке майно з цього господарства. Діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, реалізуючи свій корисливий злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_8 через хвіртку вільно проник на територію вказаного господарства. Підійшовши до будинку, ОСОБА_8 за допомогою металевої фомки, яку приніс із собою, виламав врізний замок та проник всередину будинку, пройшовши по кімнатах будинку зайшов в гаражне приміщення, звідки таємно викрав зварювальний апарат невизначеної марки, вартістю 1500 гривень; металевий двохколісний візок, вартістю 100 гривень та два електричні рубанки невизначеної марки вартістю 1200 гривень кожен. Викрадене майно ОСОБА_8 переніс по черзі за межі подвір`я та поклав в багажний відсік автомобіля марки «АЗЛК 21406», який належить ОСОБА_18 , залишивши після цього місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 4000 (чотири тисячі) гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297, ч.1 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України, визнав повністю та показав, що 27 грудня 2016 року, близько 23 години він пішов на кладовище знаючи про те, що там немає охорони, щоб викрасти метал та продати. Спочатку він був біля могили свого батька, а потім знайшов дерев`яний брусок з допомогою якого позбивав чавунні огорожі з трьох різних могил, які побив на частини, поклав до мішка та відвіз до дому, де заховав. Наступного дня викрадені частини від огорожі він здав до приймального пункту на металобрухт, за що отримав 1000 гривень, які використав на власні потреби.Цивільний позов потепілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків повністю визнає.

29 грудня 2016 року він разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_6 перебуваючи в автомобілі, який належить ОСОБА_6 розпивали спиртні напої. Коли горілка закінчилася він разом з ОСОБА_15 вийшли з автомобіля, щоб справити свої природні потреби. Повернувшись назад, то ОСОБА_6 в автомобілі не було, а ключі знаходилися в замку запалювання. Тоді він запропонував ОСОБА_15 покататися на автомобілі, але про свій намір продати цей автомобіль він ОСОБА_15 не казав. Після того, як вони покаталися по місту, приїхали до криниці, яка розташована неподолік його будинку, де він припаркував автомобіль та разом з ОСОБА_15 пішли до дому до ОСОБА_19 , де знову розпивати спиртне. Коли закінчилась горілка ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_15 здати в ломбард його електроінструмент, щоб купити ще спиртного. Вони всі разом пішли до ломбарду, але ломбарт був зачинений. Тоді ОСОБА_7 запропонував піти до дому до ОСОБА_15 , а він потім сходить до своєї знайомої, де візьме горілку. Коли вони йшли додому до ОСОБА_15 , то зустріли ОСОБА_6 , якому запропонували піти разом з ними. Прийшовши до ОСОБА_15 , ОСОБА_7 пішов до своєї знайомої та приніс горілку, яку вони всі разом вживали до ранку. Коли закінчилося спирте він та ОСОБА_7 пішли по своїх домівках, а ОСОБА_6 залишився вдома у ОСОБА_15

01.01.2017 року знаючи про те, що ОСОБА_7 не має вдома, він вирішив здійснити крадіжку. Він підїхав на автомобілі ОСОБА_6 до місця проживання ОСОБА_7 , де з допомогою металевої фомки зірвав замок від дверей, зайшов у будинок, а потім до гаража звідки викрав електрозварювальний апарат та два електрорубанки, які погузив до багажника автомобіля. Викрадене майно продав за 600 грн. Після цього він продав автомобіль ОСОБА_6 за 4000 грн. Кошти витратив на власні потреби. У вчиненому щиро кається та просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 16.01.2017 року в обідній час він пішов на кладовище, де похований його батько і бабуся, та виявив відсуність 6 секцій металевої огорожі та 5 металевих стовпчиків. Просив задовольнити його позов. Щодо міри покарання, покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що на кладовищі поховані вітчим його дружини та мати його дружини. Останього разу на їх могилі він був в жовтні 2016 року, огорожа була на місці. 08.02.2017 року, коли він прийшов на кладовище, то виявів відсутність більшої частини огорожі на могилі родичів. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має. Щодо міри покарання обвинуваченому, покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, але звернулася до суду із заявою, в якій просила розглядати справу без її участі у зв`язку з станом здоров`я. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має. Щодо міри покарання, покладається на розсуд суду (т.2 а.с.214).

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 02.01.2017 року коли він прийшов до себе дому, то виявив пошкодженні вхідні двері та відсутність електрозварювального апарату та двох електрорубанків. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має. Щодо міри покарання, покладається на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав покази, які є аналогічними показам обвинуваченого та повністю відповідають фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 289 КК України, що викладені у обвинувальному акті. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має. Щодо міри покарання, покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які ними не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_8 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав фактичні обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які узгоджуються з обставинами, що викладені у обвинувальному акті, суд визнає, що його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297, ч.1 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України доведена повністю, оскільки він 27.12.2016 року близько 23 години своїми умисними протиправними діями вчинив наруги над трьома могилами з корисливих мотивів, оскільки незаконно заволодів предметами, що знаходяться на цих могилах, 29.12.2016 року близько 23 год. 30 хв. своїми умисними протиправними діями незаконно заволодів транспортним засобом, що належав ОСОБА_6 та 01.01.2017 року близько 08 год. 30 хв. своїми умисними протиправними діями таємно викрав майно, що належало ОСОБА_7 , поєднане з проникненням у житло та інше приміщення.

Вирішуючи питання щодо визначення виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд у відповідності до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відносить: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, правдиві та послідовні покази.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не питягувався до кримінальної відповідальності (т.2 а.с.120), має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо (т.2, а.с.122), не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не перебуває на обіку у лікарів психіатра та нарколога (т.2 а.с. 124, 125), є особою, який постраждав від ЧАЕС 4 категоії (т.2 а.с.127), а також приймаючи до уваги думку потерпілих щодо міри покарання для обвинуваченого, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде достатнім призначення покарання в межах санкцій ч.3 ст. 297, ч.1 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, та остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів згідно правил ст.70 КК України за принципом часткового складання призначених покарань, із застосуванням ст.75 КК України, звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, п. 2, ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297, ч.1 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

за ч.3 ст.297 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

за ч.1 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців;

за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складення призначених покарань визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотии роки і шість місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 обраний раніше у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, на користь ОСОБА_4 1776 (одна тисяча сімсот сімдесят шість) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Речові докази по справі: металевий корпус від зварювального апарату, металевий двохколісний візок та електричний рубанок, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , вважати переданим за належністю.

Автомобіль марки «АЗЛК 21406», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Богуславського ВП Миронівського ВП ГУ НП в Київській області, передати потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) з дня проголошення вироку, а обвинуваченому в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано або змінено, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.
Головуючий суддя ОСОБА_1