Справа № 569/5375/17
У Х В А Л А
04.04.2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Рівненської області радника юстиції ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця за національністю, раніше не судимого, одруженого, працюючого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -
Слідчий відділу прокуратури Рівненської області радник юстиції ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 , 01.04.2017, близько 19 год. 30 хв. 19 год. 50 хв., перебуваючи у житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин зі своїм батьком - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті останнім, за допомогою вогнепальної зброї пістолета, марка і модель якого не встановлена, здійснив не менше двох пострілів в область тулуба та шиї ОСОБА_9 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у виді вогнепального наскрізного кульового поранення грудей з ушкодженнями лівої легені, аорти та легеневої артерії, масивної крововтрати, внутрішньо - грудної та зовнішньої кровотечі. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 50 від 02.04.2017, смерть ОСОБА_9 настала в результаті масивної крововтрати, внутрішньо-грудної та зовнішньої кровотечі, вогнепальних наскрізних кульових поранень грудей.
Відразу після заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні дії, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_8 за допомогою вогнепальної зброї - пістолета, марка і модель якого не встановлена, здійснив не менше трьох пострілів в область передньої частини тулуба ОСОБА_8 , після чого наніс останньому не менше двох ударів в ділянку голови руків`ям вогнепальної зброї, з якої здійснював постріли, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження.
Однак, ОСОБА_6 злочинний намір, в частині умисного протиправного позбавлення життя ОСОБА_8 , не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілий ОСОБА_8 , після отриманих тілесних ушкоджень, зачинився у будинку за вказаною вище адресою та утримуючи вхідні двері, позбавив ОСОБА_6 можливості вчинити всі дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, при вказаних фактичних обставинах, злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, а саме замаху на умисне вбивство двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам.
04.04.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні даного злочину та допитано як підозрюваного.
Під час допиту підозрюваний ОСОБА_6 показав, що 01.04.2017 під час конфлікту, який виник між ним та батьком, він діяв в межах необхідної оборони і при цьому захищався від агресивних дій ОСОБА_8 .
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю зібраних під час досудового розслідування доказів.
Так, будучи допитаним в якості потерпілого ОСОБА_8 показав, що безпосередньо впізнав у особі, яка 01.04.2017 здійснила кілька пострілів у нього з вогнепальної зброї пістолета, свого сина ОСОБА_6 , а також чув постріли відразу перед тим, як отримав вогнепальні поранення у будинку, за адресою.: АДРЕСА_1 , де згодом виявив труп своєї дружини ОСОБА_9 .
Згідно з протоколом огляду трупа від 02.04.2014, на трупі ОСОБА_9 наявні вогнепальні поранення.
Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується також іншими доказами здобутими в ході досудового розслідування.
Отже, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, особливо тяжкого злочину, за який законом може бути призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, вагомість, наявних доказів про вчинення даного злочину підозрюваним, тяжкість передбаченого законом покарання, є достатні підстави вважати, що підозрюваний у випадку обрання йому іншого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Про даний факт беззаперечно свідчить поведінка підозрюваного безпосередньо після вчинення злочину, оскільки місцезнаходження ОСОБА_6 було не встановленим упродовж двох діб після вчиненого, тобто останній переховувався від органу досудового розслідування. З цією ж метою, абонентський номер НОМЕР_1 , яким користувався останній на час вчинення злочину, перебував поза мережею оператора мобільного зв`язку, що також свідчить про не бажання ОСОБА_6 надати відомості про своє місцеперебування органу досудового розслідування.
Також, існують достатні підстави вважати. що перебуваючи на волі підозрюваний матиме змогу знищити, сховати знаряддя вчинення злочину, а саме вогнепальну зброю пістолет, модель якого, як і місцезнаходження, на даний час органом досудового розслідування не встановлені.
Зважаючи на характер вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину, його особливу тяжкість та суспільну небезпеку, про що свідчить вчинення злочину з застосуванням вогнепальної зброї, є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що в разі обрання стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, він матиме можливість негативним чином впливати на потерпілого ОСОБА_8 , який не був позбавлений підозрюваним життя тільки з причин, що не залежали від волі підозрюваного, а також на інших свідків у кримінальному провадженні, що, в свою чергу може негативно відобразитись на їх бажанні та готовності давати правдиві, послідовні показання, як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду в кримінальному провадженні.
Наведені ж обставини свідчать і про можливість підозрюваного ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, продовжити кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється останній, оскільки злочинний намір ним не досягнуто з причин, що не залежали від його волі, підозрюваний перебуває з потерпілим у тривалих неприязних стосунках, а знаряддя вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлене, не виявлене та не вилучене.
Крім того, ОСОБА_6 на даний час обіймає посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області, стаж роботи в органах прокуратури цієї області з січня 2011 року, а відтак обізнаний із способами вжиття заходів по викриттю його злочинної діяльності, що свідчить про реальну можливість, останнього перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Отже, під час досудового розслідування наявні всі ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У свою чергу, вищевикладені фактичні обставини свідчать про неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
Вивченням особи ОСОБА_6 встановлено, що він одружений, має на утриманні малолітню дитину, захворюваннями, які перешкоджали б його утриманню в умовах ізоляції від суспільства, не страждає.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з викладених у ньому підстав, просили його задоволити.
Підозрюваний та його захисник просили відмовити слідчому в задоволенні клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу тримання під вартою, а обрати цілодобово домашній арешт. При цьому вказують, що підозра є недостньо обгрунтована за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, вказана кваліфікація підтверджується тільки показами потерпілого. При цьому підозрюваний вказує, що він не заперечує сам факт перебування у будинку батька, де він зареєстрований, однак вимушений був захишатись від агресивних дій батька , який міг позбавити його життя. Він з перших хвилин був в шоковому стані, і не зміг з"явитись до правоохоронних органів. Пістолет, телефон а також куртку він викинув, і вказав органам досудового розслідування про їх місце знаходження. Вказаний конфлікт виник на грунті особистих неприязних відносин з батьком, який вже триває дуже довгий час. В подальшому усвідомивши вчинок, і уклавши угоду з адвокатом, він добровільно з"явився в прокуратуру Рівненської області, де дав правдиві свідчення стосовно подій 01.04.2017 року. Інших очевидців крім них, в будинку не було, а тому у нього немає підстав для впливу на них, а також на потерпілого. Починаючи з 01.02.2017 року мети уникнути від органів досудового слідства у нього не було.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
04.04.2017 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину та допитано як підозрюваного.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обовязку, встановленого законом.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за який законом може бути призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
Вказаний злочин, має суспільно - небезпечний характер та поєднаний із насильством відносно двох осіб, одна з яких померла на місці скоєння злочину іншу особу поранено.
Слідчий в своєму клопотання вказує на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, негативним чином може вплинути на потерпілого, і довести свій умисел до кінця, знищити, спотворити знаряддя злочину.
Проте лише формальна наявність мети і підстав для застосування запобіжного заходу недостатні. При вирішенні цього питання повинно враховуватись у сукупності наступні законодавчо визначені обставини: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; її вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію, майновий стан, судимість; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди або доходу від злочину.
Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний добровільно через невеликий проміжок часу з"явився в прокуратуру Рівненської області, і будучи допитаний дав вичерпні покази, стосовно конфлікту, що виник 01.04.2017 ркоу в будинку № 12-а в м. Дубно Рівненської області. Крім того, ОСОБА_6 вказав, що він і надалі готовий співпрацювати з органом досудового розслідування, він добровільно видав речові докази, які у нього залишились, і вказав місце знаходження інших речових доказів. Вказане свідчить про те, що підозрюваний співпрацює з органом досудового розслідування, для встановлення об"єктивності по кримінальному провадженню. Крім того, маючи можливість ухилитись від слідства, підозрюваний за цей час цього не зробив, а добровільно з"явився в прокуратуру Рівненської області, що свідчить про його позитивну поведінку для встановленні істини по справі.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, вказані в ст.178 КПК України.
В узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забеспечення кримінального провадження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року вказано, що з огляду на те, що поняття " обгрунтована підозра" не визначена в національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 ЗУ " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" слідчим суддям слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі " Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої " термін обгрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об"єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В процесі розгляду клопотання встановлено, що інших очевидців вказаної події немає, а органому досудового розслідування допитані всі свідки, які мають значення для встановлення істини по справі, а тому суд не вбачає підстав для впливу підозрюваним на свідків.
Прокурором та слідчим не надано жодних переконливих доказів, що підозрюваний знищував, сховав або спотворював будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для кримінального провадження, наоборот вказує про їх місце знаходження, незаконно впливав на свідків, перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, хоча мав таку можливість. Також не надано доказів, що він буде продовжувати займатися злочинною діяльністю та буде продовжувати кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.
ОСОБА_6 органом досудового розслідування не був офіційно об"явлений в розшук
Кримінальний закон дає вичерпний перелік злочинів, а ч. 3 ст. 3 КК наголошує, що злочинність діяння визначається тільки Кримінальним Кодексом. Якщо діяння становить певну небезпеку для суспільних відносин, то воно обов"язково передбачає певне покарання.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
П.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України», береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти (7). При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (21, с.98). Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії».
Аналізуючи норму ст. 176 КПК України суд слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжні заходи - це заходи процесуального примусу попереджувального характеру, пов"язані з позбавленням або обмеженням свобод підозрюваного, обвинуваченого. При вирішення питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя керується правилом принципу презумції невинуватості про те, що всі сумніви щодо доведеності обставин-підстав обрання запобіжного заходу тлумачаться на користь підозрюваного, обвинуваченого.
Запобіжний захід обирається виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, зокрема для забеспечення виконання покладених на нього обов"язків, передбачених ч. 7 ст. 42 та іншими нормами КПК.
Підставами застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри та наявність ризиків. Наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити одну чи кілька із наведених дій означає наявність даних, які свідчать про обгрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій. Самі по собі ці дані, за відсутності загальної та особливої складових, не дають слідчому судді права на застосування запобіжного заходу.
Таким чином, слідчий та прокурор не довів жодного ризику щодо моживої поведінки підозрюваного, а обов"язок надання доказів стосовно обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, лежить на слідчому, прокурору, а тому характеризуючи особу підозрюваного немає підстав в даний час стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України на запобігання, яких спрямоване застосування запобіжного заходу.
Сама по собі тяжкість підозри у вчиненні вищевказаного злочину не є обов"язковою вимогою для суду щодо обов"язкового обрання найбільш суворого запобіжного заходу - як тримання під вартою
Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, а також чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, чим порушив вимоги пунктів 2, 3 частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України. Тим самим не було взято до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України), «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України»).
З врахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, працює в системі прокуратури України, має дружину та неповнолітню дитину, тобто міцні соціальні зв"язки, постійно проживає за місцем реєстрації, слідчий суддя вважає відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою а обрати цілодобово домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю . Суд також враховує, що слідчим та прокурором не надано достатніх підстав, що підозрюваний будучи працівником прокуратури, і будучи обізнаним із способом вжиття заходів про викриття його злочинною діяльності, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Судом також встановлено, що в АДРЕСА_3 проживає матір підозрюваного, а тому суд вважає заборонити ОСОБА_6 цілодобово покидати житло за вищевказаною адресою.
При цьому суд виходить з положеннь Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, та враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу.
Суд приходить до переконання, що саме вказаний запобіжний захід забеспечить виконання підозрюваним процесуальних обов"язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному , обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Окрім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов"язки, прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду, не відлучатись із населенного пункту, в якому він буде перебувати, здати органам досудового розслідування документи, що дають право на виїзд та в"їзд в Україну, повідомляти слідчого про зміну місця проживання, заборонити спілкуватись із ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно Рівненської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, одруженого, працюючого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю..
Заборонити ОСОБА_6 залишати цілодобово житло, що розташоване за адресою АДРЕСА_3 .
Покласти на ОСОБА_6 наступні обов"язки : прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду, не відлучатись із населенного пункту, в якому він буде перебувати, здати органам досудового розслідування документи, що дають право на виїзд та в"їзд в Україну, повідомляти слідчого про зміну місця проживання, заборонити спілкуватись із ОСОБА_8 .
Строк дії ухвали встановити до 04 червня 2017 року.
Термін дії обов"язків, покладених судом, визначити два місяці, тобто до 04 червня 2017 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та передати її на виконання в Дубенський ВП ГУНП в Рівненській області, а підозрюваний негайно доставляється до місця проживання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1