Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 грудня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2016 року по кримінальному провадженні №0000366 стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє - 11 травня 2016 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 8 місяців позабвлення волі, а отстаточно на підставі ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців,
про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, -
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5 , який приймає участь в режимі відеоконференції,
в с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначене вироком Рівненського міського суду від 11 травня 2016 року, більш суворим, призначеного цим вироком, ОСОБА_5 остаточно призначено чотири роки позбавлення волі.
Згідно із вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2016 року, ОСОБА_5 , 19 січня 2016 року близько 20 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у приміщенні аптеки «Maximum» №25, розташованої за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, буд. 197, з умислом на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження належної Благодійному фонду "Помагаєм" скриньки для пожертв, відкрито викрав звідти грошові кошти в сумі 1573 грн., після чого намагався покинути приміщення аптеки, однак не зміг довести свої суспільно небезпечні винні дії до кінця та розпорядитися викраденим майном з причин, що не залежали від його волі, оскільки при виході з приміщення аптеки був затриманий з викраденими коштами сторонніми особами.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначив, що оскаржуваний вирок суду ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, матеріального права та порушені його права, передбачені Конституцією України, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Просив вирок суду в частині призначення покарання змінити, застосувавши ст.69 КК України та призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали скаргу і просили змінити вирок в частині призначеного покарання, доводи прокурора ОСОБА_6 про законність вироку місцевого суду та залишення його без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, є вірною і не оспорюється.
Відповідно до вимог ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 р., №8 від 12.06.2009 р., № 11 від 06.11.2009 р.), призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м'якого виду основного покарання, або непризначення обов'язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
З оскаржуваного вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, який відноситься до тяжких, та обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, а також обтяжуючу вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. Було враховано місцевим судом і репутацію обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, неодноразово судимий за злочини проти власності, а саме: 05 січня 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187 із застосуванням ст.ст.69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 2 роки; 11 червня 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.3 ст.185 на підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць; 25 червня 2012 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 на підставі ч.4ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, 11 травня 2016 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 8 місяців позабвлення волі, а отстаточно на підставі ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців.
Кримінальним законом за вказаний злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. Разом з цим, як встановлено ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Відтак колегія суддів вважає, що місцевим судом у відповідності до вимог ст.65 КК було прийнято обгрунтоване рішення про призначення ОСОБА_5 мінімального покарання.
Як визначено ст.414 КПК, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. Пропонуючи апеляційному суду змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання ні обвинувачений, ні його захисник не довели апеляційному суду в чому саме проявилась явна несправедливість покарання. Не містить такого обгрунтування й апеляційна скарга обвинуваченого.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що призначене ОСОБА_5 покарання є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, тому підстав для зміни судового рішення та задоволення апеляційних вимог щодо пом`якшення призначеного покарання не вбачається.
Разом з цим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 попередньо ув`язнений з 20 січня 2016 року по даний час, то згідно ч.5 ст.72 КК йому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.
Зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув'язнення у строк відбування покарання з 20 січня 2016 року по 12 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув'язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
с у д д і:

_____________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3