Справа№751/820/17
Провадження №1-в/751/64/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , представника Чернігівської ВК № 44 ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії №44 клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання,

в с т а н о в и в :

Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_5 своє клопотання підтримала, просила задовольнити.

В судовому засіданні представник Чернігівської виправної колонії №44 заперечила щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення, вважає, що на даний час засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення засудженої, представника Чернігівської виправної колонії №44, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Так, Солом`янським районним судом м. Києва 13.11.2015 року ОСОБА_5 засуджена за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2014 року та остаточно призначено до відбуття покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі.

Як вбачається з особової справи, засуджена ОСОБА_5 відбуває покарання в Чернігівській виправній колонії №44 з 29.07.2015 року, кінець строку 29.11.2017 року.

По прибуттю до установи рішенням комісії розподілена до відділення № 1 та працевлаштована до швейного виробництва установи швачкою, в бригаду №14.

З матеріалів особової справи засудженої вбачається, що ОСОБА_5 була неодноразово засуджена за однорідні злочини, до неї застосовувалось двічі умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до характеристики адміністрації Чернігівської виправної колонії № 44 ОСОБА_5 відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, характеризується за весь час відбування покарання негативно, за порушення установленого порядку відбування покарання оголошувались стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, перебувала на профілактичному обліку як злісний порушник установленого порядку відбування покарання. Проводилась профілактична бесіда з приводу порушення установленого порядку відбування покарання. Не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність, поведінка засудженої свідчить про не усвідомлення пагубності протиправної поведінки, нестійке бажання вести правослухняний спосіб життя, не є прикладом для інших засуджених. Неодноразово засуджена за однорідні злочини, двічі звільнялась умовно-достроково, але належних висновків для себе не зробила та скоїла новий однорідний злочин. Засуджена пристосувалась до умов позбавлення волі, чітких позитивних планів на майбутнє не має, у адміністрації установи не має впевненості в її подальшій правослухняній поведінці.

Згідно психологічної характеристики на засуджену ОСОБА_5 від 06.10.2016 року, засуджена недостатньо усвідомлює свою провину та прямий причинно-наслідковий зв`язок між власними діями і наслідками від них, прагнення поводитися у відповідності до загально існуючих норм у суспільстві на даний час слабке. На даний час вона не готова до самокерованої правослухняної поведінки. Засудженій потрібна подальша корекція поведінки, щоб її дії носили соціально-прийнятий характер.

Таким чином, суд, враховуючи всі докази в провадженні, дійшов висновку, що засуджена не довела своє виправлення, застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним.

За таких обставин, у задоволенні клопотання засудженої слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1