АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000080 за апеляційними скаргами прокурора у справі ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року,

за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_8
захисника - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000080 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України повернуто прокурорудля усунення недоліків та виконання вимог кримінального процесуального кодексу.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінальних правопорушень та при формулюванні обвинувачення ОСОБА_7 наявні суперечності в частині кількості придбання пігулок амфетаміну у кількості 286 штук та в частині пігулок в кількості 265 штук, що були представлені для проведення судово-хімічної експертизи, як придбані та в подальшому вилучені в ході огляду місця події. Також в обвинувальному акті не в повній мірі зазначені дані про особу обвинуваченого, зокрема відомості про освіту, місце роботи, сімейний стан, відомості щодо наявності неповнолітніх дітей, пільги, які є важливими при вирішенні питання про призначення покарання, у випадку доведеності його вини.
Крім того, в обвинувальному акті міститься посилання, як на доказ винуватості ОСОБА_7 , висновок Київського обласного НДЕКЦ МВС України № 19/7-02/786 від 4 серпня 2016 року та Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ № 99/8 від 25 червня 2016 року, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Також, як вбачається з даних реєстру досудового розслідування, в ньому не викладені в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування, зокрема, не міститься повідомлення про внесення відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України до ЄРДР і початок досудового розслідування.
Окрім того, не підтверджено, що слідчий ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_5 мали повноваження на здійснення процесуальних дій та прийняття відповідних процесуальних рішень, а також відсутні відомості про залучення захисника у кримінальне провадження, в той час як наявні дані про ознайомлення захисника з матеріалами досудового розслідування.
Крім того, реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про те, що стороні захисту у відповідності до вимог кримінально процесуального закону було повідомлено про можливість відкриття матеріалів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу шляхом виключення з її резолютивної частини фрази «для усунення недоліків та виконання вимог кримінального процесуального кодексу», та змінити оскаржувану ухвалу шляхом виключення з її резолютивної частини 3,4,5 абзаців, що стосується запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що своє ухвалою суд першої інстанції, крім повернення обвинувального акту прокурору, фактично дав вказівку прокурору усунути недоліки в обвинувальному акті та виконати вимоги кримінального процесуального кодексу України. На думку захисника, такою вказівкою судом позбавлено прокурора повноважень вчинити інші дії, які він може вчинити у разі повернення йому обвинувального акту. Так прокурор вже позбавлений можливості вчинити інші дії з обвинувальним актом, наприклад, скасувати його або закрити кримінальне провадження, або навіть оскаржити цю ухвалу, оскільки судом вже дано вказівку прокурору лише усунути недоліки існуючого обвинувального акту.
Крім того, повернувши обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції не дійшов до стадії вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, як це передбачено ст.315 КПК України. Таким чином, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд першої інстанції вийшовши за межі своїх повноважень.

Прокурор у справі ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, призначити новий судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000080 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив про те, що ОСОБА_7 інкримінується придбання 268 штук пігулок амфетаміну, які були направлені для проведення експертизи. При цьому, під час проведення експертизи 3 пігулки були використані експертами для встановлення їх хімічного складу, а тому в обвинуваченні відсутні суперечності щодо кількості придбаних пігулок.
Крім того, як зазначає прокурор, в обвинувальному акті викладено відомості про особу обвинуваченого відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, яким визначено чіткий перелік відомостей про особу, які мають бути викладені в обвинувальному акті.
Також апелянт звертає увагу на те, що посилання в обвинувальному акті на висновки експертиз є частиною формулювання обвинувачення, а не як доказ винуватості ОСОБА_10 .
Щодо матеріалів реєстру досудового розслідування, на думку прокурора, всі перелічені реквізити містяться, а аналіз суду першої інстанції щодо кількості проведених процесуальних дій, їх доцільності внесення до реєстру та хронологічного порядку виходить за межі підготовчого провадження.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у повному обсязі, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, підтримавши в повному обсязі апеляційну скаргу захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого висновку.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відомості, які має містити обвинувальний акт, передбачені ст. 291 КПК України.
Так, згідно з ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.

Частиною 3 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав, зазначених в ухвалі, яка оскаржується, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до оцінки доказів у провадженні, що є неприпустимим на даній стадії процесу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; дату та місце його складення та затвердження.

Посилання в ухвалі суду на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за викладених фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України,на думку колегії суддів, є необґрунтованими та суперечать засадам кримінального провадження, передбаченим ст..7, 8, 9, 10, 17, 20, 22, 23, 26 КПК України.

Крім того, відповідно до ст.. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинуваченого акту, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, згідно ст. 92 КПК України, покладається на слідчого і прокурора.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.. 291 КПК України.

Що стосується неповноти реєстру матеріалів досудового розслідування та його невідповідності вимогам КПК України, як зазначено в ухвалі, яка оскаржується, то зазначені обставини відповідно до вимог КПК України не є підставою для повернення обвинувального акту.

Також наявність або відсутність повноважень слідчого ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_5 на здійснення процесуальних дій та прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні під час досудового слідства, як і відомості про залучення захисника, підлягають перевірці та оцінці в сукупності з іншими доказами під час судового розгляду кримінального провадження та прийняття рішення за результатами розгляду зазначеного кримінального провадження.

З огляду на викладене, те, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, суперечать даним, викладеним в обвинувальному акті, колегія суддів вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, обґрунтованими, апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню, а ухвалу суду першою інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору - такою, що підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин апеляційна скарга захисника про зміну ухвали суду шляхом виключення з її резолютивної частини фрази про повернення обвинувального акту прокурору «для усунення недоліків та виконання вимог кримінального процесуального кодексу» задоволенню не підлягає.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про зміну ухвали суду шляхом виключення з її резолютивної частини 3,4,5 абзаців, що стосується запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 , то, на думку колегії суддів, вони є необґрунтованими.

Перевіряючи доцільність подальшого застосування щодо обвинуваченого тримання під вартою, на думку колегії суддів, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими у злочинах, які відносяться до категорії тяжких, у вчиненні яких ОСОБА_7 обвинувачується, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Одночасно, колегія суддів приймає до уваги стадію даного судового провадження, те, що докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися, а за таких обставин залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, відтак наявний ризик його можливого впливу на свідків.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги те, що на час розгляду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо стану здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, сімейний стан, соціальні зв`язки, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, проте, не вбачає підстав для продовження строку дії запобіжного заходу на максимальний термін - 60 днів, з можливістю внесення застави, порядок внесення якої, розмір та обов`язки, покладені на обвинуваченого в разі внесення застави, визначені ухвалою суду, яка оскаржується.

З огляду на викладене, апеляційна скарга захисника в частині виключення з її резолютивної частини 3,4,5 абзаців, що стосується запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.. 376, 331, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у справі ОСОБА_5 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року в частині повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000080 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 305, ч. 1 ст. 309 КК України прокурору, - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В решті ухвалу залишити без зміни, продовживши ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 30 діб, тобто, до 18 січня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

______________________________ ________________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3