У Х В А Л А

Іменем україни

13.02.2017 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та її захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/948/16 (справа № 308/14824/14-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001436, про обвинувачення, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Львівської області Турківського району, с. Нижня Яблунька, громадянки України, освіта вища, заміжньої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
16 грудня 2016 року до Ужгородського міськрайонного суду, після розгляду Апеляційним судом Закарпатської області, повернувся обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/9486/16, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001436 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.
Згідно ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 10.11.2016 року вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 березня 2016 року у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 було скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції згідно з вимогами Розділу ІV КПК України в іншому складі суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було розподілено 16.12.2016 року на головуючого суддю ОСОБА_1 .
За ухвалою від 20.12.2016 року судом було прийнято до свого провадження кримінальне провадження № 1-кп/308/948/16 (справа № 308/14824/14-к), та призначено його до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Прокурор у судовому засіданні 13.02.2017 року просив суд призначити справу до судового розгляду, оскільки відсутні підстави для закриття кримінального провадження та повернення обвинувального акту щодо обвинувачених.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 просив суд повернути обвинувальний акт з підстав, зазначених в ухвалі апеляційної інстанції через відсутність у ньому чіткого та повного формулювання обвинувачення та неможливість усунення цих недоліків в ході судового розгляду.
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку захисника та наполягала на поверненні обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що даний обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.
Я зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ наданих в інформаційному листі "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року, суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає ст.ст. 291, 292 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
При цьому формулювання обвинувачення, окрім вказівки статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить чіткого та повного формулювання обвинувачення.
В ухвалі Апеляційного суду Закарпатської області від 10.11.2016 року апеляційною інстанцією було зазначено, що у обвинувальному акті, складеному відносно ОСОБА_4 , фактичні обставини кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачення викладені не повно.
Зокрема не зазначено конкретно: місце, час, спосіб вчинення та наслідки кожного кримінального правопорушення; відповідні накази та періоди, в які ОСОБА_4 обіймала різні посади в ПАТ «Закарпатгаз», конкретні посадові обов`язки, які було нею порушено під час перебування на відповідній посаді та конкретні дії, які утворюють склад злочину і є наслідком порушення службових обов`язків; фактичні данні щодо ознайомлення із посадовими обов`язками за кожною з посад; суми та види нарахувань за кожним з підроблених офіційних документів; причетність інших осіб до складання офіційних документів та їх роль і цьому; фактичні обставини за яких чуже майно було ввірене обвинуваченій чи перебувало в її законному віданні; власник предмету злочину тощо.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Виходячи з наведених вимог кримінального процесуального закону та прецедентної практики Суду, висунуте особі обвинувачення має бути конкретним, зрозумілим та містити необхідні фактичні дані що всіх ознак злочинів, у вчиненні яких особа обвинувачується.
Зокрема, встановлені у справі фактичні обставини кримінального правопорушення, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, мають відповідати всім ознакам, визначеним в диспозиції відповідної норми закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому необхідно враховувати, що кваліфікація кримінального правопорушення полягає у зіставленні ознак встановленого слідчим, прокурором злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, яке має наслідком формулювання судом висновку про їх відповідність.
На думку суду вищезазначене порушення вимог закону порушує права обвинуваченої на захист, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, яке сформульоване та викладене в обвинувальному акті, що є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення справи і права забезпечення обвинуваченого на захист.
Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.
Статтею 314 КПК України не передбачено можливості виправлення технічних чи інших помилок, а також внесення якихось додаткових відомостей до обвинувального акту чи реєстру після їх надходження до суду, зокрема, у підготовчому судовому засіданні. Законом також не передбачено поділу недоліків обвинувального акту чи реєстру на суттєві та не суттєві чи такі, що перешкоджають розгляду або не перешкоджають розгляду справи по суті. Ст. 291 КПК України чітко передбачено категоричний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Ст. 109 чітко передбачено категоричний перелік відомостей які має містити реєстр матеріалів досудового розслідування. Виключень щодо можливості визнання несуттєвим недотримання прокурором чи слідчим будь-якої із вказаних вимог, Законом не передбачено.
Гл. 28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.
Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту з недоліками є неприпустимим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.
Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.
За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Оскільки у даному випадку обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, його слід повернути.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/948/16 (справа № 308/14824/14-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001436, про обвинувачення, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, - повернути прокурору, який затверджував обвинувальний акт для усунення порушень вимог КПК України, протягом двох тижнів з дня отримання матеріалів кримінального провадження.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1