Провадження № 274/1202/16-к
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/101/17
І м е н е м У к р а ї н и
22.03.2017 м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на час скоєння злочинів в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, на даний час відбуваючого покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки за вироком Корольовського районного судом м. Житомира від 10 жовтня 2016 року за ч. 2 ст. 186 КК України,
за ст.ст. 186 ч. 1, 185 ч. 3 КК України,
за участі прокурора . . . . . . . . ОСОБА_4
захисника . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5
обвинуваченого . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
01 вересня 2015 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_3 знаходився поряд з приміщенням «Пан лікар», яке розташоване за адресою: м. Бердичів, вул. Сестер Сломницьких, 2. В цей час він побачив перед собою ОСОБА_6 , яка тримала в руках увімкнений мобільний телефон, та у нього виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 наздогнав ОСОБА_8 , яка йшла перед ним, та вихопив правою рукою з правої руки потерпілої мобільний телефон «НТС Desire 400», вартістю 2230 гривень, що був споряджений сім-картою «МТС», вартістю 9 гривень, на рахунку якої було 20 гривень, сім-картою «Київстар», вартістю 10 гривень, на рахунку якої було 5 гривень, та флеш-картою об`ємом 4 Гб, вартістю 100 гривень, а також був обладнаний захисною плівкою екрана, вартістю 50 гривень, та знаходився в пластиковому чохлі, вартістю 100 гривень.
Своїми злочинними діями, що виразились у відкритому викраденні майна, ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2524 гривні.
Крім того, 20 січня 2016 року, близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, перебували за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході спілкування у них виник спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна зі столярного цеху в селищі Гришківці, де раніше працювала особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 разом з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, взявши з собою спортивну сумку, на невстановленому слідством автомобілі поїхали в напрямку селища Гришківці.
В подальшому ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, дійшли до столярного цеху, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та, заховавшись на його території, стали спостерігати, чекаючи слушної нагоди для скоєння крадіжки.
Кримінальна відповідальність за злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена статтями 186 ч. 1, 185 ч. 3 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та вказав, що всі фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд не має. Обвинувачений показав, що 01 вересня 2015 року десь о восьмій годині вечора, перебуваючи біля базару, помітив потерпілу ОСОБА_11 . Пішов за нею. Дійшовши таким чином до міської лікарні, прямо на вулиці вирвав у потерпілої з рук телефон та побіг з ним в напрямку вулиці Житомирської. Викрадений телефон в подальшому він здав до ломбарду „Скарбниця. По другому епізоду пояснив, що в січні 2016 року він разом з ОСОБА_12 поїхали до того на роботу в столярний цех в селищі Гришківці, точної адреси не пам`ятає. З приміщення столярного цеху вони з ОСОБА_12 забрали електроінструмент, після чого з ОСОБА_13 пішли на зупинку біля м`ясокомбінату, звідки поїхали додому. Викрадений електроінструмент зберігався у нього вдома, доки не прийшли працівники поліції і не вилучили. Електроінструмент повернуто потерпілому. Потерпілій ОСОБА_14 він відшкодував вартість телефону. У скоєному кається, просить суворо не карати.
За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж); та за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.
При призначенні покарання ОСОБА_3 у відповідності до положень статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 ч.ч. 1, 3, 4 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, є тяжким, а злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений на час скоєння злочинів вважався раніше не судимим, на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі за скоєння корисливого злочину, за місцем проживання характеризувався як особа, на яку скарг не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався, хворіє синдромом залежності від опіоїдів, не працював.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій ОСОБА_6 .
Обставин, які обтяжували б покарання обвинуваченому, суд не встановив.
З урахуванням наведеного, зокрема того, що ОСОБА_3 вчинив ряд корисливих злочинів, а в подальшому в період судового розгляду щодо нього кримінальних проваджень знову вчинив корисливий злочин, за що був засуджений до позбавлення волі, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який не працює, має синдром наркотичної залежності, зважаючи на санкції статей, суд приходить висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства неможливе тому призначає покарання за кожен із злочинів у виді позбавлення волі. При призначенні міри покарання суд враховує думку потерпілої ОСОБА_8 , яка не наполягає на суворості покарання, зважає на повне відшкодування потерпілим збитків, повернення майна (т. 1, а.п. 50, 82).
Остаточне покарання суд призначає з врахуванням вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 10.10.16, зарахувавши в строк остаточного покарання строк покарання, відбутий за цим вироком. Крім того, у строк покарання обвинуваченому підлягає зарахуванню строк перебування ОСОБА_3 в установі попереднього ув`язнення (УВП № 8) для участі у судовому розгляді цього кримінального провадження.
Цивільні позови у провадженні не пред`явлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи прийняття судом рішення про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_3 у слідчому ізоляторі для судового розгляду, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Питання щодо речових доказів судом не вирішується, оскільки матеріли про обвинувачення ОСОБА_15 за ч. 3 ст. 185 КК України виділено в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його в розшук.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочинів, передбачених статтями 186 ч. 1; 185 ч. 3 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_3 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначених за цим вироком та вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 10 жовтня 2016 року, визначає обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Початок строку відбуття призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_3 обчислювати з 12 січня 2017 року, зарахувавши в строк покарання, частково відбуте покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 10.10.16.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 429 грн. 66 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведенні НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судової трасологічної експертизи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не обирати. До набрання законної сили залишається діяти ухвала Бердичівського міськрайонного суду від 29.11.16 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_3 у слідчому ізоляторі для судового розгляду цього кримінального провадження.
За правилами ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 до строку покарання строку попереднього ув`язнення час перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 12 січня 2017 року до дня набрання вироком законної сили у відповідності один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1