Справа № 750/5257/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1180/2016
Категорія - ст. 309 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14 квітня 2016 року за № 0003554 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернігова, з середньою освітою, одруженого, працюючого столяром у ФОП ОСОБА_8 , зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.11.2003 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ст.ст.75,76 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 26.09.2005 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.307, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 01.11.2011 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 20.08.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 7 місяців 17 днів згідно постанови Балаклаївського районного суду Харківської області від 12.08.2015 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 440 грн. 20 коп. процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 14.04.2016 року, приблизно о 11.00, ОСОБА_7 діючи умисно, маючи не зняту та не погашену судимість, відповідно до вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.09.2005 року, за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.307, ст.ст.70,71 КК України, знаходячись поблизу ЗОШ №12, що по вул. Доценка,17 у м. Чернігові, знайшов та незаконно залишив зберігати при собі скляний флакон з рідиною масою 8,002 г, який незаконно без мети подальшого збуту, зберігаючи при собі, переніс до будинку АДРЕСА_2 .

У цей же день, приблизно о 16.45, працівники поліції під час проведення огляду місця події поблизу під`їзду №5 будинку №43, що по вул.Рокосовського у м.Чернігові, при поверхневому огляді ОСОБА_7 виявили та у подальшому вилучили вищевказаний скляний флакон з рідиною масою 8,002 г, яка, згідно висновку експерта №413(х) від 19.04.2016 року, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого, у перерахунку на суху речовину, у наданій на експертизу рідині становить 0,745 г, який останній незаконно зберігав для власного зживання, без мети подальшого збуту.

Згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 (таблиця №1, список №1), опій (ацетильований опій) віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказуючи про однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, просить змінити оскаржуваний вирок та призначити більш м`яке покарання, а саме застосувати положення ст.75 КК України. Зазначає, що хоча і пройшов добровільно курс лікування від наркотичної залежності, проте суд залишив це поза увагою. Крім того, не враховано й те, що обвинувачений влаштований на роботу та отримує дохід, має постійне місце реєстрації та проживання, ряд тяжких захворювань та на його утриманні знаходиться брат, який має інвалідність. Більше того, в судового засіданні місцевого суду, як зазначає автор скарги, він висловив бажання стати на шлях виправлення шляхом відмови від вживання наркотичних засобів та має намір лікуватись від вказаної залежності. За місцем проживання характеризується позитивно, скарги відсутні, а також веде звичайний спосіб життя та дбає про брата, який має інвалідність. Вважає, що за вказаних обставин та відповідно до положень ст. 50, ст. 65 КК України наявні всі підстави для призначення покарання з випробуванням.

В своїх запереченнях прокурор стверджує, що вирок суду постановлений без порушень вимог КПК України, призначене судом покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому його доводи є необґрунтованими.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, думку прокурора, який вважав вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та щиро розкаявся.

Згідно з вимогами ст. 349 ч.3 КПК України, судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження, було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження та вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, так й відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також на які є посилання в апеляційній скарзі обвинувачений Призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на наявність ряду тяжких захворювань не підтверджено документально.

Також матеріалами кримінального провадження не підтверджені доводи апеляційної скарги обвинуваченого про наявність у нього на утриманні брата, який має інвалідність та потребує саме його допомоги.

Що стосується добровільного проходження курсу лікування від наркоманії, як про це зазначає автор скарги, то будь-які довідки з цього приводу суду надані не були та в матеріалах справи відсутні. Згідно довідки Чернігівського обласного наркологічного диспансеру № 701 від 29.04.2016 року ОСОБА_7 встановлений діагноз психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів. (а.с.43). Крім того, відповідно до ч.4 ст. 309 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті, проте в даному випадку дії обвинуваченого були кваліфіковані за ч.2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України. З цим обвинувачений погодився при розгляді справи в місцевому суді та йому були роз`яснені положення ст. 349 ч.3 КПК України. Більше того, в мотивувальній частині вироку зазначено та судом враховано стан здоров`я обвинуваченого, тому ці доводи є безпідставними.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі й за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, звільнявся від відбування покарання з випробуванням та умовно-достроково від подальшого відбування покарання, вчинив злочин в період непогашеної судимості, тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ст. 75 КК України та призначення покарання з випробуванням, про що просить апелянт.

Суд достатньо обґрунтовано мотивував своє рішення і колегія суддів погоджується з таким висновком.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і справедливим, а тому скасуванню чи зміні він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2016 року по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4