Справа № 548/359/17
Провадження №1-кп/548/57/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2017 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, не працюючого, інвалідності не має, не військовозобов`язаного у порядку ст. 89 КК України не судимого,-
у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 23.12.2016 близько 15.00 год. він прийшов до господарства ОСОБА_5 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 , щоб останній допоміг ОСОБА_4 продати металобрухт.
Перебуваючи у житловому будинку за вищевказаною адресою ОСОБА_4 побачив як дружина ОСОБА_5 . ОСОБА_6 діставала грошові кошти з валянка, що використовувався як схованка та знаходився біля шафи в прихожій кімнаті будинку, та в подальшому у вечірній час (точного часу під час досудового розслідування встановити не вдалося) користуючись тимчасовою відсутністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у прихожій кімнаті, умисно, з корисливих спонукань, таємно, шляхом вільного доступу із валянка викрав, належні ОСОБА_5 , грошові кошти у сумі 950 грн.
Викрадені грошові кошти ОСОБА_4 витратив на власні потереби, чим завдав ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому йому злочині визнав повністю, прохав суд суворо його не карати, в скоєному щиро розкаявся.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про розгляд справи відповідно до вимог ст.349 КПК України, тобто не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений вину свою визнав повністю, розкаявся і обставини ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 також вважає, що не слід досліджувати фактичні обставини справи, так як він свою вину визнає повністю та згоден з обвинуваченням, і усвідомлює, що не зможе їх оскаржити в апеляційному суді.
Учасникам судового процесу роз`яснено, що суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинуваченийта інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку. А тому суд за клопотанням і згодою учасників судового провадження обмежився дослідження доказів: допитом обвинуваченогота дослідженням його характеризуючих даних.
Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) є вірною.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст.66 КК України є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не виявлено.
Беручи до уваги викладене, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання те, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення не є тяжким злочином, а наявність таких обставин, як щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого слід призначити йому покарання у виді штрафу.
Під час досудового розслідування до обвинуваченого не було застосовано запобіжного заходу і на даний час немає ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу може ухилятися від виконання вироку, тому до нього не слід застосувати запобіжний захід.
Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, ч.1 ст.185КК України, суд,-
ОСОБА_4 , за ч.1 ст. 185 КК України до штрафу на прибуток держави в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Відповідно до ст.100 КПК речові докази по даному кримінальному провадженню рукавиці, які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області повернути ОСОБА_4 , а кантур, який переданий на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, - знищити.
Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області, за виключення оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.