Справа № 487/3943/17
Провадження № 1-кп/487/411/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_7 , сурдоперекладача - ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України

ВСТАНОВИВ:

23.07.2016 року в період часу з 19-00 год. до 20-00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходячись по вул. Дачній біля загальноосвітньої школи №18 в м. Миколаєві, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник конфлікт.

В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 наніс не менше трьох ударів дерев`яною палицею довжино. 80-90 см в область лівої руки ОСОБА_6 .

В результаті цього, в останнього утворились тілесні ушкодження у вигляді саден лівої верхньої кінцівки, перелому ліктьового відростку лівої ліктьової кістки зі зміщенням.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, тобто спричинення умисних тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого та потерпілого.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст. 122 КК України визнав повністю та суду показав, що 23.07.2016 року ввечері він разом зі своїм другом ОСОБА_10 сиділи біля під`їзду буд. АДРЕСА_2 , вийшов ОСОБА_6 ті сів біля них, він знав, що потерпілий не чує, у них були нормальні стосунки. Приблизно через 2 хв. потерпілий дістав свій телефон та почав їх фотографувати, на що ОСОБА_10 зробив йому зауваження та попросив не фотографувати, але ОСОБА_6 показав плечима, що розуміє, що каже ОСОБА_10 та продовжив фотографувати. Після чого ОСОБА_10 потягнувся до телефону потерпілого, а останній показав кулаком на нього та біля щелепи, після чого встав. Він встав між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 щоб не було конфлікту, але потерпілий замахнувся та потрапив йому в голову, він відповів тим самим, після чого він разом з ОСОБА_10 пішли з двору, пішли в бік 2 КП. Через 2 годи вони повернулись у двір, де зустріли дівчину ОСОБА_10 та присіли до лавку у двір. До них підійшов ОСОБА_6 та також присів на цю лавку на іншому боці. Через деякий час потерпілій підійшов до них та своїм телефоном тричі вдарив його по голові, збив кепку, він наніс потерпілому удар в обличчя та потерпілий також наніс йому удар в обличчя. Після чого ОСОБА_6 взяв камінь та кинув його в ногу ОСОБА_10 . Після чого вони з ОСОБА_10 та його дівчиною пішли з двору, щоб подалі уникнути конфлікту, а потерпілий почав кидати їм в слід камені. Вони побігли через двір до школи №18, яка розташована по вул.. Дачна, а потерпілий біг за ними. Вони всі зупинилися біля школи, він підняв палицю дерев`яну довжиною приблизно 1 м, оскілки побоювався, що потерпілий каменем розіб`є йому голову, потерпілий підбіг близько до них та замахнувся рукою в якій був камінь, після чого він наніс потерпілому один удар палицею по пальцям правої руки, але камінь не випав з рук потерпілого, після чого він ще два рази вдарив палицею по лівої руці потерпілого в область ліктя та у останнього камінь випав з руки. Після чого ОСОБА_6 махнув рукою, що досить. Балончиком в обличчя потерпілого не бризкав.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро покаявся, цивільний позов ОСОБА_6 не визнав.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 23.07.2016 року ввечері біля під`їзду буд. АДРЕСА_2 , сиділи ОСОБА_4 з хлопцем, він сидів на лавці біля них та почав їх фотографувати на свій мобільний телефон, після чого між ними стався конфлікт, коли хлопці встали з лавки він впав, ОСОБА_11 вдарив його щоці та бризнув балончиком в обличчя, у нього почервоніло обличчя, почали дуже пекти очі, після чого він побіг додому, промив очі, після чого пішов в магазин з мамою. Повернувшись додому, у дворі знову побачив ОСОБА_4 , хлопця та дівчину, які сиділи на лавці, він підійшов до них та сів поруч, він збив кепку з голови ОСОБА_4 , який впав потім встав та між ними почався конфлікт. Після чого ОСОБА_4 , хлопець та дівчина побігли, а він побіг за ним наздоганяти, підняв з землі камінь та кинув, попав у дівчину та знову побіг за ними, але вони збігли. Він почав розшукувати їх та знайшов біля школи №18. Біля школи у нього з ОСОБА_11 знову почався конфлікт, у нього камней вже не було та ОСОБА_4 три рази вдарив його по лівої руці та по спині палицею, у нього почала опухати рука, а ОСОБА_4 з друзями побігли. Ввечері він побачив, що рука опухла в лікті, боліла, зранку пішов у лікарню, де йому наклали гіпс, рука ще деякий час боліла.

Цивільний позов щодо стягнення з ОСОБА_4 на його користь 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди підтримав, у зв`язку з перенесеними моральними стражданнями, в наслідок спричиненням йому тілесних ушкоджень, оскільки під час нанесення йому тілесних ушкоджень відчував сильну біль та образу, пережив стрес та моральні страждання.

Вина обвинуваченого також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

висновком експерта №1251 від 27.06.2016 року, згідно якого тілесні школення у вигляді перелому ліктьового відростку лівої ліктьової кістки зі зміщенням відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

додатковим висновком експерта №1711/1251-16 р. від 20.10.2016 року, згідно якого з урахуванням характеру та локалізації даних тілесних ушкоджень, та матеріалів кримінального провадження, вважає, що тілесні ушкодження у ОСОБА_6 в виді саден лівої верхній кінцівки, перелому ліктьового відростку лівої ліктьової кістки зі зміщенням, більш ймовірно могли виникнути в результаті неодноразових ударних впливів тупим твердим предметом, якими могли бути палиця, бита і т.д., за умови зігнутою лівої кінцівки в лівому ліктьовому суглобі і приведеному передпліччі, як на рівні пояса так і на рівні плеча. Менш ймовірно виникнення даних тілесних ушкоджень при падінні на витягнуту руку при зігнутому лікті;

висновком судово-психіатричної експертизи №432 від 23.11.21016 року відносно ОСОБА_6 , згідно якої ОСОБА_6 страждає та страждав раніше хронічним психічним розладом розладом особистості та поведінки внаслідок раннього органічного ураження центральної нервової системи, психоорганічним синдромом, по своєму психічному стану він не міг в повної мірі правильно сприймати обстановку, що має значення у справі та надавати про неї правильні покази.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною, а кваліфікацію його дій вірною.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше не судимий, згідно характеристики УВП СП Заводського ВП ГУНП за місцем проживання характеризується посередньо, згідно характеристики сусідів за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку МОПЛ та ОНД не перебуває, згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №4336 від 31.10.2016 року ОСОБА_4 не проходив строкову військову службу, оскільки рішенням призовної комісії визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час за графою 1 ст. 83-а розкладу хвороб, з психічними захворюваннями не пов`язано.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_4 є покарання в межах санкції ч. 1 ст. 12 КК України у вигляді обмеження волі.

Але з урахуванням ступені тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України і застосуванням п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн. суд вважає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню частково у розмірі 3000 грн., відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, що відповідає характеру та обсягу душевних страждань яких зазнав потерпілий, з урахуванням вимог розумності та справедливості.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового сроку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1