Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
01 червня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого:судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора Бернадської ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 2 березня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000219 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ст.118 КК України.
встановила :
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Горбаків Гощанського району Рівненської області, проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку України, незаміжню, непрацюючу, з професійно технічною освітою, раніше не судиму, визнано винуватою та засуджено:
- за ст.118 КК України на два роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 2 /два/ роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, на ОСОБА_6 покладено обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.76 КК України, на ОСОБА_6 додатково покладено обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.
Судом також вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
За вироком суду, 30.04.2016 року приблизно о 14 годині ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ініціював конфлікт із ОСОБА_6 , за адресою її проживання: АДРЕСА_1 , який тривав приблизно 3 години. У ході конфлікту ОСОБА_9 наносив ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Після того, як ОСОБА_6 відмовилась дати ОСОБА_9 кошти на алкоголь, його поведінка щодо неї стала більш агресивнішою. Сховавшись у літній кухні, ОСОБА_6 закрила вхідні двері на ключ. ОСОБА_9 не зміг їх відкрити. Щоб дістатися до ОСОБА_6 він вибив вікно. ОСОБА_6 відчинила двері літньої кухні і вибігла на подвір`я. Побачивши, що ОСОБА_9 біжить за нею з ножем, вона бігла до житлового будинку, щоб заховатися у ньому. Однак, ручка вхідних дверей ніяк не відчинялась у зв`язку з несправністю. ОСОБА_9 наздогнав її та, тримаючи у руці ніж, знову наносив удари. ОСОБА_6 вдалося вибити ніж з руки ОСОБА_9 . Відразу ж, він почав її душити. У цей час, приблизно о 17 год. 30.04.2016 року, ОСОБА_6 усвідомивши небезпеку для свого здоров`я внаслідок вчинюваних щодо неї ОСОБА_9 протиправних дій, діючи у несприятливій для себе обстановці захисту, за переваги ОСОБА_9 у фізичній силі над нею, не маючи можливості залишити місце події, з метою захисту власного здоров`я від протиправних дій ОСОБА_9 , схопила рукою ніж, який знаходився біля її ніг на порозі, та діючи з перевищенням меж необхідної оборони, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, нанесла йому два удари ножем, перший з яких у верхню частину живота та другий у грудну клітку спереду, з подальшим проникаючим ножовим пораненням у серце, чим спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді рани на лівій половині передньої поверхні грудей, що продовжується вираженим раневим каналом проходячим через мякі тканини грудей (підшкірно-жирову клітковину, м`язи), частково наскрізно через хрящову частину четвертого ребра зліва, проникає у грудну порожнину, де по його ходу виявлено ушкодження середньої стінки серцевої сорочки, середньої частини передньої стінки лівого шлуночка серця, де сліпо закінчується в його порожнині, а також рани на передній черевній стінці, вище і лівіше від пупка, що продовжується раневим каналом проходячим через м`які тканини живота (підшкірно-жирову клітковину, м`язи, очеревину), проникає у черевну порожнину, де сліпо закінчується у порожнині тонкої кишки. Внаслідок отриманого проникаючого ножового поранення грудей з ушкодженням серця, яке ускладнилося тампонадою серця кров`ю, настала смерть ОСОБА_9 .
Не погодившись з вироком суду прокурор ОСОБА_8 оскаржила його у апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, прокурор, не оспорюючи відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 , доведеність її вини у вчиненому, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильного звільнення обвинуваченої від відбування покарання. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст.118 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Свою позицію мотивує тим, що суд, при прийнятті рішення щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, не обґрунтував належним чином можливість її виправлення без відбування покарання реально. Додає, що звільняючи обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, суд не достатньо врахував те, що ОСОБА_6 вчинила злочин проти життя та здоров`я, внаслідок якого настала смерть потерпілого, а також вчинила даний злочин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, його думку щодо скасування вироку суду в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку стосовно обвинуваченої без застосування положень ст.75 КК України щодо неї, заперечення захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 проти вимог апеляційної скарги прокурора, його та обвинуваченої прохання щодо залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.
Висновки суду про доведення вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не оспорюються сторонами.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті та особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особи винних. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини вчинення злочину, зокрема й поведінку самого потерпілого ОСОБА_9 , який вчиняв щодо обвинуваченої фізичне насильство (душив руками за шию) сприйняте нею як реальну загрозу життю та здоров`ю, особу винної, яка розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, а також те, що злочин, скоєний нею за ст.118 КК відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та вчинений при перебуванні у стані алкогольного сп`яніння.
Покликання ж прокурора ОСОБА_8 щодо призначення обвинуваченій несправедливого, й на думку прокурора, занадто м`якого покарання через недостатнє врахування особи обвинуваченої та обставин що обтяжують їй покарання за вчинене, колегія суддів розцінює критично.

Так, в роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року, з наступними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через такі реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу
винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Колегією суддів у ході апеляційного розгляду матеріалів провадження встановлено, що наведені в апеляційній скарзі прокурором ОСОБА_8 твердження, щодо не достатнього врахування судом при обранні міри покарання ОСОБА_6 характеризуючих особу обвинуваченої обставин є голослівними, оскільки безпосередньо у ході судового засідання 02.03.2017 року їм давалася оцінка судом першої інстанції, останні були належно враховані при ухваленні оскаржуваного прокурором вироку та призначення міри покарання обвинуваченій за вчинене.

Так, судом дано оцінку як особі обвинуваченої ОСОБА_6 так і обставинам, які пом`якшують та обтяжують її покарання за вчинений злочин та призначено покарання у межах санкції інкримінованої статті кримінального закону.

Щодо покликань апелянта стосовно ненадання судом оцінки факту спрямування злочинного посягання ОСОБА_6 проти життя і здоров`я людини внаслідок якого настала смерть потерпілого, то таке твердження позбавлене свого юридичного підґрунтя, оскільки чинними нормами кримінального процесуального законодавства України передбачений вичерпний перелік обставин, які обтяжують покарання. До наведеного нормою ч.1 ст.67 КПК України виключного переліку обставин що обтяжують покарання (факторів, які характеризують підвищений ступінь суспільної небезпеки винної особи та вчиненого нею злочину) «спрямування злочинного посягання проти життя і здоров`я людини» не входять. Виходячи з контексту ч.3 ст.67 КПК України, обставини не зазначені у вичерпному переліку п.1 вказаної статті обставини, суд не може визнати такими, що обтяжують покарання за вчинене.

Критично оцінює колегія суддів й покликання апелянта щодо вчинення обвинуваченою злочину у стані алкогольного сп`яніння. Вчинення гр. ОСОБА_6 злочину в стані алкогольного сп`яніння колегія суддів розцінює як збіг обставин, оскільки обвинувачена згідно акту медичного обстеження Гощанської ЦРЛ від 01.08.2016 року (т.1 а.с.68) на Д-обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, а зазначене у ній не є підставами в порядку ст.409 КПК України, для зміни чи скасування вироку, а тому не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 02 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена до вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді :
_________ ___________ ________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3