АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/791/191/17
Категорія: ч. 1 ст. 135 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2017 року лютого місяця „23 дня

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України,

за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2016 року,

встановила:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2016 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, кримінальне провадження № 0000166 від 11.12.2012 щодо нього, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України закрито, у зв`язку із закінченням строків давності.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 3634 грн. 48 коп.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишений без розгляду та роз`яснено їй право на подачу такого позову в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, просить скасувати її та відновити досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 за ст. 135 ч. 3 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_9 під час провадження досудового розслідування перебував у розшуку, злочин вчинений ним не є злочином невеликої тяжкості, оскільки в результаті його вчинення настали наслідки у вигляді смерті її сина, у зв`язку з чим дії ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 135 КК України. За наведених підстав вважає, що суд не повинен був застосовувати до ОСОБА_9 строки давності та звільняти його від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, потерпілу ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу суду залишити без зміни, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вислухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Звільняючи ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження щодо нього за ч. 1 ст. 135 КК України у зв`язку із закінчення строків давності, суд першої інстанції виходив з того, що злочин який інкримінується обвинуваченому за ч. 1 ст. 135 КК України, відповідно до ст. 12 КК України класифікується як злочин невеликої тяжкості, за який передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та обвинувачений надав згоду на закриття справи за цією підставою.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_9 висунуто обвинувачення у тому, що він 09.05.2012, керуючи автомобілем „MAZDA 626, реєстраційний номер НОМЕР_1 , близько 02.00 год., рухаючись по вул. Перекопська зі сторони вул. Залаегерсег в напрямку вул. Миру м. Херсона, в районі будинку № 171, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який знаходився на проїжджій частині вулиці у горизонтальному положенні чи близькому до такого, після чого, маючи реальну можливість впевнитись у тому, що потерпілий перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, умисно не виконав вимоги п. 2.10 (а), (г) Правил дорожнього руху України, не залишився на місці події, а з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин на причетному до ДТП автомобілі поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди не надавши допомогу потерпілому ОСОБА_10 , якого своїми діями поставив у небезпечне для життя та здоров`я становище, в силу чого потерпілий був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан.

Унаслідок вказаної ДТП пішоходу ОСОБА_10 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких він ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Дії обвинуваченого кваліфікуються за ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан.

Таким чином органом досудового розслідування ОСОБА_9 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину невеликої тяжкості, за який передбачена максимальна міра покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Як видно з обвинувального акту, злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України вчинений ОСОБА_9 09 травня 2012 року, тобто з дня вчинення злочину минуло три роки, у зв`язку з чим суд обґрунтовано застосував до обвинуваченого положення ст. 49 КК України, та на законних підставах звільнив його від кримінальної відповідальності і закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Посилання апелянта про перебування обвинуваченого у розшуку спростовується листом т.в.о. начальника СУ ГУ НП в Херсонській області підполковника поліції ОСОБА_11 від 09.02.2017 № 121/02/8-2017, відповідно до якого ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження № 0000166 від 11.12.2012, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України у розшук не оголошувався.

Твердження апелянта про неправильність правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 135 КК України, на думку колегії суддів є також необґрунтованими, оскільки відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд має вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою й вмотивованою, постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування, як того просить апелянт, не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 23 грудня 2016 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

________________ ________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2