Справа № 186/1151/14-к
Провадження №1-кп/0186/22/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Першотравенську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000256 від 25 березня 2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозівське, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

18 березня 2009 року Синельниківським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

25 жовтня 2011 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України частково приєднати невідбутий термін 4 місяця за вироком від 18 березня 2009 року до відбуття 2 роки 4 місяця позбавлення волі.

06 червня 2012 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.296 КК України до 4 місяців арешту. Згідно ч. 4 ст.70 КК України частково приєднати невідбутий термін 2 роки 1 місяць за вироком від 25 жовтня 2011 року до відбуття 2 роки 5 місяців позбавлення волі,

29 липня 2014 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 263, ч.4 ст.296, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.187 КК України,

В СТ А Н О В И В:
ОСОБА_4 19 березня 2014 року приблизно о 00 годині 30 хвилин, проходячи біля будинку №1 по вулиці Горького м. Першотравенська Дніпропетровської області, де побачив автомобіль ВАЗ 2107 чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , до якого був приєднаний вантажний причіп, який належить ОСОБА_6 і у ОСОБА_4 , виник умисел на незаконне повторне заволодіння транспортним засобом.

Реалізучи свій злочинний умисел спрямований на незаконне повторне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 19 березня 2014 року о 00 годині 30 хвилин знаходячись біля будинку №1 по вулиці Горького м. Першотравенська Дніпропетровської області, де скориставшись тим, що його дії ніхто не бачить, умисно, підійшов до передньої лівої двері автомобіля ВАЗ 2107 чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , де за допомогою предмета (який досудовим розслідуванням не встановлений), відчинив замок лівої передньої дверці автомобіля ВАЗ 2107 чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 і проник у салон даного автомобіля.

Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне повторне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , шляхом пошкодження замка запалення та з`єднання проводів завів вищезазначений автомобіль, та намагаючись виїхати з місця паркування автомобіля, проїхав на ньому близько 1 метр, після чого вперся передньою частиною вище вказаного автомобіля в стінку будинку №1 по вулиці Горького м. Першотравенська і побачивши власника автомобіля ОСОБА_6 не вимикаючи двигуна автомобіля вийшов з нього та втік з місця скоєння злочину.

Крім того, ОСОБА_4 , 05 квітня 2014 року приблизно в 06 годин 30 хвилин знаходився на автостанції м. Дніпропетровська, де помітив автомобіль ДЄУ-Нексія голубого кольору, державний номер НОМЕР_2 , в якому знаходився власник даного автомобіля ОСОБА_7 . Підійшовши до вищезазначеного автомобіля, та представившись ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , попрохав ОСОБА_7 відвезти його в м. Першотравенськ Дніпропетровської області. На це прохання ОСОБА_7 погодився і ОСОБА_4 , сів до вищезазначеного автомобіля і ОСОБА_7 поїхав в м. Першотравенськ Дніпропетровської області.

05 квітня 2014 року приблизно в 09 годин 55 хвилин знаходячись в автомобілі ДЄУ-Нексія голубого кольору, державний номер НОМЕР_2 , біля будинку №26 по вулиці Горького м. Першотравенська у ОСОБА_4 , виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, ОСОБА_4 , 05 квітня 2014 року приблизно в 09 годин 55 хвилин, знаходячись в автомобілі ДЄУ-Нексія голубого кольору, державний номер НОМЕР_2 , який був розташований біля будинку №26 по вулиці Горького м. Першотравенська Дніпропетровської області, де умисно, з корисливих мотивів з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, витяг з кишені одягнутого на ньому пальто, предмет схожий на металевий прут із загостреною кінцівкою та направив його у бік тулубу ОСОБА_7 та наказав останньому, щоб він передав йому грошові кошти, які той має. ОСОБА_7 , усвідомлюючи реальну загрозу застосування до нього насильства небезпечного для життя чи здоров`я дістав свої грошові кошти в сумі 800,00 гривень і передав їх ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, а викраденими ним грошовими коштами розпорядився на свій розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , вину в пред`явленому йому обвинувачені визнав частково та надав суду покази. За епізодом від 19 березня 2014 року він суду пояснив, що в цей день він був в м. Тернівка Дніпропетровської області, виїхав він туди ще 17 березня 2014 року та повернувся до м. Першотравенська Дніпропетровської області лише 19 березня 2014 року. Він там був в гостях у свого друга « ОСОБА_9 » по батькові якого не пам`ятає, але « ОСОБА_10 » помер ІНФОРМАЦІЯ_2 а тому цей факт підтвердити не зможе суду. Наявність його «відбитків пальців» на автомобілі ВАЗ 2107 чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , він пояснити не може. Самого потерпілого ОСОБА_6 , він особисто перший раз побачив лише в залі судових засідань. Адресу квартири в якій він зупинявся 17 18 березня 2014 року в м. Тернівка він не знає. Де саме він перебував в час вчинення злочину він не пам`ятає. Просить суд виправдати його в частині цього обвинувачення, так як він цього злочину не вчиняв.

За епізодом від 05 квітня 2014 року обвинувачений пояснив суду, що визнає встановлені досудовим слідством обставини, не погоджується лише в частині застосування ним погрози застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я до потерпілого ОСОБА_7 . В той день коли вони разом з таксистом ОСОБА_7 , під`їхали до будинку АДРЕСА_2 , потерпілий ОСОБА_11 попросив його розрахуватися за проїзд, на що обвинувачений йому відповів : « А может быть ты рассчитаешься за проезд» після чого ОСОБА_11 дістав гаманець та віддав йому 800 гривень. Цю фразу ОСОБА_4 , казав жартома, гроші потерпілий ОСОБА_11 сам віддав йому добровільно, він не був наляканий, а чомусь подумав що ОСОБА_12 , їх забрав. Жодних опасних предметів у нього не було, він їх до тулуба потерпілого не приставляв, окрім телефону у нього такого нічого не було. Після чого ОСОБА_12 , пішов до квартири АДРЕСА_3 та ліг спати, а вже в обід цього ж дня до нього приїхала міліція. Він визнає свою вину, розкаюється, зазначає, що заподіяну шкоду потерпілому ОСОБА_11 відшкодував, просить суд кваліфікувати його дії за ч.2 ст. 186 КК України та суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , підтвердив суду, що в 2014 році приблизно 18 березня вночі йому подзвонила ОСОБА_13 черговий оператор ПТРК «Візит», керівником якого він є, яка повідомила, що хтось «завів» його автомобіль ВАЗ 2107, який був припаркований на площадці біля входу в ПТРК «Візит». Він сказав щоб вона включила зовнішнє освітлення на площадці, щоб краще бачити що там відбувається, а сам швидко вискочив на вулицю, оскільки мешкає в тому ж багатоповерховому будинку де знаходиться офіс ПТРК «Візит», за адресою: будинок №1 по вулиці Горького м. Першотравенська Дніпропетровської області. Коли він підбіг то побачив що його автомобіль ВАЗ 2107, працював, і особа, яка керувала ним намагався виїхати з місця парковки але автомобіль бився об стіну будинку №1 по вулиці Горького, злякавшись потерпілий ОСОБА_6 , почав голосно говорити, що дзвонить в міліцію, після чого якісь люди з чорного автомобіля БМВ, який стояв поруч, почали кричати до особи котра знаходилась в його автомобілі: «Поїхали звідси», а згодом вони поїхали, пізніше з автомобіля вийшов хлопець, почав бити скло іншої машини ВАЗ 2104 ногами, в руках він мав блискучий предмет схожий на ніж, а потім побіг в біг гаражів, потерпілий намагався за ним простежити, але цей хлопець зник. За цими подіями потерпілий спостерігав хвилин 15 та встиг цього хлопця добре розгледіти, цей хлопець також його бачив, це був обвинувачений який присутній в залі судових засідань. ОСОБА_13 , яка йому подзвонила, весь сей час знаходилася в приміщені ПТРК «Візит», можливо вона і не змогла добре розгледіти обвинуваченого, оскільки всі вікна в приміщені за тоновані. 19 березня 2014 року працівники міліції за його участі та участі понятих проводили огляд його автомобіля ВАЗ 2107, який зазнав пошкоджень. Він не хотів писати письмову заяву до міліції, оскільки бажав врегулювати питання мирним шляхом та хотів лише щоб йому відшкодували лише заподіяну шкоду. Після чого ОСОБА_6 , дізнався хто саме намагався «угнати» його автомобіль та через друзів обвинувачено намагався вирішити питання виключно з ним, без залучення міліції, але з цього нічого не вийшло та приблизно з тиждень згодом 24 березня 2014 року він звернувся до правоохоронних органів з письмовою заявою на ОСОБА_4 , про вчинення ним злочину та в той же день впізнав його по фотографії, він знав, що в обвинуваченого прізвисько « ОСОБА_14 ». Претензій до обвинуваченого він не має, покарання просить призначить на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 підтвердила суду, що вона працює в ПТРК «Візит», керівником якого є потерпілий ОСОБА_6 , в той час вона працювала черговим оператором та в 2014 році в ночі після 24.00, день та місяць вона не пам`ятає, але на вулиці було холодно, вона побачила як якась особа чоловічої статі підійшла до автомобіля ВАЗ 2107 який належить ОСОБА_6 , «вскрила» цей автомобіль, завила двигун та намагалась виїхати з місця стоянки, вона увімкнула світло на подвір`ї, і викликала телефоном ОСОБА_15 , який прибіг та побачив дане явище, почав кричати. Після чого ця особа вийшла з автомобілю та втікла. Свої покази надані під час досудового слідства вона підтримує в повному обсязі, окрім того, що потерпілий ОСОБА_6 , після цих подій говорив їй, що тією особою був ОСОБА_4 , такого не було.

Також пояснила суду, що після цього випадку до неї приходив на роботу слідчий ОСОБА_16 та тиснув на неї, та погрожував, щоб вона впізнала ОСОБА_4 , як особу яка вчиняла цей злочин, але вона відмовилась та участі в такій слідчій дії, як впізнання не приймала, оскільки вона не впізнає обвинуваченого, як особу яка вчинила цей злочин, бо на той момент вона впевнено сказала що це не він, але зараз вона не може описати ту особу яку тоді бачила, ані за одягом, ані за іншими ознаками. Крім слідчого ОСОБА_16 їй більше ніхто не погрожував. Коли саме відбувалася розмова з слідчим ОСОБА_16 вона не пам`ятає, посвідчення цей слідчий їй не показував. З приводу погроз слідчого вона нікуди зі скаргою не зверталася.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , підтвердив суду, що він працював будівельником в компанії «Візит», приблизно два роки тому, точніше він не пам`ятає, прийшовши на роботу, він побачив, що до автомобіля ОСОБА_6 , ВАЗ 2107 чорного кольору нікого не підпускали, оскільки його намагались угнати, біля машини крутились працівники поліції та якась дівчинка скоріш за все знімала відбитки пальців, автомобіль був пошкоджений, передня права дверка не закривалась, стійка деформована, спереду була розбита решітка, його запросили в якості понятого при огляді автомобіля, який проводився невдовзі після спроби його угону, оскільки в вечері на передодні в 17-00 годин, коли він йшов зроботи до дому, автомобіль був не пошкоджений, а вже наступного дня коли він прийшов на роботу проводився огляд, окрім нього там ще був присутній другий понятий ОСОБА_18 та ОСОБА_6 . Під час огляду були вилучені сліди пальців рук, він розписався в протоколі огляду та на конверті в який запечатили сліди пальців рук.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 , підтвердила суду, що 19 березня 2014 року вона приїхала в складі слідчо-оперативної групи для огляду місця події, під час цієї слідчої дії був оглянутий автомобіль ВАЗ темного кольору, на який вказав потерпілий ОСОБА_15 , як на його автомобіль, який намагалися «угнати». Під час огляду цього автомобілю нею, були виявлені та вилучені сліди пальців рук, які були опечатані в конверт на якому підписалися поняті та слідчий ОСОБА_20 . Напис на конверті: «Сліди пальців рук вилучені 19 березня 2014 року з автомобілю ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 , розташованого біля буд. 1, по вул Горького м. Першотравенська» робила вона власноручно, чому в цифрі «19» цього напису маються ознаки виправлення вона точно не пам`ятає, але не виключає що коли робила напис могла помилитися та одразу на місці виправити. Чому протокол цієї слідчої дії датований 24 квітня 2014 року вона не знає, бо протокол заповнював слідчий ОСОБА_20 , але вона точно впевнена, що вона не могла помилитися з датою проведення слідчої дії, зазначеною на конверті зі слідами пальців та у висновку експертизи, а саме 19 березня 2014 року. Бо з часу вчинення злочину на час огляду сплинуло не багато часу, якби вона робила огляд більш ніж через місяць вона б нічого не виявила, бо сліди пальців рук не збереглися б. Пізніше за результатом дослідження, нею як експертом був наданий висновок, що один з цих слідів пальців руки, які були вилучені з автомобілю ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 , був залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_20 , пояснив суду, що він точної дати коли він проводив таку слідчу дію, як огляд автомобіля потерпілого ОСОБА_6 , не пам`ятає та не виключає, що зазначена в протоколі дата 24 квітня 2014 року могла бути зазначена ним помилково, але він пам`ятає, що така слідча дія ним проводилася за участю потерпілого ОСОБА_6 , двох понятих прізвище одно з них ОСОБА_17 , прізвище другого понятого він точно не пам`ятає та експерта ОСОБА_19 , під час огляду були виявлені сліди пальців рук, які були вилучені та опечатані в конверт, який був завірений його підписом та підписами понятих. Напис на конверті: «Сліди пальців рук вилучені 19 березня 2014 року з автомобілю ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 , розташованого біля буд. 1, по вул Горького м. Першотравенська» робив експерт. З приводу різниці дат зазначених ним в протоколі та експертом на конверті зі слідами пальців рук, вважає що хтось з них двох міг помилитися.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий за епізодом по ч.1 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , підтвердив суду, що на початку квітня 2014 року рано в ранці він знаходився в автомобілі ДЄУ-Нексія, державний номер НОМЕР_2 на автовокзалі м. Дніпропетровська, в цей час до нього підійшов невідомий йому раніше чоловік, та попросив відвезти його до міста Павлоград, згодом з`ясувалось що йому необхідно в місто Першотравенськ та те що його звуть ОСОБА_21 , після того як вони приїхали до м. Першотравенська до під`їзду багатоповерхового будинку на який вказав цей хлопець, потерпілий сказав йому, що час розрахуватись, на що цей хлопець різко повернувся до потерпілого та в цей час в його руках щось блиснуло металеве та притуливши йому це до тулубу сказав потерпілому: «Може ти зі мною розрахуєшся?», на що потерпілий розкрив свій гаманець з якого цей хлопець забрав всі кошти, в сумі 800 гривень. Потерпілий не може з впевненістю сказати, що саме було в руках у того хлопця, але він злякався та не хотів ризикувати. Після цього цей хлопець швидко «вискочив» з автомобілю та втік. ОСОБА_7 , майже одразу зателефонував в міліцію. В цьому хлопці він впізнає обвинуваченого ОСОБА_4 . Претензій матеріального та морально характеру до обвинуваченого він не має, покарання просить призначить на розсуд суду.

Крім того, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується:

Витягом з кримінального провадження №0000256 від 25 березня 2014 року /а.к.п.1/ та протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_6 , від 24 березня 2014 року /а.к.п.3/, якими підтверджується факт звернення потерплого ОСОБА_6 , 24 березня 2014 року з заявою до правоохоронних органів проте, що 19 березня 2014 року о 00 годині 30 хвилин біля будинку №1 по вулиці Горького міста Першотравенська Дніпропетровської області ОСОБА_4 , здійснив спробу угону автомобілю ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, з вантажним кузовом, який належить ОСОБА_6 , завівши даний автомобіль, здійснивши декілька спроб виїхати з місця, де припаркований автомобіль, уперся автомобілем в стіну даного будинку, залишив автомобіль та скрився з місця події; копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 /а.к.п.6/, згідно якого власником автомобіля ВАЗ 2107 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 ; протоколом огляду місця події з додатками до нього /а.к.п. 10-15/ згідно якого при огляді автомобіля потерпілого ОСОБА_6 , ВАЗ 2107 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , було виявлено, що двері на момент огляду відчинені, в автомобілі обстановка не порушена, окрім замку запалювання, який пошкоджено, авто притиснуто переднім бампером до будинку АДРЕСА_4 , та були виявлені та вилучені три сліди пальців рук, які були опечатані в присутності понятих; висновком судової дактилоскопічної експертизи №37/01-25 від 19 травня 2014 року /а.к.п.110-118/ встановлено, що виявлений та вилучений під час огляду автомобіля ВАЗ 2107 чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , слід пальця руки №2, залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_4 ; витягом з кримінального провадження №000286 від 05 квітня 2014 року /а.к.п.19/, рапортом помічника начальника оперативного чергового Першотравенського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції ОСОБА_22 /а.к.п.20/ згідно яких, 05 квітня 2014 року о 09 годині 55 хвилин по телефону «102» до чергової частини Першотравенського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надійшло повідомлення про те, що 05 квітня 2014 року коли він привіз на своєму автомобілі Део-Нексія д.н.з. НОМЕР_2 до будинку №26 по вулиці Горького міста Першотравенська невідомого чоловіка з міста Дніпропетровськ, який його попросив привезти в місто Першотравенськ від Центральної автостанції м.Дніпропетровська, останній під загрозою застосування фізичного насилля, відкрито заволодів його грошима в сумі 800,00 гривень, після чого втік; Згідно акту судово-психіатрічного експерта №143/т.№3 а. 1-5/ ОСОБА_4 , хронічними психічними захворюваннями не страждав та на даний час не страждає, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованих йому злочинах, знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду і наявних доказів достатньо для визнання його винним.

Кваліфікація скоєного ОСОБА_4 по ч.2 ст.289, ч.1 ст.187 КК України правильна за ознакою:

по ч.2 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно;

по ч.1 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насилля небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Під час судового розгляду судом, встановлено, що слідчим помилково зазначена дата скоєння злочину за епізодом по ч.2 ст. 289 КК, як 18 березня 2014 року, такого висновку суд прийшов враховуючі покази потерпілого ОСОБА_6 , надані ним в судовому засіданні, зміст протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_6 , від 24 березня 2014 року /а.к.п.3/, яким підтверджується факт звернення потерплого ОСОБА_6 , 24 березня 2014 року з заявою до правоохоронних органів проте, що 19 березня 2014 року о 00 годині 30 хвилин біля будинку №1 по вулиці Горького міста Першотравенська Дніпропетровської області ОСОБА_4 , здійснив спробу угону автомобілю ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 та покази свідка ОСОБА_17 , який підтвердив суду, що злочин був вчинений в той же день в який проводився огляд місця події за його участі, а саме в ніч з 18 на 19 березня 2014 року, тобто 19 березня 2014 року приблизно о 00 годині 30 хвилин.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 , про те, що його дії за епізодом по ч. 1 ст. 187 КК, слід кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, у зв`язку з тим, що він не застосовував погроз до потерпілого ОСОБА_7 , та проте що потерпілий віддав гроші йому добровільно не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, з яких слідує, що ОСОБА_4 , вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насилля небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_7 . Так згідно з витягом з кримінального провадження №000286 від 05 квітня 2014 року /а.к.п.19/, рапортом помічника начальника оперативного чергового Першотравенського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції ОСОБА_22 /а.к.п.20/, 05 квітня 2014 року о 09 годині 55 хвилин по телефону «102» до чергової частини Першотравенського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надійшло повідомлення про те, що 05 квітня 2014 року коли він привіз на своєму автомобілі Део-Нексія д.н.з. НОМЕР_2 до будинку АДРЕСА_2 невідомого чоловіка з міста Дніпропетровськ, який його попросив привезти в місто Першотравенськ від Центральної автостанції м.Дніпропетровська, останній під загрозою застосування фізичного насилля, відкрито заволодів його грошима в сумі 800,00 гривень, після чого втік, що повністю збігається з показами потерпілого наданими в судовому засіданні.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 , проте що в час коли було вчинено злочин передбачений ч. 2 ст. 289 КК він не міг бути присутнім на місці вчинення, злочину, оскільки 17 18 березня 2014 року він перебував в м. Тернівка Дніпропетровської області суд оцінює критично, оскільки ці обставини не знайшли підтвердження під час судового розгляду, обвинувачений не зміг пояснити суду де саме він знаходився під час вчинення злочину, та єдина особа яка б могла підтвердити його покази померла. Покази обвинуваченого не відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом, оскільки вони спростовуються показами потерпілого наданими в судовому засіданні.

За таких обставин суд розцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , про часткове невизнання своєї вини як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнути більш тяжкого покарання.

Під час судового розгляду сторона захисту звертала увагу суду на суттєві порушення під час досудового слідства в цьому кримінальному провадженні.

Посилання захисника на тиск органів досудового слідства на потерпілого ОСОБА_7 , та свідка ОСОБА_13 , не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_7 , під час його допиту в судовому засіданні не посилався на протиправний тиск на нього та жодних скарг з цього приводу не подавав.

Свідок ОСОБА_13 , дійсно під час дачі показів в суді, пояснила суду, що на неї під час досудового слідства чинив тиск слідчий «Залогін» з метою схилити її до впізнання обвинуваченого як особи яка вчинила злочин, на що вона відмовилась. Окрім слідчого «Залогіна» на неї більше ніхто не «тиснув». Але в той же час суд враховує, що жодних скарг з цього приводу свідок ОСОБА_13 , під час досудового слідства не подавала, участі в такій слідчій дії як впізнання обвинуваченого не приймала, результати таких слідчий дій не використовувались стороною обвинувачення, як доказ під час судового розгляду. Допит цього свідка під час досудового слідства проводив слідчий ОСОБА_20 , на тиск з його сторони свідок не скаржився та підтвердив в судовому засіданні надані цьому слідчому покази, окрім тієї частини, що потерпілий ОСОБА_6 , після вчинення злочину говорив їй хто саме вчинив цей злочин. Слідчих дій за участю цього свідка слідчий ОСОБА_23 , не проводив, тому вважає посилання захисника в цій частині необґрунтованими.

Також захисник звертав увагу суду на недопустимість доказів, які наданні стороною обвинувачення /за епізодом по ч.2 ст.289КК/, а саме протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 березня 2014 року /а.к.п.8-9/ та протоколу огляду місця події від 24 квітня 2014 року /а.к.п. 10-12/. На обґрунтування захисник посилався на те, що слідча дія пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 березня 2014 року проводилися до внесення відомостей про цей злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань /а.к.п. 1/, стосовно протоколу огляду місця події від 24 квітня 2014 року, зазначав що ця слідча дія також проводилися до внесення відомостей про цей злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань /а.к.п. 1/, крім того зазначена на ньому дата проведення слідчої дії «24 квітня 2014 року» сфальсифікована, тому що в судовому засіданні встановлено, що насправді слідча дія проводилися 19 березня 2014 року, тобто до звернення потерпілого ОСОБА_6 , з заявою до правоохоронний органів, оскільки з матеріалів справи /а.к.п.3/ вбачається, що ОСОБА_6 , звернувся з заявою про вчинений злочин лише 24 березня 2014 року.

Вирішуючи питання про допустимість цих доказів суд виходить з наступного.

Згідно Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 № 4651-VI /далі КПК/, в редакції чинній на час проведення слідчих дій - досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відповідних відомостей щодо кримінального правопорушення до ЄРДР (ч. 2 ст. 214 КПК) і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК).
Проведення слідчих дій до внесення відомостей до ЄРДР або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, установлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до ЄРДР може бути проведений тільки огляд місця події (ч. 3 ст. 214 КПК).
Враховучі вищезазначене, суд приходить до висновку, що результати такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання за фотознімками проведеної 24 березня 2014 року /а.к.п.8-9/, яка проводилися до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань /а.к.п.1/, здобуті з порушенням закону, а тому є недопустимим доказом, який не може бути використаний на підтвердження вини обвинуваченого.

Стосовно протоколу огляду місця події від 24 квітня 2014 року /а.к.п. 10-12/, суд приходить до висновку, що чинне законодавство дозволяло слідчому проводити таку слідчу дію, як огляд місця події до внесення відомостей до ЄРДР. Встановлений в судовому засіданні факт помилки слідчого в зазначеній в протоколі даті проведення слідчої дії «24 квітня 2014 року», не є підставою для визнання цього доказу недопустимим, оскільки в судовому засіданні були допитані учасники цієї слідчої дії, з показів яких вбачається, що огляд фактично проводився 19 березня 2014 року.

В той же час суд критично оцінює, як доказ протокол огляду місця події від 24 квітня 2014 року /а.к.п. 10-12/, який фактично проводився 19 березня 2014 року, оскільки як встановлено судом, потерпілий ОСОБА_6 , дійсно звернувся з заявою про вчинений відносно нього злочин до міліції лише 24 березня 2014 року /а.к.п.3/, відомості про кримінальне провадження по ч.2 ст. 289 КК були внесені до ЄРДР 25 березня 2014 року /а.к.п.1/, за таких обставин така слідча дія, як огляд проводилася не лише до внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР /що не тягне за собою визнання цього доказу не допустим/ але й до звернення потерпілого до правоохоронних органів з заявою про вчинений злочин.
Крім того в судовому засіданні встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутній доказ, який би підтверджував згоду володільця автомобіля на його огляд, до початку проведення слідчої дії.
Також, слідчим який проводив огляд автомобіля, були порушені положення ч. 3 ст. 214 КПК, згідно яких огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. В той же час судом встановлено, що огляд слідчим був проведений 19 березня 2014 року, а відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення були внесені лише 25 березня 2014 року.
Крім того в протоколі огляду автомобіля, зазначено, що під час слідчої дії огляд місця події, було виявлено та вилучено три сліда пальців рук, але не зазначено де саме вони виявлені, на самому автомобілі чи поруч з ним. Постанова слідчого про визнання цих слідів пальців рук доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження відсутня.
Не зважаючи на встановлені судом обставини суд, прийшов до висновку, що досліджених судом і покладених в основу вироку доказів в їх сукупності, достатньо для визнання обвинуваченого винним, оскільки вони не суперечать один одному і узгоджуються між собою.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.66 КК України не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.67 КК України рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість скоєних ним злочинів, які у відповідність до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, його особу, яка раніше неодноразова судима, не працює, потерпілі до нього претензій не мають, на обліку у лікарів нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, згідно акту судово-психіатрічного експерта №143/т.№3 а.1-5/ є осудним, задовільно характеризується за місцем проживання, думку потерпілих і вважає за можливе його виправлення лише в місцях позбавлення волі, покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі.

Покарання ОСОБА_4 , слід призначити у відповідність ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Остаточне покарання ОСОБА_4 , слід призначити у відповідність ч.4 ст.70 КК України, так як злочини він скоїв до його засудження 29 липня 2014 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 263, ч.4 ст.296, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Слідчий в обвинувальному акті вказав на те, що витрати на залучення експерта склали 245 гривень 70 копійок. В свою чергу суд приймає до уваги, що, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки ВТКЗ НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області, вартість проведеної судової дактилоскопічної експертизи у кримінальному проваджені складає 245 гривень 70 копійок.

Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, - суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання:

по ч.1 ст.187 КК України - у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

по ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців;

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2014 року більш суворим призначеним за цим вироком остаточно призначити до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 05 квітня 2014 року.

До набрання вироком законної сили тимчасово залишити ОСОБА_4 в Дніпропетровській установі виконання покарань управління ДПСУ в Дніпропетровській області №4.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 05 квітня 2014 року по 29 серпня 2014 року включно та з 15 жовтня 2014 року по 12 грудня 2016 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 70 копійок.

Речові докази - сліди пальців рук вилучені 19 березня 2014 року з автомобілю ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 , розташованого біля буд. 1, по вул Горького м. Першотравенська - залишити в матеріалах кримінального провадження;

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінально процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції - після його проголошення.

На вирок може бути подана скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1