ВИРОК
Іменем України
28.02.2017 року Франківський районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
провівши в залі суду судове засідання у кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002043 від 16.06.2016 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Верещиця, Яворівського району, Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
за участю: обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5 ,-
В С Т А Н О В И В:
15.06.2016 року приблизно о 17 год. 25 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині дороги вул.Княгині Ольги у напрямку вул.Володимира Великого біля буд. №5б порушив чинні вимоги ПДР України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року, а саме: Р.І.п.1.5, п.1.10 (в частині значення термінів «пішохідний перехід», «небезпека для руху»), Р.2 п.2.3 п.п. «б» і «д», Р.12 п.12.3 та Р.18 п. 18.1 та 18.4 ПДР України, що проявилось у тому, що він був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому в цей час переходив проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу пішохід ОСОБА_5 , не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якого могла бути створена небезпека, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода - наїзд на пішохода, в результаті якого пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимог правил дорожнього руху України пішохід ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи №286/2016 від 08.07.2016 року отримав наступні тілесні ушкодження: відкритий двох кісточковий перелом нижньої третини обох кісток лівої гомілки з вивихом лівої стопи, рана та садно внутрішньої поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, що могли бути спричинені 15.06.2016 року при авто наїзді легкового автомобіля зліва під час ДТП, при обставинах на які вказує потерпілий, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 та Моторного транспортного страхового бюро України в порядку ст. 128 КПК України про стягнення на його користь з Моторного транспортного страхового бюро України матеріальну шкоду, заподіяну злочином у розмірі 16 629, 40 грн. та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 50 000, 00 грн.
Цивільний відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відтак на підставі ст.62 КПК України та відповідно до ч.2 ст.326 КПК України суд ухвалює рішення про проведення судового засідання без представника цивільного відповідача.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 15.06.2016 року приблизно о 17 год. 25 хв. керував автомобілем марки «ЗАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Княгині Ольги у напрямку вул.Володимира Великого біля буд. №5б та порушив вимоги ПДР України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по якому в цей час переходив проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу пішохід ОСОБА_5 , будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не зупинився, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода наїзд на пішохода, в результаті якого потерпілий отримав тілесні ушкодження. Додатково пояснив, що швидкість автомобіля була незначною, розуміє, що його дії призвели до створення аварійної обстановки і, як наслідок, до наїзду на потерпілого. На місце ДТП відразу приїхала швидка допомога, він також провідував потерпілого в лікарні. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суд не карати його суворо. Цивільний позив визнає частково. У скоєному щиро розкаявся.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина доводиться дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:
Зокрема, показами потерпілого ОСОБА_5 , наданими в судовому засіданні, згідно яких останній пояснив, що внаслідок ДТП отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, зазначає, що матеріальна шкода, заподіяна його здоров`ю злочином становить 16 629, 40 грн., та складає: вартість медичних препаратів, становить 4 845, 75 грн., що підтверджується копіями квитанцій, вартість медичного устаткування становить 9 580, 00 грн., що підтверджується копіями квитанцій, вартість продуктів харчування становить 2 203, 65 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду його здоров`ю і така шкода спричинена з вини обвинуваченого ОСОБА_4 , який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому потерпілий заявляє вимоги про стягнення матеріальної шкоди до Моторного транспортного страхового бюро України. Окрім матеріальної шкоди, вважає з ОСОБА_4 слід стягнути моральну шкоду, оскільки потерпілий внаслідок отриманих травм тимчасово не міг працювати, отримувати відповідний дохід та вести домашнє господарство. Тому, вважає з цивільного відповідача ОСОБА_4 слід стягнути моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн.
Висновком експерта №3325 судово-автотехнічної експертизи від 26 липня 2016 року згідно якого, в згаданій дорожній ситуації водій ОСОБА_4 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»; «пішохідний перехід» ); 2.3 (підпунктів «б» та «д» ) ; 12.3; 18.1 та 18.4 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був своєчасно застосувати екстрене гальмування із моменту виникнення небезпеки для руху. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом своєчасного застосування гальмування, при цьому необхідності у застосуванні екстреного гальмування не було, достатньо було застосувати і гальмування меншої ефективності, але такої ефективності, щоб мати змогу зупинити керований автомобіль до лінії руху пішохода ОСОБА_5 . Дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»; «пішохідний перехід» ); 2.3 (підпунктів «б» та «д» ); 12.3; 18.1 та 18.4 ГІДР України. Причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є несвоєчасне застосування водієм ОСОБА_4 гальмування, іншими словами невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»; «пішохідний перехід»): 2.3 (підпунктів «б» та «д»).
Висновком експерта №1/601 від 05.07.2016 року за результатами судової інженерно транспортної експертизи по спеціальності 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» у кримінальному провадженні №0002043 від 17.06.2016 року та копія схеми ДТП, згідно якого в первинний момент наїзду на пішохода ОСОБА_5 в контакт із ним увійшла права бокова частина автомобіля «ЗАЗ СЛАВУТА» реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі передньої правої дверки. Експертним шляхом встановити місце наїзду автомобіля «ЗАЗ СЛАВУТА» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_5 не уявляється можливим через брак достатнього комплексу слідових ознак, які б могли свідчити про це. Можна лише стверджувати, що наїзд мав місце на проїзній частині дороги вул. Кн. Ольги, що призначена для руху до вул. В. Великого.
Висновок експерта №1/602 від 05.07.2016 року за результатами судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» у кримінальному провадженні «0002043 від 16.06.2016 року, згідно якого на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «ЗАЗ СЛАВУТА» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією (по зменшенню швидкості та утриманню автомобіля на місці). Будь-яких технічних несправностей вказаної системи виявлено не було. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля «ЗАЗ СЛАВУТА» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані та може виконувати функції, передбачені конструкцією (по збереженню та зміні напрямку руху автомобіля). Будь-яких технічних несправностей вказаної системи виявлено не було.
Висновком судово-медичної експертизи № 286/2016 від 08.07.2016 року, згідно якого внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вимог правил дорожнього руху України пішохід ОСОБА_5 отримав наступні тілесні ушкодження: відкритий двох кісточковий перелом нижньої третини обох кісток лівої гомілки з вивихом лівої стопи, рана та садно внутрішньої поверхні лівого гомілково- ступневого суглобу, що могли бути спричинені 15.06.2016 при авто наїзді легкового автомобіля зліва під час ДТП, при обставинах на які вказує потерпілий, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, - суд оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Відтак, проаналізувавши докази надані стороною обвинувачення, належним чином перевірені та оцінені судом в ході судового розгляду, покази самого обвинуваченого, вислухавши думку прокурора, потерпілого суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України в судовому засіданні доведена повністю.
За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має на меті не тільки кару, а має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відтак, суд, враховує особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризуючі дані обвинуваченого, згідно представлених суду документів - виключно позитивних, те що на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває та наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, виконуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" та приходить до висновку, що перелічені обставини вказують на те, що обвинувачений має здатність виправитися без реального відбування покарання та вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковано правопорушення, у вигляді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними засобами.
Також судом встановлено, що внаслідок ДТП, що сталася з вини обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно травматичні пошкодження, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно з пунктами 2, 3-4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992р. Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди із змінами, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частина 2 ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до роз`яснення постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» зі змінами, відповідно до яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення,тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В результаті ДТП, яке мало місце з вини ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судовомедичного експерта №286/2016 від 08.07.2016 року, відносяться до середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.
Окрім матеріальної шкоди внаслідок вчиненого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 було завдано також і моральну шкоду, яка полягала у спричиненні моральних та фізичних страждань, які негативно позначилися на його житті, а саме: - внаслідок отримання тілесних ушкоджень, потерпілий переніс значний фізичний біль, який не припиняється, неможливість подальшого виконання повсякденних обов`язків, через отримані травми він не може вести звичний спосіб життя та потребує подальшого лікування.
З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_4 , як володілець джерела підвищеної небезпеки, а саме автомобіля марки «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який безпосередньо керував цим автомобілем на момент заподіяння шкоди, повинен нести відповідальність за завдану потерпілому шкоду.
Згідно із положеннями ст. 23 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Відповідно до положень ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди було завдано шкоду здоров`ю позивачу і така шкода спричинена з вини відповідача ОСОБА_4 , який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на підставі п. 13.1. Закону.
Згідно зазначеної норми, учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду І групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. З урахуванням наведених норм матеріального права, обов`язок відшкодування завданої шкоди згідно чинного законодавства покладається на страховика Моторне транспортне страхове бюро України, в межах лімітів страхової відповідальності на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення, і вважає за необхідне стягнути з Моторного транспортного страхового бюро України на користь потерпілого матеріальну шкоду, заподіяну злочином у розмірі 16 629, 40 грн., що підтверджено квитанціями на купівлю медикаментів та проведення лікування та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 30 000, 00 грн.
При стягненні з обвинуваченого моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_5 , пов`язаних із отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями, а також враховує матеріальне становище обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою похилого віку та пенсіонером.
Відповідно до положень ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, речовий доказ автомобіль марки «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий на зберігання ОСОБА_4 - залишити власнику.
Витрати, пов`язані із залученням експертів НДЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області у зв`язку з проведенням експертиз на загальну суму 4291,35 грн. стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі у розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста гривень) грн. 00 коп. та підставі ч.3 ст.53 КК України з врахуванням майнового стану обвинуваченого із розстрочкою виплати до 28 вересня 2017 року без позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з Моторного транспортного страхового бюро України (, .Київ, Русанівський бульвар, 8 на користь потерпілого ОСОБА_5 16 629 (шістнадцять тисяч шістсот двадцять девять гривень) грн. 40 коп. заподіяної матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 30 000 (тридцять тисяч гривень) грн. 00 коп. заподіяної моральної шкоди.
Витрати пов`язані із залученням експертів НДЕКЦ при ГУМВСУ у Львівській області у зв`язку з проведенням експертиз на загальну суму 4291 (чотири тисячі двісті дев`яносто одну гривню) грн. 35 коп. стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави.
Речовий доказ - автомобіль «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 переданий на зберігання ОСОБА_4 - залишити власнику.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Франківський районний суд м.Львова.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.
Суддя: ОСОБА_1