Справа № 461/1733/17
Провадження № 1-кс/461/1523/17
13.03.2017 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , слідчий ОСОБА_3 , , представник потерпілого ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_5 , захисник підозрюваного ОСОБА_6 , представник ПП «Компанія «Перспектива Плюс» ОСОБА_7 розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,
З врахуванням обставин кримінального правопорушення, які здобуті під час досудового розслідування докази, на даний час в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що у разі незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження майно, що перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 можуть бути відчужені, приховані та витрачені, що негативно вплине на забезпечення завдань кримінального провадження.
Таким чином, з метою забезпечення збереження відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (цивільний позов), недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, тому просить клопотання задоволити.
Прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили таке задоволити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник підозрюваного ОСОБА_6 проти клопотання заперечили та пояснили, що об`єкти нерухомого майна що належать ПП «Перспектива Плюс» не є доказом злочину за яким проводиться розслідування, засобом чи знаряддям його вчинення, не є набутим злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів вчиненого злочину, не містять слідів кримінального правопорушення та не мають ніякого значення для даного кримінального провадження. Також пояснили, що між ПП «Перспектива Плюс» та підозрюваним ОСОБА_5 взагалі немає жодного зв`язку окрім того що він працює на посаді генерального менеджера з червня 2016 року. Ніколи не був у числі засновників та не був власником майна ПП «Перспективи Плюс».
Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив таке задоволити.
Представник ПП «Компанія «Перспектива Плюс» ОСОБА_7 пояснив, що майно ПП «Компанія «Перспектива Плюс» є власністю підприємства, учасником (власником) якого ОСОБА_5 не являється. Відтак майно ПП «Компанія «Перспектива Плюс» ніяк не є тим майном, котре може бути конфісковано у ОСОБА_5 , оскільки це майно йому не належить. Тому просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
Вивчивши матеріали клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчий суддя проходить до висновку, що у клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слід відмовити, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Із змісту ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості користуватись, розпоряджатись або відчужувати певне його майно.
Згідно ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Всупереч вказаним вимогам закону, в клопотанні слідчого не вказано жодної підстави і мети такого арешту, зокрема не конкретизовано, яким чином ОСОБА_5 може впливати на керівників (засновників) вказаного підприємства в частині управління майном, яке є у їх розпорядженні, та користуванні.
Окрім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що необхідність проведення окремих слідчих дій можливо виконати без позбавлення особи права на відчуження, розпорядження та/або користування майном на яке просить накласти арешт.
Таким чином, слідчий суддя, приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим, тому в задоволенні такого слід відмовити.
Керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, в строки, передбачені ст.395 КПК України.
Слідчий Суддя ОСОБА_1