Справа № 386/1001/16-к
Провадження № 1-кп/386/21/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/386/21/17, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000566 від 02.12.2016 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області , українку, громадянку України, не одружену, утриманців та пільг не має, освіта середня, не працюючу, раніше не судиму, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та угоду про примирення від 12.12.2016 року , укладену між підозрюваною ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 ,-

в с т а н о в и в :
13.12.2016 року з Голованівського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000566 від 02.12.2016 року, разом з угодою про примирення, укладеною 12.12.2016 року між потерпілим ОСОБА_5 з однієї сторони та підозрюваною ОСОБА_4 з другої сторони, відповідно до якої сторонами кримінального провадження визнано наступне обвинувачення:
26 листопада 2016 року ОСОБА_4 перебувала в гостях у свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає по АДРЕСА_2 .
Перебуваючи в житловому будинку останнього, ОСОБА_4 помітила у житловій кімнаті на підвіконнику, де на той час у стані алкогольного сп`яніння на ліжку спав ОСОБА_5 , мобільний телефон «NOKIA - 105», який вона вирішила викрасти.
Цього ж дня, тобто 26.11.2016 року близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_4 з метою реалізації вказаного умислу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, таємно викрала мобільний телефон «NOKIA - 105», вартістю 157 гривень 50 копійок, в середині якого знаходилася сім карта «Київстар» вартістю 25 гривень, на рахунку якої грошових коштів не було.
В подальшому ОСОБА_4 викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 182 гривні 50 копійок.
Згідно вказаної угоди про примирення від 12.12.2016 року ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою вину у зазначеному діянні і зобов`язується, беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_5 від висунення вимог та претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження відмовився.
Сторони кримінального провадження погодились на призначення підозрюваній покарання по ч.1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна (крадіжка) визнала повністю, пояснила, що вказане кримінальне правопорушення нею було скоєно за обставин викладених в обвинувальному акті.
У скоєному щиро кається. Потерпілий претензій матеріального характеру до неї не має. Між ними укладено угоду про примирення.
Вона розуміє, що має право на судовий розгляд в повному обсязі, їй відомі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид та міру передбаченого угодою покарання .
Угоду з потерпілим про примирення вона уклала добровільно, просить її затвердити.
Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що претензій до ОСОБА_4 не має, погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченої, з передбаченою угодою мірою покарання. ОСОБА_4 заподіяла йому матеріальну шкоду на суму 182 грн. 50 коп., викрадене повернуто, угоду про примирення він уклав добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди йому зрозумілі, просить угоду затвердити.
Прокурор клопотання потерпілого та обвинуваченої про затвердження угоди про примирення підтримав, вважає, що угода відповідає вимогам закону, тому її необхідно затвердити, визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене угодою покарання по ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, заслухавши обвинувачену ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , прокурора, дослідивши обвинувальний акт, угоду про примирення, матеріали досудового розслідування дійшов до висновку, що угода підлягає затвердженню виходячи з наступного:
Згідно п. 1 ст. 468, ч. 3, ч. 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Укладення угоди про примирення може ініціюватись в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Як вбачається з наданих суду матеріалів ОСОБА_4 було повідомлено про підозру 09.12.2016 року. Угода про примирення укладена 12.12.2016 року, після повідомлення про підозру.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), кримінальне провадження свідчить про наявність обставин та фактичних підстав для визнання винуватості .

Злочин, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, угода про примирення за своїм змістом відповідає вимогам ч. 2, 4 ст. 469 КПК України , ст. 473 КПК України та ч. 1 ст. 185 КК України , в тому числі стосовно міри та виду узгодженого сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд не має сумнівів в тому, що обвинувачена цілком розуміє свої права, передбачені п. 5 ст. 474 КПК України, тобто вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи ,які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди , передбачені ст. 473 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді,умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не порушують законних прав та інтересів сторін .
Міра покарання, узгоджена сторонами ,є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої і відповідає вимогам та загальним засадам призначення покарання, передбачена санкцією ч. 1 ст. 185 КК України .
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема , затвердити угоду. За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок , яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання .
Враховуючи викладене, суд вважає, що угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченою необхідно затвердити , обвинувачену визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України , так як вина її доведена повністю і її дії суд кваліфікує по ч.1 ст. 185 КК України та призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід відповідно до видів , передбачених ст. 131 КПК України, обвинуваченій не обирався.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 314, 373, 374, 468, 469, 471, 473, 475 КПК України , суд
У х в а л и в :

Затвердити угоду про примирення , укладену 12.12.2016 року між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 1-кп/386/21/17, зареєстрованому в ЄРДР за № 0000566 від 02.12.2016 р за ч. 1 ст. 185 КК України.
На підставі затвердженої сторонами кримінального провадження угоди про примирення ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання, узгоджене потерпілим та обвинуваченою в угоді про примирення від 12.12.2016 року, у вигляді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.
Речові докази мобільний телефон «NOKIA-105» та сім карта «Київстар» передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Матеріали досудового провадження на 76 арк., витребувані судом, долучити до матеріалів судового провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .
Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .
Учаснику судового провадження , який не був присутній в залі судового засідання , копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1