Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
07 грудня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі засідань апеляційного суду Рівненської області кримінальне провадження №0000101 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого - 18.04.2016 року Гощанським районним судом за ч.1 ст.186 КК України на 120 годин громадських робіт,

-за ч.2 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 25 лютого 2016 року о 19 год. 00 хв. перебуваючи на території господарства ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 , маючи намір на таємне заволодіння чужим майном, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, демонтував та викрав частину металевого паркана, а саме металеву сітку та металеві стовпчики вагою 97 кг., вартістю 2,5 грн. за один кг., чим завдав потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 242,5 грн.

Вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 13 вересня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

Згідно ч.ч.1,4 ст.70 КК України призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Гощанського районного суду від 18.04.2016 року, у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1рік та покладено обов`язки, передбачені п.3 ч.1 ст.76 КК України.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

В апеляційній скарзі, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вважає, що при вирішенні питання про обрання міри покарання за вчинений злочин, судом не належним чином враховано суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та характеризують його особу, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали внаслідок вчинення злочину. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити новий обвинувальний вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за вчинене ними кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді 1 року обмеження волі поглинувши попереднє покарання у виді громадських робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про скасування вироку суду з підстав, наведених в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого про залишення вироку суду без змін, дослідивши доводи викладені в апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст.420 КПК України неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є підставою для скасування вироку місцевого суду та ухвалення нового вироку апеляційним судом.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за вказаних у вироку обставин, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах і сторонами не оспорюється.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані з ч.2 ст.185 КК України, що також не оспорюється .

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим та підтверджені сукупністю зібраних у справі та детально викладених у вироку доказів.

При призначенні покарання обвинуваченому за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі, суд в порушення вимог ст.65 КК України не врахував того, що більш суворий вид покарання, з числа передбачених за вчинений злочин, призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім того, застосувавши до обвинуваченого положення ст. 75 КК України щодо остаточного покарання за сукупністю вироків, та звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, суд фактично змінив судове рішення за попереднім вироком, відповідно до якого ОСОБА_5 мав відбувати реальну міру покарання у виді громадських робіт, тоді як відповідно до ст.533 КПК України, вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування їх службових осіб і підлягають виконанню на всій території України.

За таких обставин вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_5 покарання підлягає до скасування.

При призначенні ОСОБА_5 покарання колегія суддів виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості і враховує тяжкість вчиненого злочину, особу ОСОБА_5 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, обставини що пом`якшують покарання щире каяття, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, і рахує за необхідне обрати обвинуваченому, за вчинене кримінальне правопорушення мінімальне покарання передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України у виді арешту.

Відтак, апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції задовольнити частково.

Вирок Гощанського районного суду Рівненської області від 13 вересня 2016 року відносно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання - скасувати.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 18.04.2016 року, що відповідно до ст.72 КК України, відповідає 10 дням арешту, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання три місяці та десять днів арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим з моменту вручення копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
________________ __________________ _________________

Вірно: Доповідач ________________ ОСОБА_1