Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
н/п 1-кп/490/702/2016
ВИРОК
Іменем України
09 грудня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та його захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0004649, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області, є громадянином України, неодруженим, має базову загальну середню освіту, не працює, не має певного місця проживання, є раніше судимим:

- 29 квітня 2003 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням строком на один рік;

- 23 лютого 2004 року Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.ст. 70,71 КК України до чотирьох років позбавлення волі (22 червня 2007 року повністю відбув призначене покарання);

- 01 червня 2009 року тим же судом за вчинення злочину, передбаченого ст. 395 КК України, до арешту строком на три місяці;

- 28 жовтня 2009 року тим же судом за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до трьох років позбавлення волі;

- 07 квітня 2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до трьох років восьми місяців позбавлення волі (24 грудня 2012 року повністю відбув призначене покарання);

- 26 грудня 2013 року тим же судом за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до трьох років шести місяців позбавлення волі;

- 20 лютого 2014 року Корабельним районним судом м. Миколаєва з урахуванням вироку від 25.12.2014 Апеляційного суду Миколаївської області за вчинення злочинів, передбачених .ч 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до чотирьох років трьох місяців позбавлення волі (29 липня 2016 року повністю відбув призначене покарання),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
02 жовтня 2016 року, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_5 , маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, з транспортного засобу ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був припаркований неподалік від будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно з корисливих мотивів, відчинивши замок водійських дверцят ножицями, намагався таємно викрасти майно ОСОБА_6 , а саме автомагнітолу "Піонер" вартістю 231 грн., що була вмонтована у торпеду автомобіля, вилучив останню, однак на місці вчинення злочину був затриманий потерпілим, а тому не зміг довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно 02 жовтня 2016 року, близько 10 год., він, проходячи вулицею Потьомкінською, помітив припаркований автомобіль ВАЗ-2101 синього кольору, підійшов до нього та побачив влаштовану у торпеду автомагнітолу "Піонер" і вирішив її викрасти. З цією метою він ножицями, які в нього були при собі, провернувши замок дверцят водія, відчинив його та проник до салону. Знаходячись у салоні автомобіля він витяг з турбіни автомагнітолу та збирався піти і продати її, однак навіть не встиг зачинити за собою дверцята автомобіля, як був затриманий потерпілим. У вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд прийняв рішення не досліджувати інших доказів на підтвердження вказаних фактичних обставин та вважає ці обставини встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_7 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на крадіжку - таємне викрадення чужого майна, вчинену повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, що він є раніше неодноразово судимим за вчинення аналогічних злочинів, є неодруженим, сім`ї не має, не працює, за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо, не має певного місця проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: зловживання опіатами, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставину, що його пом`якшує, щире каяття.

За наявності таких обставин прокурор просила призначити обвинуваченому покарання у виді арешту строком на чотири місяці, захисник вважав за необхідне обмежитися призначенням ОСОБА_7 трьох місяців арешту.

При цьому, захисник просив врахувати, що ОСОБА_7 , як слідує зі слів обвинуваченого, страждає на ряд тяжких хронічних захворювань, у тому числі СНІД, туберкульоз, гепатит "С", виразкова хвороба шлунку тощо, має родичів, які проживають на території м. Миколаєва та можуть його прихистити і допомогти стати на шлях виправлення, а також невелику вартість автомагнітоли, яку намагався викрасти обвинувачений, і відсутність претензій матеріального характеру до ОСОБА_7 у потерпілого.

Суд при призначенні покарання враховує стан здоров`я обвинуваченого, про який він повідомив під час допиту у судді, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів, які б спростовували ці його показання і підтверджували інший стан здоров`я обвинуваченого.

Разом з цим, суд не погоджується з тим, що родичів, які проживають в м. Миколаєві цікавить доля обвинуваченого, і вони будуть сприяти в його утриманні, наданні йому житла, а також у його становленні на шлях виправлення.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження слідує, що 29 липня 2016 року обвинувачений звільнився з місць позбавлення волі у зв`язку з повним відбуттям в черговий раз призначеного покарання у виді позбавлення волі, однак при цьому, станом на момент вчинення злочину, тобто станом на 02 жовтня 2016 року, він так і не мав певного місця проживання та засобів до існування. Ані під час підготовчого судового засідання, ані під час судового розгляду, жодний родич обвинуваченого в зал судового засідання не з`явився.

Наведене вказує на те, що доля обвинуваченого цих родичів не цікавить, і вони не будуть надавати йому житло та засоби, необхідні для забезпечення його життя.

Потерпілий дійсно подав суду заяву, в якій зазначив, що не має до обвинуваченого ніяких претензій майнового характеру і дійсно вартість автомагнітоли, що її намагався викрасти обвинувачений, не є надто великою, і це також суд враховує при призначенні покарання ОСОБА_5 .

Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: наркоманія опійна, не має певного місця проживання та засобів до існування і, при цьому, враховуючи застосування ч. 4 ст. 70 КК України, є чотири рази судимим за крадіжки. Також суд враховує, що кожного разу за вчинені крадіжки суд призначав ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, однак, відбувши це покарання, обвинувачений не ставав на шлях виправлення та, як і цього разу, через невеликий проміжок часу після звільнення знову вчиняв аналогічні злочини.

Вказане свідчить, що, усвідомлюючи такий наслідок вчинення злочину як призначення покарання у виді позбавлення волі, а також його суворість, обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення.

За такого, суд не вважає можливим виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, що є метою застосування покарання за злочин, передбаченою ч. 2 ст. 65 КК України, шляхом призначення йому покарання у виді арешту.

Такий від покарання, враховуючи особу обвинуваченого, є занадто м`яким і точно не забезпечить мети його призначення.

За вчинений ОСОБА_5 злочин, враховуючи наявні в нього захворювання, невелику вартість майна, що було предметом крадіжки, ту обставину, що злочин обвинуваченим не було доведено до кінця, хоча й з причин, що не залежали від його волі, відсутність до нього претензій з боку потерпілого, щире каяття обвинуваченого, а також кількість не погашених і не знятих судимостей за крадіжки, що їх має обвинувачений, суд вважає за необхідне з додержанням вимог ст. 68 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину.

Відповідно до положень п.п. 4, 5 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази:

- викрадену автомагнітолу "Піонер", що є власністю потерпілого ОСОБА_6 і віддана йому на зберігання до рішення суду, слід вважати повернутою за належністю;

- ножиці, використані обвинуваченим як засіб вчинення злочину, що не являють матеріальної цінності та зберігаються у камері збереження речових доказів при Центральному відділі поліції ГУ НП в Миколаївській області, слід знищити.

Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Стороною обвинувачення надано довідки, якими документально підтверджуються процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення у ході досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0004649 експертиз на суму 1 496 грн. 12 коп..

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України 1 496 грн. 12 коп. в рахунок відшкодування вказаних процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений, що тримається під вартою засуджений до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи особу обвинуваченого та встановлені під час кримінального провадження обставини, суд не вбачає підстав для зміни застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили на інший.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому за цей злочин покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його затримання за підозрою у вчиненні злочину, тобто з 02 жовтня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення у період з 02 жовтня 2016 року по 09 грудня 2016 року включно, зарахувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Миколаївського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру МВС України в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів 1 496 (одну тисячу чотириста дев`яносто шість) гривень 12 копійок.

Речові докази:

- викрадену автомагнітолу "Піонер", що є власністю потерпілого ОСОБА_6 і віддана йому на зберігання до рішення суду - вважати повернутою за належністю;

- ножиці, використані обвинуваченим як засіб вчинення злочину, що не являють матеріальної цінності та зберігаються у камері збереження речових доказів при Центральному відділі поліції ГУ НП в Миколаївській області - знищити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Головуючий: