УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
У провадженні суду перебуває вказана справа.
На цей час, у провадження надійшло письмове клопотання прокурора, яке підтримане ним в судовому засіданні, про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на утримання під вартою, яке обумовлене, на переконання заявника, наявністю передумов визначених ст. 200 КПК України.
Сторона захисту в судовому засіданні заперечували проти задоволення цього клопотання, через його невідповідність вимогам ст. 200 вказаного Кодексу та відсутність передумов визначених п. 3 ч. 1 ст. 194 цього ж Кодексу.
Суд заслухавши думку учасників даного провадження та дослідивши матеріали справи й письмові мотиви заявника викладені у самому клопотання, приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, відповідно до ст. 331 Кодексу під час судового розгляду суд в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ст. 200 КПК України, яка входить до Глави 18 Кодексу, прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу.
У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.
До клопотання, зокрема, додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання.
Адже, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ст. 22 КПК України).
Самі сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 26 КПК України).
У той час, як суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом з метою дотримання завдань кримінального провадження щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.ст. 2, 3, ч. 3 ст. 26 КПК України) та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення з урахуванням того, що жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст. 94 КПК України).
Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування/продовження заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно положень ст. 84 та ст. 200 Кодексу це можуть бути будь-які фактичні письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого та спростовують факт наявності того чи іншого ризику, або ж відомості про необґрунтованість підозри чи безпідставність висунутого обвинувачення.
Але, у цьому випадку, в ході судового розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому встановлено, що воно вказаним вимогам ст. 200 зазначеного Кодексу не відповідає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 176-178, 183, 201, 331, 369-372, 376 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 17 год. 00 хв. 15.03.2017 року.

С у д д я : ОСОБА_1