11-кп/775/88/2017(м)
264/297/15-к

Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 119 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
представника потерпілої адвоката ОСОБА_10
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанська Луганської області, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працюючого, неодруженого, інваліда 3 групи, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним за ч. 1 ст. 119 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі,-
ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за вчинення кримінального правопорушення при наступних обставинах.
21 квітня 2014 року приблизно о 23-30 годині між ОСОБА_7 та його співмешканкою ОСОБА_11 в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин раптово виникла сварка, в процесі якої ОСОБА_7 будучи у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 23-30 годині, умисно, не маючи наміру на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_11 , наніс останній руками, стиснутими у кулак не менше 14ті ударів в область тулуба та кінцівок, чим спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження, які стосовно до живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень, та не менше 57 ударів по голові, в область обличчя. В результаті заподіяних ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, виникла кровотеча із пошкоджених судин носу та альвеолярного краю пошкоджених зубів із верхньої щелепи та затікання крові в дихальні шляхи із розвитком механічної асфіксії, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент їх спричинення та привели до настання смерті ОСОБА_11 , що не передбачав ОСОБА_7 , хоча повинен був і міг передбачати.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я, ОСОБА_7 є інвалідом 3 групи за зором, на теперішній час зовсім втратив зір і не може обходитись без сторонньої допомоги. Також зазначає, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно. Просить вирок змінити, застосувавши вимоги ст. 75 КК України.
В апеляційній скарзі потерпіла вважає, що вирок суду першої інстанції необґрунтований та підлягає скасуванню внаслідок м`якості призначеного покарання. Обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав, в скоєному не розкаявся. Просить вирок суду скасувати, постановити новий, яким призначити покарання ОСОБА_7 у вигляді максимального позбавлення волі в межах санкції ст. 119 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, не погодившись з доводами апеляційної скарги потерпілої, яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за наступних підстав.
Висновки суду про винність ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій в апеляційному порядку не оспорюються.
Покарання, призначене обвинуваченому, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки визначено в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК України, відповідно до положень загальної частини КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, конкретних обставин даного провадження. На думку колегії суддів по своєму виду і розміру призначене покарання ОСОБА_7 є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Не можуть бути підставою для зміни вироку доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, є інвалідом 3 групи за зором, оскільки ці обставини враховані судом першої інстанції під час призначення покарання, що і дало йому змогу призначити обвинуваченому покарання в середніх межах санкції статті КК України, за якою він визнаний винним.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ст.ст. 3, 27 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
Таким чином, колегія суддів не встановила передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки судом першої інстанції вірно та обґрунтовано визначено обвинуваченому вид та розмір покарання, з урахуванням вимог ст.ст. 65-67 КК України.
Також з вищенаведених підстав не можуть бути задоволені апеляційні вимоги потерпілої про призначення обвинуваченому більш суворого покарання, оскільки всі обставини даного провадження враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни не має, апеляційні скарги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника та потерпілої залишити без задоволення.
Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: