Справа № 216/6166/16-к
Провадження № 1-кп/216/196/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2017 року Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу в складі:головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

с участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

підсудного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000043 від 30.10.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Яр Балаклійського району Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічно освітою, не судимого, не одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину 2012 року народження, має статус ветерана війни учасника бойових дій, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , на посаді начальника сховища, у військовому званні молодшого сержанта, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, суд
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , в кінці вересня 2014 року, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог і умов укладеного контракту не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) та виконувати обов`язки військової служби, у визначений час 27.09.2014 року о 08год. 00хв. до вказаної військової частини умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився, а направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ), звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

27.10.2014 року біля 22год. 00хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_5 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) і заявив про себе.

Таким чином, ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) на посаді номера обслуги у військовому званні солдата, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, та умов укладеного контракту про проходження військової служби, 27.09.2014 року о 08год. 00хв. до військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) вчасно без поважних причин не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 27.10.2014 року біля 22год. 00хв, тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_3 ) і заявив про себе.

Органи досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 , вірно, кваліфікували за: ч.3 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений ОСОБА_5 , визнав себе винуватим у вчиненні злочину, щиро покаявся, суду пояснив, що він після проходження військової служби у зоні проведення АТО, був психологічно та морально зломлений, покинув раз положення своєї частини з метою психологічної розгрузки, але зрозумівши свою помилку добровільно з`явився до командування частини.

У ході досудового розслідування, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, позитивну характеристику за місцем проживання, між заступником військового прокурора Криворізького гарнізону ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , досягнуто угоди про визнання винуватості, яка підписана сторонами, де, ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні вищезазначених злочинів за вказаних обставин. Згідно домовленості про призначення ОСОБА_5 , покарання за вчинені ним злочини, узгоджено за ч.3 ст. 407 КК України з застосуванням ст. 69 КК України сторони узгодили, що у даному випадку необхідно перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.407 ч.3 КК України, та призначити ОСОБА_5 основне покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 6 (шість) місяців із відрахуванням із суми його грошового забезпечення 10 (десяти) відсотків в дохід держави.

Розгляд справи проведено у відповідності до приписів ч.2 ст.473, ст. ст. 474-475 Кримінального процесуального кодексу України.

Під час судового розгляду кримінального провадження підсудний ОСОБА_5 , пояснив, що йому цілком зрозуміло наслідки угоди.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди, яка не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид та покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі підсудного.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду, визнавши ОСОБА_5 , винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 Кримінального кодексу України .

Керуючись ст.ст. 314 ч.1 п.3, 370, 371, 374, 376, 473 ч.2, 474-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И В:
Угоду про визнання винуватості від 15 грудня 2016 року, укладену між ОСОБА_5 та заступником військового прокурора Криворізького гарнізону ОСОБА_3 , - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді службового обмеження для військовослужбовців на строк 6 (шість) місяців із відрахуванням із суми його грошового забезпечення 10 (десяти) відсотків в дохід держави.

Запобіжний захід особисте зобов`язання залишити, до набрання вироком законної сили.

Матеріали кримінального провадження № 0000043 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням при обвинувальному акті № 216/6166/16-к, провадження 1кп/216/196/17.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст. 376 ч.3 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1