Справа №295/2608/17
УХВАЛА
Іменем України

30.03.2017 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю представника ТОВ «Петер-транс » - ОСОБА_3

представника заявника - Ліпської- ОСОБА_4

слідчого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання представника ТОВ «Петер-транс » - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
Представник ОСОБА_6 в інтересах ТОВ «Петер-транс» звернувся до суду з клопотанням про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу, вантажного сідлового тягача «DAF FT ХР 95.430, д.н. НОМЕР_1 з причіпленим до нього напівпричепом «SCHMITZ SPK 19 д.н. НОМЕР_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.03.2017 року накладено арешт на зазначені вище транспортні засоби, що належать ТОВ «Петер-транс», а також перебуває на підставі договору оренди в останнього. Накладений слідчим суддею арешт вважає таким, щодо якого відпала в ньому необхідність, так як 28.02.2017 року поблизу села Піщанка Житомирського району на автодорозі «Житомир-Виступовичі» під час огляду місця події був вилучений вказаний вище транспортний засіб. ТОВ «Петер-транс» та його службові особи не мають жодного процесуального статусу в кримінальному провадженні та жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні злочину. В ухвалі не зазначені підстави та мета накладення такого арешту, а відтак просить повернути тимчасово вилучений транспортний засіб, вантажний сідловий тягач «DAF FT ХР 95.430, д.н. НОМЕР_1 з причіпленим до нього напівпричепом «SCHMITZ SPK 19 д.н. НОМЕР_2 шляхом передачі вказаного транспортного засобу на відповідальне зберігання товариству до завершення розгляду кримінальної справи.

Заявник та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги клопотання з викладених у ньому підстав.

Слідчий СВ Житомирського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 у судовому засіданні від 23.03.2017 року заперечував в задоволенні даного клопотання, оскільки дані транспортні засоби є речовими доказами.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Житомирського РВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000190 від 01.03.2017 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.03.2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Житомирського РВП ГУНП в Житомирській області у кримінальному провадженні № 0000190 від 01.03.2017 року та накладено арешт на вантажний сідловий тягач «DAF FT ХР 95.430, д.н. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Петер-транс», з причіпленим до нього напівпричепом «SCHMITZ SPK 19 д.н. НОМЕР_2 , яким ТОВ «Петер-транс» користується на підставі договору оренди.

Підставою накладення арешту на вказаний автотранспорт є те, що досудове розслідування здійснюється за фактом викрадення лісопродукції, а сідловий тягач з напівпричіпом використовувалися для перевезення вказаної лісопродукції, є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення та, будучи речовим доказом, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

За правилами ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За наведених обставин, враховуючи, що майно, на яке накладено арешт, відповідаючи критеріям ст. 98 КПК України, є речовим доказом у кримінальному провадженні та безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення і арешт на нього накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.03.2017 року обґрунтовано, а також необхідність у накладенні арешту полягає в збереженні речових доказів, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України, потреба у застосуванні арешту на вказані транспортні засоби не відпала, тому підстав для скасування арешту не вбачається, а відтак відсутні підстави для повернення вилученого транспортного засобу, вантажного сідлового тягача «DAF FT ХР 95.430, д.н. НОМЕР_1 з причіпленим до нього напівпричепом «SCHMITZ SPK 19 д.н. НОМЕР_2 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про скасування арешту з майна оскарженню не підялгає.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання представника ТОВ «Петер-транс» - ОСОБА_3 про повернення тимчасово вилученого транспортного засобу, вантажного сідлового тягача «DAF FT ХР 95.430, д.н. НОМЕР_1 з причіпленим до нього напівпричепом «SCHMITZ SPK 19 д.н. НОМЕР_2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1