У х в а л а
іменем україни

17 березня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2016 року у кримінальному провадженні щодо
ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Санкт-Петербург РФ, мешканки АДРЕСА_1 ,

засудженої за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК,

у с т а н о в и в :

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 01 серпня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 307 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна.

Ухвалою апеляційного суду зазначений вирок змінено.

Призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК засуджену звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

В решті вирок залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 12 грудня 2015 року в денний час неподалік станції метро «Академмістечко» в м. Києві у невстановленої особи придбала опій ацетильований об`ємом 3,2 мл., який того ж дня перевезла до Ірпінського виправного центру № 132 управління ДПтС України в м. Києві та Київській області, що по вул. Залізничній, 1, в смт. Коцюбинському Київської області і в кімнаті для побачень приблизно о 16.30 год. намагалась передати своєму чоловіку ОСОБА_6 , який відбуває покарання у виді обмеження волі, але її дії були припинені працівником виправного центру. Під час огляду працівниками поліції ОСОБА_5 у неї було виявлено і вилучено пластикову ємність з особливо небезпечним наркотичним засобом опієм ацетильованим, масою в перерахунку на суху речовину 0,22 г.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржуване судове рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через м`якість, а також через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував до засудженої ст. 69 КК, оскільки пом`якшуючі обставини, зазначені судом, лише характеризують особу засудженої і жодним чином не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та безпідставно звільнив ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину та кримінально-правова оцінка її діянь за ч. 2 ст. 307 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Стосовно ж доводів прокурора про порушення щодо засудженої загальних засад призначення покарання, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а ч. 2 ст. 50 КК передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
У силу ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії ухвали апеляційного суду, при призначенні ОСОБА_5 покарання суд достатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК є тяжким, дані про особу засудженої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем проживання характеризується позитивно, одинока мати, має на утриманні малолітнього сина, від вчинення злочину не мала матеріальної вигоди, а також за відсутності обтяжуючих обставин, визнав пом`якшуючими покарання обставинами визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Беручи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, виходячи з конкретних обставин вчинення злочину, суд, належним чином умотивувавши своє рішення, дійшов обґрунтованого висновку проможливість призначення ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК, але в умовах здійснення контролю за її поведінкою, що є достатнім для того, щоб вона довела своє виправлення. Це рішення в ухвалі мотивоване й не сприймається явно несправедливим чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 .

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3