справа №619/346/17
провадження №1-кп/619/163/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого- судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання- ОСОБА_2 ,
прокурора- ОСОБА_3 ,
законного представника малолітнього ОСОБА_5 ,
малолітного ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
До Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого Дергачівського ВП ГУ НП у Харківській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо малолітнього ОСОБА_6 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_5 строком на 1 рік.
У клопотанні вказує, що малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, при наступних обставинах.
Так, в кінці грудня 2016 року, точної дати під час досудового слідства встановлено не було, малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись в кімнаті вказаного домоволодіння, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, впевнившись, що його подальші дії ніким помічені не будуть, шляхом вільного доступу зі скарбнички викрав гроші у сумі 400 доларів США купюрами по 100 доларів США, які належать ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого з місця пригоди зник, скориставшись викраденим майном на свій розсуд.
В результаті злочинних діянь з боку ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 був спричинений матеріальний збиток на загальну суму згідно курсу валют НБУ - 10 546.00 грн.
Крім того, 10.01.2017 року в денний час доби малолітній ОСОБА_6 , продовжуючи злочинну діяльність, перебуваючи за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , знаходячись в одній з кімнат вказаного домоволодіння, діючи повторно, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, впевнившись, що його подальші дії ніким помічені не будуть, шляхом вільного доступу викрав з ялинки, розташованої в кімнаті, гроші в сумі 500.00 грн. однією купюрою, які належать ОСОБА_9 , після чого з місця пригоди зник, скориставшись викраденим майном на свій розсуд.
В результаті злочинних діянь з боку ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_9 був спричинений матеріальний збиток на суму 500.00 грн.
Просить застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_5 терміном на 1 рік.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити у повному обсязі.
Захисник малолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_4 , законний представник малолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання.
З клопотання вбачається, що малолітній ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке виразилось у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно ОСОБА_6 , суд враховує особу малолітнього, який характеризуються негативно, перебуває на обліку в ювенальній превенції Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 14 років і таким чином не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння. В зв`язку з цим до ОСОБА_6 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд.
Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за даний злочин настає з вісімнадцяти років, що свідчить про те, що малолітній ОСОБА_6 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Вирішуючи питання щодо застосування до малолітнього ОСОБА_6 конкретного виду заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.
Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.
Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що винність ОСОБА_6 в скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, доведена в повному обсязі.
При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд враховує особу неповнолітнього, який характеризуються по місцю проживання негативно, вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, а також згоду законного представника бабусі ОСОБА_5 , яка бажає взяти на поруки свого онука. У зв`язку з цим до неповнолітнього ОСОБА_6 , можуть бути застосовані примусові міри виховного характеру у вигляді передачі під нагляд бабусі.
Згідно ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, передбачені ч. 2 п. 3 ст. 105 КК України, задовольнивши клопотання прокурора, а саме застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_5 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст. ст.22, 97, 105 КК України , ст.ст. 284, 292, 301, 498-501, 392-395 КПК України , суд
УХВАЛИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_6 задовольнити повністю.
Застосувати до малолітнього ОСОБА_6 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на строк один рік.
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 185 КК України у зв"язку із застосуванням примусових заходів виховного характеру.
Речові докази у справі барсетку, електронну сигарету, дитячий пістолет, штани спортивні чорного кольору,рюкзак кольору хакі, коробка біла з малюнком на ній сигарети, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Дергачівського ВП - залишити в камері речових доказів Дергачівського ВП.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 діб з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Дергачівський районний суд Харківської області, особами, які не приймали участь у судовому засіданні протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали

Суддя ОСОБА_1