Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/564/17
Провадження № 1-в/644/128/17

УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2017 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові спільне подання адміністрації Харківської виправної колонії (№ 43) та Спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Харківській виправній колонії (№ 43),

В С Т А Н О В И В :

Адміністрація Харківської виправної колонії (№ 43) та Спостережна комісія в Індустріальному районі м. Харкова звернулися до суду зі спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 посилаючись на те, що він відбув більше ? частин призначеного йому строку покарання, під час відбування покарання характеризується позитивно, до праці ставиться добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений чотири рази, мав чотири стягнення, які погашені в установленому законом порядку, залучався до робіт із благоустрою установи, вину у вчиненні злочину визнав.

Представник установи виконання покарань та засуджений в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить витяг з журналу вихідної кореспонденції Орджонікідзевського районного суду м. Харкова про вручення адміністрації ХВК (№ 43) судових повісток про виклик в судове засідання представника колонії та засудженого, із заявами про проведення судового засідання в режимі відеоконференції до суду не звертались. Засуджений звернувся до суду з заявою про розгляд подання в його відсутність.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, оскільки вважав, що своєю поведінкою і ставленням до праці засуджений ще не довів свого виправлення.

Захисник засудженого подання підтримав і вважав, що засуджений впевнено став на шлях виправлення, режиму відбування покарання протягом останнього року не порушував, набув виробничу спеціальність газоелектрозварювальника, яку має намір використовувати після звільнення від подальшого відбування покарання.

Вислухавши прокурора, захисника, вивчивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, оцінивши надані докази, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2014 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71 КК України, та за сукупністю вироків засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці (аркуш 8, 9 особової справи).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2016 року та у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_5 було зараховано у відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 лютого 2014 року по 15 червня 2014 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (аркуш 24 особової справи).

Початок строку відбування засудженим покарання 18 лютого 2014 року, кінець строку 19 січня 2018 року.

Як вбачається з особової справи засудженого він має три не погашених судимостей за вчинення виключно умисних тяжких злочинів та злочинів, пов`язаних з незаконним оборотом наркотичних засобів, і на теперішній час відбуває покарання за вчинення декількох умисних, в тому числі і тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, що свідчить про стійку тенденцію поведінки засудженого і систематичне вчинення ним тяжких злочинів (аркуш 13 особової справи).

Суд вимоги УІАО УМВС України в Харківській області вбачається, що засуджений ОСОБА_5 вже двічі звільнявся умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, а саме 14 липня 2010 року постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 липня 2010 року на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 26 днів позбавлення волі та 24 жовтня 2012 року постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2012 року на невідбутий строк 5 місяців 28 днів позбавлення волі, але в період умовно дострокового звільнення знову вчинив умисні, в отому числі і тяжкі корисні злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 186 КК України (аркуш 13 особової справи).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким» головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня і так далі, а добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи так далі.

В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, упродовж терміну відбування покарання у Харківській виправній колонії з 26 серпня 2014 року до 31 серпня 2016 року він характеризувався негативно. Наведені обставини підтверджуються наступними письмовими доказами, а саме:

- психологічною характеристикою від 18 липня 2016 року на засудженого ОСОБА_5 , відповідно до якої у останнього спостерігається високий рівень соціально педагогічної занедбаності та кримінальної зараженості особистості, він систематично порушує правила внутрішнього розпорядку та режиму тримання, внаслідок чого та з метою мінімізації негативного впливу на інших засуджених установи, його рекомендовано перевести до дисциплінарного ізолятора (аркуш 180 особової справи);

- характеристикою від 31 серпня 2016 року, затвердженої начальником Харківської виправної колонії (№ 43), відповідно до якої засуджений ОСОБА_5 до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, внаслідок чого комісією установи 16 березня 2016 року йому було відмовлено щодо застосування ст. 100 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення (аркуш 188 особової справи);

- витягом з протоколу № 31 від 31 серпня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_5 не став на шлях виправлення (аркуш 190 особової справи).

- довідкою про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_5 , відповідно до якої засуджений має чотири не погашені стягнення (аркуш 189 особової справи).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд вважає, що надані адміністрацією Харківської виправної колонії докази, а також матеріали особової справи засудженого не свідчать про те, що він впевнено став на шлях виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів відсутність необхідності подальше відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі, а навпаки свідчать про стійке небажання засудженого стати на шлях виправлення, і тому підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого втретє від подальшого відбування призначеного вироком суду покарання у вигляді позбавлення волі, на теперішній час суд не вбачає.

Відповідно до ст.81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні спільного подання адміністрації Харківської виправної колонії (№ 43) та Спостережної комісії в Індустріальному районі м. Харкова про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом семи діб з дня проголошення ухвали.

Суддя: ОСОБА_1