Справа №212/1252/17-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ; за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ; сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ; обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої, законного представника малолітніх потерпілих, цивільного позивача - ОСОБА_6 , представника потерпілої - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000803 від 12.11.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Немирів, Україна, громадянин України, освіта середньотехнічна, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює ПрАТ «Євраз Суха-Балка», механік, раніше не засуджений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

11.11.2016 року, приблизно о 19 годині 15 хвилин, в темний час доби водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos TF 69 Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався із увімкненим ближнім світлом фар по освітленому міським освітленням покриттю проїзної частини дороги вул. Конституційна з боку вул. Сергія Калачевського в напрямку вул. Ватутіна в Покровському районі м. Кривого Рогу.

В цей же час, попереду руху автомобіля, в попутному із ним напрямку рухався велосипед «ММВЗ» під керуванням велосипедиста ОСОБА_9 . Водій ОСОБА_4 , наближаючись до вказаного велосипедиста та маючи об`єктивну можливість завчасно спостерігати за його рухом, при виникненні перешкоди для руху, своєчасно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), та 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно до яких:

«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні … загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: ... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, ... і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

«12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.».

Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною і достатньою умовою для запобігання дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Daewoo Lanos TF 69 Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі електричної опори № 35 по вул. Конституційна в Покровському районі м. Кривого Рогу, допустив наїзд керованого ним автомобіля на велосипед «ММВЗ» під керуванням велосипедиста ОСОБА_9 .

Після події ДТП, водій ОСОБА_4 , порушуючи вимоги ПДР, залишив місце ДТП, до якого він причетний, чим порушив вимоги п. 2.10. «а» «Правил дорожнього руху» України, відповідно до якого: «2.10 «а» «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких 18.11.2016 знаходячись на стаціонарному лікуванні у КЗ «Міська клінічна лікарня №2» ДОР» помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2073 від 16.01.2017 смерть ОСОБА_9 наступила від закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася множинними переломами кісток склепіння черепу з ушкодженням головного мозку та ускладнилася набряком та набуханням головного мозку.

Між порушенням водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням смерті потерпілому ОСОБА_9 є прямий причинний зв`язок.

Тим самим, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

На підставі частини третьої статті 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідити документи, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого.

Пояснив, що 11.11.2016 року, в темний час доби, приблизно о 19 годині водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем "Daewoo Lanos", рухався із увімкненим ближнім світлом фар по освітленому міським освітленням покриттю проїзної частини дороги вул. Конституційна з боку вул. Сергія Калачевського в напрямку вул. Ватутіна в Покровському районі м. Кривого Рогу.

В цей же час, попереду руху автомобіля, в попутному із ним напрямку рухався велосипед під керуванням велосипедиста ОСОБА_9 . Обвинувачений відволікся на налаштування магнітоли та наїхав на велосипедиста. Після цього злякався та зник з місця ДТП. Заспокоївшись, він добровільно з`явився до поліції, повідомивши про пригоду.

Зазначив, що у вчиненому кримінальному правопорушенні розкаюється, просить строго не карати, оскільки він намагається повністю відшкодувати шкоду завдану кримінальним правопорушенням та активно сприяв розкриттю злочину. Цивільний позов визнав в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що про саму подію - ДТП вона довідалася з чужих слів і безпосередньо не спостерігала. Вона є дружиною загиблої особи і смерть чоловіка завдала їй значну травму. Проте, матеріальну та моральну шкоду обвинувачений ще не відшкодував в повному обсязі.

Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Допитавши обвинуваченого та потерпілу, вислухавши думку прокурора, суд прийшов до переконання про те, що обвинувачений ОСОБА_4 винний у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є необережним і відноситься до категорії тяжких злочинів.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується позитивно, враховуючи поведінку обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди, а саме активне сприяння потерпілій, суд, вважає необхідним призначити покарання в межах санкції частини 2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України. При цьому суд зважає на позицію потерпілої, яка просить не призначати покарання, яке слід відбувати реально, а також враховує відсутність з її сторони претензій до обвинуваченого та необхідність відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду потерпілій.

Додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України - позбавлення права керувати транспортними засобами - судом застосовується, оскільки керування транспортним засобом не є джерелом доходу обвинуваченого ОСОБА_4 та не пов`язано з його навчальною чи трудовою діяльністю.

На думку суду, саме таке покарання, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів.

При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є у тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Розглянувши цивільний позов в порядку ст.127-129 КПК України щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 завданої злочином шкоди, суд приймає до уваги положення ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України, відповідно до яких особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. Отже, позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, ч. 1 ст. 61 ЦПК України, оскільки обвинувачений визнав позовні вимоги в повному обсязі, а тому вони не підлягають доказуванню.

Підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст..100 КПК України.

До того ж слід стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення експертиз на користь держави.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України; суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 - до набрання вироком законної сили залишити у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_6 , яка дії у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_4 , третя особа ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "СТРАХОВИЙ ДІМ" задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 заподіяну матеріальну шкоду, спричинену внаслідок загибелі її чоловіка у дорожньо-транспортній пригоді (втратою годувальника), у вигляді щомісячних виплат в розмірі 3238,40 грн. (три тисячі двісті тридцять вісім гривень 40 копійок) до досягнення повноліття старшою донькою, після чого на молодшу доньку має виплачуватись щомісяця сума у розмірі 1619,2 грн. (одна тисяча шістсот дев`ятнадцять гривень 20 копійок) до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 яка діє в інтересах ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 компенсацію за заподіяну моральну шкоду ОСОБА_10 внаслідок загибелі її батька - ОСОБА_9 у дорожньо-транспортній пригоді в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 яка діє в інтересах ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 компенсацію за заподіяну моральну шкоду ОСОБА_11 внаслідок загибелі її батька - ОСОБА_9 у дорожньо-транспортній пригоді в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 компенсацію за заподіяну моральну шкоду внаслідок загибелі її чоловіка - ОСОБА_9 у дорожньо-транспортній пригоді в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень.

Речові докази: - автомобіль «Daewoo Lanos TF 69 Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_4 , дозволивши користуватись та розпоряджуватись на власний розсуд; частинки пластику чорного кольору, в тому числі, з літерами білого кольору, що зберігаються в камері схову Покровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити;

Стягнути із ОСОБА_4 витрати за проведення експертиз на користь держави: технічного стану транспортного засобу № 19/10.2-208 від 22.12.2016 року 703,68 (сімсот три гривні шістдесят вісім копійок); технічного стану транспортного засобу № 19/10.2-210 від 23.12.2016 року 703,68 (сімсот три гривні шістдесят вісім копійок); технічного стану транспортного засобу № 19/10.2-212 від 28.12.2016 року 527,76 (п`ятсот двадцять сім гривень сімдесят шість копійок); транспортно-трасологічну № 19/10.4-214 від 17.01.2017 року 5062,30 (п`ять тисяч шістдесят дві гривні тридцять копійок); судову авто-технічну № 8/10.1-24 від 21.02.2017 року 1430,65 грн. (одна тисяча чотириста тридцять гривень шістдесят п`ять копійок).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст.376 ч.3 КПК України.

Суддя ОСОБА_1