АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/329/17 Справа № 209/347/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
29 березня 2017 року
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6
прокурора ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судово му засіданні в місті Дніпро, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року, -
В с т а н о в и л а:
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив про необхідність накладення арешту на майно з метою збереження транспортного засобу, ключів до нього, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія як речових доказів у справі та для подальшого забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, на вилучений автомобіль «Опель Кадет», державний номер НОМЕР_1 , який придбаний ОСОБА_8 за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав повторно апеляційну скаргу в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року та просить скасувати дану ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою повернути особам, яким належить арештоване майно, або які мають право користуватися цим майном.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є поспішною, необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню, оскільки доказів того, що ОСОБА_8 придбав автомобіль на гроші, які були здобуті незаконним шляхом суду не надані і їх взагалі не існує.
При цьому апелянт вказує, що ухвала слідчого судді ґрунтується тільки на поясненнях ОСОБА_8 , які були здобуті в незаконний спосіб, оскільки він дав пояснення без участі захисника протягом дванадцятигодинного незаконного утримання у Дніпровському відділку поліції м. Кам`янське. Звертає увагу, що матеріалами справи та судом першої інстанції не було встановлено, яким чином арештований автомобіль з`явився за адресою в м. Кам`янське по вул. Харківській, 59 (напроти Дніпровського ВП) та який оглядався 09.02.2017 року з 11.20 год.
Крім того апелянт зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_10 присутній не був і ніяких показів відносно вказаного майна і документів не давав.
Також вказує на те, що посилання слідчого суддів в ухвалі на ст.98 КПК України неправомірне, оскільки арештоване майно не є знаряддями вчиненого кримінального правопорушення, не зберігають на собі його сліди, не містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі не являються предметами, які були об`єктами протиправних дій, набутими кримінальним протиправним шляхом.
Крім цього, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали, оскільки заяву на отримання копію оскаржуваної ухвали він подав 17.02.2017 року, яка йому була видана лише 01.03.2017 року.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників процесу, дослідивши надані судом першої інстанції матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції дослідивши клопотання про поновлення строку адвоката вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, був пропущений з поважної причини, а тому на думку колегії суддів підлягає поновленню.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішення питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1) ч.2 ст.170 цього Кодексу.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі- Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами п.1) ч.2 ст.171 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою збереження речових доказів, при цьому, згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
09 лютого 2017 року слідчий Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, ст. лейтенант поліції ОСОБА_9 постановив визначити транспортний засіб «Опель Кадет», червоного кольору, д.з. « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НІС № НОМЕР_5 на ОСОБА_11 , АДРЕСА_1 , від 07.07.1995 року, свідоцтво водія на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_4 від 27.07.2004 року та автомобільні ключі від даного автомобіля, які було вилучено до Дніпровського ВП у м. Кам`янському, у відповідності до вимог ст.98 КПК України речовим доказом.
09 лютого 2017 року слідчий Дніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, ст. лейтенант поліції ОСОБА_9 звернувся з клопотанням про арешт майна, що вищевказаний автомобіль, свідоцтво водія на ім`я ОСОБА_8 та автомобільні ключі від даного автомобіля є предметом злочину та містять на собі його сліди.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість зазначеного вище клопотання від 09 лютого 2017 року про арешт майна, у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи слідчого та прокурора належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про накладення арешту на автомобіль марки «Опель Кадет», свідоцтво про реєстрацію НІС № НОМЕР_5 на ОСОБА_11 , АДРЕСА_1 , від 07.07.1995 року, свідоцтво водія на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_4 від 27.07.2004 року та автомобільні ключі від даного автомобіля, обґрунтувавши свою ухвалу тим, що слідчий довів, що зазначені речі мають суттєве доказове значення для встановлення важливих обставин по кримінальному провадженню з чим погоджується і судова колегія.
Арештоване майно слідчим визнано речовим доказом і з метою його збереження, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України може бути арештовано будь-якої фізичної чи юридичної особи.
Доводи адвоката зазначені в апеляційній скарзі, на думку суду апеляційної інстанції не є такими, що дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Крім того, адвокат ОСОБА_6 звернув увагу суду на те, що автомобіль зареєстрований на ОСОБА_11 , а не на ОСОБА_8 та не міг бути арештований з метою відшкодування шкоди завданої його підзахисним. Погодився, що ОСОБА_8 не є власником транспортного засобу.
Слід відмітити, що захисник звернувся до суду в інтересах саме ОСОБА_8 , а не власника майна ОСОБА_11 , доказів того, що його підзахисний є власником майна не надав.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були дотримані положення ст.131 КПК України, ч.2 ст.170 2 КПК України, ухвала слідчого судді є обґрунтованою та вмотивованою, істотних порушень вимог КПК України при її постановлені допущено не було, підстав вважати що на вказане майно необґрунтовано накладено арешт - немає, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.170 КПК України, ст.173 КПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року), ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, п.1) ч.3 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4