Ухвала іменем україни 23 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

встановила:
У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам ст.427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишити касаційну скаргу без руху, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з вимогами ч.1 ст.424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Як вбачається з касаційної скарги, та доданих до неї копій судових рішень, ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 лютого 2017 року потерпілій ОСОБА_4 відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2014 року, а апеляційну скаргу повернуто.
Таким чином, вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 серпня 2014 року в апеляційному порядку по суті не переглядався, а тому він не може бути і предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Поряд з наведеним, посилаючись на незаконність ухвали суду апеляційної інстанції, потерпіла не наводить конкретних доводів щодо того, у чому полягає її незаконність з огляду на вимоги ст.412 КПК України.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції не узгоджуються з положеннями ст.436 КПК України, оскільки є суперечливими за своїм змістом.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.1 ст.429 КПК України залишити касаційну скаргу потерпілої без руху та встановити п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.
Залишення касаційної скарги без руху не перешкоджає відкриттю касаційного провадження за умови усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, якщо скарга надійде в межах строку, визначеного у ст.426 КПК України, або не пізніше п`ятнадцятиденного строку з дня одержання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху (скаржник має підтвердити, що він не пропустив цей п`ятнадцятиденний строк при повторному зверненні до суду).
Враховуючи наведене та керуючись ч.1 ст.429 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 залишити без руху, надавши їй строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги залишеної без руху у встановлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3