Справа № 314/129/17
Провадження № 1-в/314/197/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.02.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву ОСОБА_4 , який відбуває покарання Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55), громадянин України, українець, уродженець с. Парасковіївка, Артемівського району, Донецької області, освіта середня спеціальна, до засудження не працював. Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Мешкав за адресою: АДРЕСА_2 .

Раніше судимого:
1)29.12.1999 року за ст.140 ч.2, 142 ч.3, 44, 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 28.08.2001 року згідно ст.6 ЗУ «Про амністію» з іспитовим строком на 1 рік 5місяців 26 днів.

2)17.02.2003 року за ст. 15, 185 ч.3, 187 ч.3, 185 ч.2, 289 ч.3, 70, 71 КК України до 11 років позбавлення волі. Перегляд вироку: Постанова від 17.02.2003 року вважати засудженим за ст.15, 185 ч.3, 187 ч.3, 185 ч.2, 289 ч.2, 289 ч.3, 70, 71 КК України до 11 років позбавлення волі. Звільнений 09.08.2013 року по відбуттю строку покарання.

По даній справі засуджений: 24.04.2014 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.02.2016 року на підставі ст.72. ч.5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме з 05.03.2014 року по 30.05.2014 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок строку: 05.03.2014 року Кінець строку: 10.06.2018 року
про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55), надійшла заява, про можливість умовно-дострокового звільнення.

З 05.02.2015 року відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55). За час відбування покарання характеризується наступним чином. Вимоги режиму відбування покарання порушує, за що мав 4 стягнення накладених правами начальника колонії, які є зняті та погашені. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 2 рази заохочувався правами начальника колонії.

На виробництві установи працевлаштований різноробочим. До праці ставиться задовільно, але потребує постійного контролю з боку представників адміністрації.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, вступає у зв`язки як із засудженими позитивної так і негативної спрямованості.

Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом.

Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, але виконує їх.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться байдуже.

Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

За вироком суду має позов на загальну суму 491, 40 грн., який не виплачується через відсутність виконавчого листа в установі.

Не завжди бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу.

Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно- технічних навичок.

Не бере участь в роботі самодіяльних організацій.

Іноді підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

Прокурор та представник адміністрації клопотання не підтримали і вважають, що подання не належить задовольнити, оскільки засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Захисник та засуджений наполягали на задоволенні заяви засудженого про умовнодострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Оскільки, поведінка засудженого за час відбування покарання не була сумлінною, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України , п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви ОСОБА_4 , який відбуває покарання Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

06.02.2017