АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1229/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 629/4524/16-к
Категорія: ч.2 ст. 125, ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0002574 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 березня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 06.12.1994 р. вироком Краматорського міського суду Донецької області за ст. 141 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 12.02.1996р. вироком Краматорського міського суду Донецької області за ст. 206 ч.2, ст. 229 ч.4, 42 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 02.10.2003 р. вироком Краматорського міського суду Донецької області за ст. 186 ч.2, ст. 395, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі; 06.05.2004р. вироком Краматорського міського суду Донецької області за ст.187 ч.2, ст. 70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 21.02.2011р. вироком Краматорського міського суду Донецької області за ст.121 ч.2, ст.296 ч.3 КК України до 10 років позбавлення волі, 08.02.2016 року звільнений за відбуттям покарання;
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки,
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Залишено раніше обраний судом запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань № 27, до вступу вироку в законну силу.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено відраховувати з дня фактичного затримання його правоохоронними органами, а саме з 20.09.2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме в період з 20.09.2016 року до 07.03.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 5086 від 12.10.2016 року в сумі 439,80 грн.
Долю речових доказів суд вирішив в поряду ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, 19.09.2016 року близько 11.00 години ОСОБА_8 перебував у домоволодінні ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи за вищевказаною адресою, у ОСОБА_8 виникла сварка з ОСОБА_9 , в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, з мотиву особистих неприязних відносин, наніс декілька ударів кулаком правої та лівої руки в обличчя ОСОБА_10 , внаслідок чого останній вдарився об одвірки, падаючи, вдарився об тумбочку та впав на підлогу, спричинивши потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи №426/ЛЗ/16 від 20.10.2016 року тілесні ушкодження у вигляді забитих ран на лобі ліворуч від серединної лінії біля кордону зростання волосся, на волосистій частині голови в лівій скроневій області, в тім`яно-потиличній області зліва на волосистій частині голови в тім`яній області по серединній лінії і зліва, в потиличній області справа в лобно-тім`яній області справа, синці в лівій навколоочній області із заходженням на скуласту область (8x7см), які відносяться по ступеню тяжкості до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, 19.09.2016 року у ОСОБА_8 , який перебував у домоволодінні ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел на незаконне заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, близько 12.30 год., ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, повторно скориставшись тим, що потерпілий не контролює та не спостерігає за його діями, таємно викрав речі ОСОБА_9 , а саме: електронний годинник «САІХІNG СХ -808, LЕD DІGІТАL СLОСК, МАDЕ IN СNINА» вартістю 182 грн. 59 коп., ТВ - тюнер марки «ТRІМАКХ, іr.dеtа. DVD, ТR2012НD» вартістю 365 грн.70 коп., мобільний телефон марки NOKIA моделі 1280 вартістю 177 грн. 00 коп., а також: чоловічу шкіряну куртку чорного кольору, куртку чоловічу, пуховик чорного кольору, хлібопекарню марки «ОRІON», приставку «Денді» «VGРАL-D VНР СН 11 VIDEO GAME SYSTЕM», кухонні прибори: 5 виделок, 4 чайних ложки, 5 ложок, кухонні прихватки, металеву тертушку, чоловічу спортивну кофту, 6 шампурів, Ікону « Миколи Чудотворця», книгу художня література - «Семейные любимцы, немецкая овчарка, собака для защиты», книгу «БІБЛІЯ» 1470ст, 106 ДВД, юсбі кабель, рюкзак чорного кольору, чоловічу шапку білого кольору, вудило рибальське, вартість яких визначити не представилося можливим. Викрадені речі ОСОБА_8 склав до сумки та покинув місце вчинення злочину, обернувши викрадене на свою користь, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду в сумі 725 грн. 29 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок районного суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання, на підставі норм ст.69 КК України. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що він визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, допомагав слідству, на утриманні має батька похилого віку, який потребує постійного нагляду у зв`язку з важкою хворобою, таким чином, на думку обвинуваченого, призначене покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404, 421 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочинів, що зазначені у вироку та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України у апеляційній скарзі ОСОБА_8 не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404, 421 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в межах доводів поданої апеляційної скарги щодо правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Сутність апеляційних доводів обвинуваченого ОСОБА_8 полягає у зайвій суворості призначеного покарання. З цим він пов`язує своє апеляційне прохання щодо необхідності зміни вироку в частині призначеного покарання, шляхом його пом`якшення на підставі норм ст.69 КК України, що на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки такі твердження повністю спростовуються висновками суду, що містяться у оскаржуваному вироку (арк. 131-134).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та таємного викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинено повторно, - у виді позбавлення волі строком на 2 роки, тобто в межах строку цього виду покарання, яке передбачено санкцією ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому належить взяти до уваги те, що суд мотивував таке рішення не лише ступенем тяжкості вчинених злочинів, але врахував наявність обставин, що пом`якшують покарання, - щире каяття, та таких, що його обтяжують вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також об`єктивно врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий за вчинення низки тяжких умисних корисливих злочинів проти власності та здоров`я громадян, перебуває на обліку у лікаря нарколога з синдромом залежності від вживання наркотичних речовин, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Апеляційні доводи обвинуваченого щодо наявності обставин, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, на думку колегії суддів, мають суто суб`єктивний характер. Наявність у ОСОБА_8 батька похилого віку, що має хворобливий стан здоров`я, не може слугувати підставою або виправдовувати вчинені ним протиправні діяння, що пов`язані зі вчиненням умисних злочинів проти власності та здоров`я громадян. Натомість щире каяття, складовими якого є визнання вини та сприяння встановлення істини по справі, належно враховано та вмотивовано судом у вироку, як при призначенні покарання за кожний окремий злочин, так і за їх сукупністю на підставі ч.1 ст.70 КК України.
З огляду на викладене, твердження у апеляційній скарзі ОСОБА_8 про неповне врахування судом обставин, що пом`якшують покарання та про наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, належить вважати безпідставними.
Разом з цим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою з 08 березня 2017 року до 06 червня 2017 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 березня 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 08 березня 2017 року до 06 червня 2017 року включно із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 - в той самий строк з дня отримання ними копії судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4