Справа № 738/119/17
№ провадження 1-в/738/69/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi

в складі:
судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю
прокурора ОСОБА_3

засуджений ОСОБА_4

представник Менської Вк №91 ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Менською виправною колонією № 91клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі,

В С Т А H О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі. Клопотання засудженого мотивоване тим, що він відбуває покарання в Менській ВК №91 за вчинення злочинів, передбачених 2 ст. 121, ч. 1 ст. 289, ч.1 ст. 396 КК України, на даний час відбув більше 1/2 частини призначеного судом покарання, порушень режиму утримання не допускає.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Представник установи виконання покарань в судовому засідання вказав, що засуджений не став на шлях виправлення, а тому клопотання є передчаним.
Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з їх участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 , вважає його передчасним.
Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі (ч. 1 ст. 82); 2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82); 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.
Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 засуджений вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 19.11.2015 року до 3 місяців арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Дарницького районного суду м. Києва від 06.10.2013 року за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання визначено міру покарання у виді 8 років 2 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислюється з 10 квітня 2013 року.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2016 року засудженому зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 10.04.2013 року по 12.11.2013 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 01.04.2013 року. За час перебування в Київському СІЗО вимог режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 11.02.2014 року по 28.02.2014 року засуджений відбував покарання в Менській ВК №91, де зарекомендував себе наступним чином: встановлений порядок відбування покарання не порушував, стягнень не мав.
З 16.03.2014 року по 10.01.2016 року засуджений ОСОБА_4 відбував покарання в Житомирській УВП № 8, де допустив порушення порядку відбування покарання за що отримав одне стягнення, яке на даний час погашене. До праці не залучався та не заохочувався.
З 20.01.2016 року по 27.09.2016 року засуджений відбував покарання в Менській ВК №91, де зарекомендував себе наступним чином: встановлений порядок відбування покарання не порушував, стягнень не мав. Згідно наказу № 8 від 10.02.2016 року був працевлаштований працівником швейної дільниці, до своїх обов`язків ставився посередньо. Згідно наказу № 14 від 03.03.2016 року був звільнений зі швейної дільниці за власним бажанням. Згідно поданої ним заяви від 16.08.2016 року виконував обов`язки робітника по благоустрою установи.
З 02.10.2016 року по 25.12.2016 року засуджений ОСОБА_4 відбував покарання в Житомирській УВП № 8, де до праці не залучався, не заохочувався, стягнень не мав.
З 30.12.2016 року і по сьогоднішній день засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Менській ВК №91, де порушення порядку відбування покарання не допускає, стягнень не має, заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований, заяви щодо працевлаштування не подавав. Приймає участь у роботах із благоустрою установи. З представниками адміністрації чемний, ввічливий. Приймає участь у програмі диференційного виховного впливу на засуджених «Духовне відродження».
Згідно повідомлення Спостережної комісії Менської районної державної адміністрації № 07-04/29 від 07.02.2017 року засуджений ОСОБА_4 звертався до спостережної комісії з клопотанням щодо застосування відносно нього пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Комісією постановлено, що погодження застосування відносно нього пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасним.
Отже з викладеного вбачається, що засуджений лише починає ставати на шлях виправлення, що вбачається з його поведінки, проте при застосуванні пільги передбаченої ст..82 КК України враховується поведінка засудженого за весь термін відбування покарання, а не лише той проміжок що передує зверненню його із даним клопотанням.
Враховуючи вищевикладене, а також особу засудженого, його поведінку за весь час відбування покарання, наявність у нього хоча і погашеного стягнення, і жодного заохочення, суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про те, що він став на шлях виправлення, а тому приходить до висновку, що його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі, є передчасним і задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.