У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

представника Ужгородського МРВ з питань пробації ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород подання інспектора Ужгородського РП Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2014 року,

В С Т А Н О В И В:
Інспектор Ужгородського РП Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області звернувся до суду з поданням у якому просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2014 року.

Суд констатує, що згідно з наказу Міністерства юстиції України № 331/5 від 09.02.2017 року, відповідно до ч. 8 ст. 11 КВК України та постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2016 року № 348 «Про ліквідацію територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби та утворення територіальних органів Міністерства юстиції», Ужгородський міськрайонний відділ кримінально-виконавчої інспекції відділу ДПтС України в Закарпатській області перейменовано на Ужгородський міськрайонний відділ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Подання мотивоване тим, що вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2014 року відносно ОСОБА_6 в кримінально-виконавчу інспекцію Ужгородського району відділу ДПтС України в Закарпатській області надійшов 11.12.2014 року та 12.12.2014 року був прийнятий до виконання.

15.12.2014 року засудженого ОСОБА_6 було ознайомлено з вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2014 року, роз`яснено права та обов`язки, умови звільнення від відбування покарання та в результаті чого від нього була відібрана підписка, анкета. Із засудженим було проведено профілактичну бесіду про недопущення скоєння ним в подальшому нового злочину, порушень громадського порядку, винесено постанову про реєстрацію, згідно якої засуджений ОСОБА_6 зобов`язаний був з`являтися до КВІ перший та третій вівторок кожного місяця, в якій він розписався.

Проте ОСОБА_6 грубо порушує покладений на нього судом обов`язок, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме систематично не з`являється для проведення реєстрації. З листка реєстрації випливає що засуджений на протязі чотирьох місяців не з`явився для проведення реєстрації без поважних причин шість разів: 06.01.2015 року; 17.02.2015 року; 03.03.2015 року; 07.04.2015 року; 21.04.2015 року; 05.05.2015 року.

Неодноразово від засудженого було відібрано пояснення та винесено застереження у виді письмового попередження. Згідно відповіді на запит до Ужгородського РВ УМВС України № 38/4243 від 14.05.2015 року ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 28.02.2015 року за ст. 178 ч. 1 КУпАП, міра впливу попередження.

23.04.2015 року з метою проведення профілактичної бесіди та надання пояснень з приводу неявки на реєстрацію 21.04.2015 року та притягнення до адміністративної відповідальності засудженому ОСОБА_6 було надіслано виклик на 30.04.2015 року, на який останній не з`явився, повторно був надісланий виклик 15.05.2015 року на 18.05.2015 року, який знову був проігнорований.

З посиланням на викладене, а саме те, що ОСОБА_6 не виконує покладені на нього судом обов`язки, встановлені п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, тобто без поважних причин не з`являється в кримінально-виконавчу інспекцію Ужгородського району для проведення реєстрації, не стає на шлях виправлення, інспектор кримінально-виконавчої інспекції просить вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2014 року три роки позбавлення волі.

У судове засідання засуджений ОСОБА_7 не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо подання, зауваживши, що його підзахисний не усвідомлював значення наслідків невиконання процесуальних обов`язків, які були йому оголошені українською мовою при постановленні органом кримінально-виконавчої інспекції на облік, оскільки як встановлено судом засуджений не володіє мовою судочинства.

Представник Ужгородського МРВ з питань пробації наполягав на задоволенні подання.

Прокурор в содовому засіданні просив задовольнити подання.

Розглянувши матеріали подання, заслухавши пояснення захисника засудженого, позиції представника Ужгородського МРВ з питань пробації та прокурора, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. ч. 1, 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, покладено на нього обов`язки відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.
Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, у випадку, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного вироком суду покарання.
Аналогічні положення містить КВК України, відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 166 якого, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Також, на це звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме, згідно з ч. 2 ст.78 КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Отже, у контексті положень ч. 2 ст. 78 КК України суд зобов`язаний з`ясувати підстави невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, а саме чи мав він реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки.
Згідно з внесеним до суду поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням як на підставу скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, орган з питань виконання покарань посилається на невиконання засудженим обов`язків, встановлених п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме не з`явлення до кримінально-виконавчої інспекції для проведення реєстрації без поважних причин.
Як вбачається з матеріалів подання та встановлено судом, засуджений ОСОБА_6 не володіє вільно українською мовою, при цьому з матеріалів подання слідує, що підписка дана засудженим про роз`яснення покладених на нього судом обов`язків від 21.10.2014 року та складена довідка про проведення з ним профілактичної бесіди від 15.12.2014 року були винесені без участі перекладача (а.с. 13, 15), що не дає підстав вважати, що засуджений зрозумів порядок відбування іспитового строку встановленого судом і наслідки його порушення.
Разом з тим, з матеріалів подання слідує, що у письмових поясненнях від 14.01.2017 року щодо нез`явлення для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_6 вказав, що для проведення реєстрації 06.01.2015 року не з`явився, оскільки отримав травму ноги (а.с. 25). У поясненнях від 17.03.2017 року засуджений вказав, що 17.02. та 03.03.2015 року він не з`явися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, так як переплутав дні явки для реєстрації (а.с. 33). Надаючи пояснення 08.04.2015 року засуджений вказав, що 07.04.2017 року він не з`явився до кримінально-виконавчої інспекції, оскільки не мав коштів на маршрутне таксі у м. Ужгород (а.с. 37).

Викладені обставини дають можливість зробити суду висновок про те, що реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки засуджений ОСОБА_6 не мав.
Водночас, в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_6 відсутні докази, що останній з часу винесення відносно нього вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2014 року притягувався до кримінальної відповідальності, що в свою чергу спростовує доводи інспектора КВІ про свідоме небажання засудженого стати на шлях виправлення та неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання, оскільки в період іспитового строку засуджений нових злочинів не вчиняв, його поведінка не свідчить про те, що він є особою, виправлення якої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а наведені в поданні обставини суд не розцінює як небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
В поданні інспектора Ужгородського РП Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням і направлення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , для відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.10.2014 року відмовити.

Матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 після набрання ухвалою законної сили повернути до Ужгородського міськрайонного відділу з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуюча ОСОБА_1