Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3600/16-к
Провадження №: 1-кп/332/29/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2017 р.м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0003443 від 10.09.2016 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, має неповну загальну середню освіту, розлучений, неповнолітніх дітей не має, не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, раніше не судимий в силу ст.89 КК України,-
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
08.09.2016 року о 01-00 годині ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, через незачинені двері підвалу під`їзду №1 будинку №20-Б, розташованого по вул.Історичній в м.Запоріжжі, проник до нього, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел зняв зі стіни три фрагменти мідного кабелю марки ТППеп 100*2*0,4, довжиною 7 метрів кожний, який належить ПАТ «Укртелеком», який перепилив за допомогою фрагменту одностороннього полотна пилки по металу та в подальшому викрав, чим завдав вищевказаному підприємству матеріальну шкоду з урахуванням 50% зносу на загальну суму 553 гривні 77 копійок.
Крім цього, 12.10.2016 року об 11-10 годині ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу із застосуванням власної фізичної сили зняв кришку пластикового люка з колодязя водопровідних мереж, розташованого на узбіччі проїзної частини поблизу буд. АДРЕСА_2 та почав нести її, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, та намагався викрасти майно, яке належить концерну «МТМ», чим міг спричинити зазначеному підприємству матеріальну шкоду на суму 725 гривень, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, через те, що був затриманий працівниками поліції.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованими кримінальними правопорушеннями, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та пояснив, що він 08.09.2016 року у нічний час через незачинені двері зайшов до підвалу будинку по вулиці Історичній в м.Запоріжжі, де зрізав мідний кабель та викрав його з метою подальшого збуту до пункту прийому металобрухту. 12.10.2016 року об 11-00 годині по вул.Посадочній в м.Запоріжжі зняв кришку люку та таким чином намагався її викрасти, проте був затриманий працівниками поліції.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи.
Представники потерпілих, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, до суду надали заяви з проханням розгляду кримінального провадження за їх відсутності.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.
Кваліфікуючи дії обвинуваченого суд виходить з такого.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 за епізодом від 08.09.2016 року кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України. Проте кваліфікуюча ознака повторності не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду.
Так, відповідно до вимог ст.89 КК України, такими, що не мають судимостей визнаються особи, засуджені відповідно до ст.75 КК України, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасовано з інших підстав, передбачених законом.
Під час дослідження матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого встановлено, що вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 02.09.2016 року ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Таким чином ОСОБА_4 вважається особою, що раніше, в силу ст.89 КК України, не судима.
У зв`язку з тим, що у разі погашення чи зняття судимості в порядку ст.ст.88-91 КК України ознак повторності при вчиненні злочинів проти власності відсутній, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування за епізодом вчинення злочину від 08.09.2016 дії ОСОБА_4 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, кваліфіковано невірно. В діях ОСОБА_4 міститься склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за епізодом від 08.09.2016 року за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за епізодом від 12.10.2016 року - за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до вимог ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки, суму завданої матеріальної шкоди, яка відшкодована шляхом повернення майна; дані, що характеризують особу винного, який в силу ст.89 КК України не судимий,суспільно-корисною працею не займається, стійкі соціальні зв`язки відсутні, має місце реєстрації, проте постійного місця проживання не має, на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає те, що ОСОБА_4 визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
За наведених обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і саме таке покарання буде мати для нього достатню превентивну роль.
З урахуванням викладеного у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявності пом`якшуючих покарання обставин, а також того, що обвинувачений під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у суді дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, суд прийшов до висновку, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить, соціально адаптований.
Враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, суд приходить до висновку, що забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.
Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільні позови не заявлені.
Клопотань про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого від учасників судового розгляду не надходило, підстави для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання :
за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 1 (року) позбавлення волі,
за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.
Речові докази:
-три фрагментимідного кабелю марки ТППеп 100*2*0,4, довжиною 7 метрівкожний - залишити власнику ПАТ «Укртелеком», розташованого за адресою: м.Київ, вул.Т.Шевченка, буд.18;
-кришку пластикового люка з колодязяводопровіднихмереж залишити власнику -Концерну «Міські теплові мережі».
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний судом.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1