Єдиний унікальний номер 225/6423/15-к
Номер провадження 11-кп/775/424/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року колегіясуддів Судовоїпалати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецькоїобласті в складі:

головуючогосудді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 17.02.2017р., яким обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Дзержинську Донецької області, та проживає в АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців,

за участі прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 17.02.2017р., обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців.

Обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що 04.11.2014р. приблизно о 14:03 год. ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на привокзальній площі в м. Дзержинську (зараз м. Торецьку) Донецької області, сів в легковий автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, яким керував водій служби «Економ-таксі» ОСОБА_5 . Прийнявши від ОСОБА_9 замовлення довезти його на вул. Залізничну в м. Дзержинську (зараз м. Торецьку), ОСОБА_5 на вказаному автомобілі повіз останнього за вказаною вище адресою. Під час перевезення між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 в салоні автомобіля виникла сварка через те, що ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно став сваритися з останнім. В результаті цієї сварки ОСОБА_5 , зупинивши автомобіль поблизу магазину «Водолій», що розташований в будинку №2 по вулиці Фестивальній в м. Дзержинську (зараз м. Торецьку), став вимагати, щоб ОСОБА_9 вийшов з автомобіля. Коли останній покинув салон автомобіля, ОСОБА_5 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , що виникли через вказану вище сварку, з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, взяв в салоні автомобіля дерев`яну палку в формі бейсбольної бити, пристосовану для нанесення тілесних ушкоджень, і, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , бажаючи настання таких наслідків, утримуючи вказану палку в руках, підійшов до останнього та наніс йому цією палкою одного удару в ліву частину голови. Від цього удару ОСОБА_9 присів на асфальтне покриття дороги, а ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, наніс останньому ще два удари палкою по лівій нозі в область стегна й гомілки. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_9 закритий перелам підочної зовнішньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, перелам лівого лобового відростку щелепної кістки, скалковий перелам лівої щелепної дуги, забої м`яких тканин та синці обличчя, що супроводжувалися струсом головного мозку. Ці тілесні ушкодження, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Синець та садно лівого стегна, синець лівої гомілки, які потерпілий також отримав в результаті дій обвинуваченого, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На зазначений вирок суду обвинуваченим ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, в якій він:

-вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, та наявні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону;

-зазначає, що він не визнає своєї винуватості у пред`явленому обвинуваченні та вказує, що 04.11.2014р. дійсно підвозив клієнта ОСОБА_10 в район де проживає потерпілий, та міг там проїжджати, проте він має алібі, яке підтверджується показаннями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , інформаційною довідкою ФОП ОСОБА_13 , списком заказів та переміщення його автомобіля;

-вказує, що в суді першої інстанції доводи його алібі не були спростовані, проте суд не взяв до уваги покази свідків, необґрунтовано вказавши, що вони через дружні стосунки шляхом неправдивих показів намагаються допомогти йому уникнути покарання;

-зазначає, що потерпілий повідомив в лікарні, що отримав травму у побуті, хто заподіяв йому тілесні ушкодження йому не було відомо та при його огляді в лікарні 04.11.2014р. жодних переламів не виявлено, а тільки 07.11.2014р. потерпілому був поставлений діагноз перелам скулової кістки зліва;

-вказує, що в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 не пам`ятав, хто саме його підвозив та про що він розмовляв із водієм та чому вийшов з машини, а також не давав пояснення про те, що удари наносились йому дерев`яною палицею, схожою на бейсбольну биту;

-зазначає, що знаряддя злочину достовірно не встановлено, особа, яка заподіяла потерпілому тілесні ушкодження, встановлена на припущеннях, час заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень не встановлено;

-вказує, що суд не дав оцінки суперечним показам свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 ;

-зазначає, що під час проведення огляду місця події 18.11.2015р. слідчий невідомим чином встановив, що раніше невідома особа, яка заподіяла потерпілому тілесні ушкодження є саме ОСОБА_5 ;

- вказує, що при проведенні пред`явлення особи для впізнання за фотознімком 18.11.2015р. під час якого свідок ОСОБА_14 впізнав обвинуваченого, як особу до якої 04.11.2014р. потерпілий сів у машину, були порушені вимоги ст. 194, 107, 228 КК України, оскільки 08.01.2015р. потерпілий разом з батьками та свідком ОСОБА_14 підходили до його машини, яка стояла на привокзальній площі та дізнались, що він є її водієм, а також зазначає, що слідчий при проведенні зазначеної слідчої дії не опитував свідка ОСОБА_14 про зовнішній вид та прикмети обличчя особи, яка вчинила кримінальне правопорушення;

-зазначає, що слідчі дії проведені не уповноваженими на це особами, оскільки начальником слідчого відділу не надавалося слідчим ОСОБА_17 ОСОБА_18 та ОСОБА_19 доручення на проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні;

-вказує, що судом не розкрита об`єктивна та суб`єктивна сторона кримінального правопорушення;

- прохає скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким виправдати його за ст. 122 ч.1 КК України та на підставі ст. 284 ч.1 п.3 КПК України закрити кримінальне провадженні;

Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги обвинуваченого учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, проте потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_20 до судового засідання не з`явилися, надіславши клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі, зазначивши, що вони прохають апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та прохала залишити вирок суду без змін, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та прохали її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого за таких підстав.

При розгляді даного кримінального провадження судом всебічно, повно та об`єктивно досліджені фактичні обставини справи.

Зібрані у справі докази оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достатності, достовірності, для доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ст.91 КПК України. Так у зазначеному кримінальному провадженні правильно й об`єктивно встановлені насамперед час, місце, спосіб вчинення обвинуваченим злочину, форма вини, спрямованість умислу, мотиви злочину, його наслідки тощо.

Як видно з вироку суду, обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому правопорушенні не визнав повністю пояснивши, що він в той час працював водієм в службі таксі «Економ». Пасажирів він перевозив на автомобілі «Деу-Ланос», червоного кольору, близько 7 років. Цей автомобіль належить підприємцю ОСОБА_21 . В листопаді 2014 року до нього приблизно об 11-00 години під`їхав автомобіль, в якому сиділи жінка та чоловік. Вони почали від нього вимагати гроші начебто за те, що він когось побив. Люди, які сиділи в машині, були йому невідомі, для з`ясування обставин він проїхав з ними до відділу поліції, де надав пояснення, після чого працівниками поліції було оглянуто його автомобіль. Приблизно через рік його знову викликав слідчий поліції та попросив підписати якісь папери, які він підписав, не читаючи. В подальшому він дізнався, що відносно нього порушили кримінальну справу. Потерпілого він не бачив і не бив його. На додаткові запитання обвинувачений пояснив, що зі свідком ОСОБА_22 він не знайомий, ніколи його не просив підміняти його на роботі. Для того, щоб закріпитись за автомобілем таксі, необхідно працевлаштуватись та надати всі необхідні документи. Просто так за кермо автомобіля стороння людина сісти не може. За час його роботи були такі випадки, коли він звертався до своїх знайомих з проханням його підміняти, але це були дуже близькі люди, і така підміна фіксувалася у журналі звітності. Також додав, що 04.11.2014 року він займався звичайними перевезенням, графік його роботи з 06-00 до 19-00 години. Всі замовлення на перевезення фіксуються диспетчером, за вказаний день у нього було приблизно п`ять викликів. Того дня після обіду він підвозив свого знайомого ОСОБА_11 додому на адрессу АДРЕСА_2 . ОСОБА_11 досить часто користувався його послугами, частіше в один і той же період, тобто після роботи, а це приблизно після обіду. Він точно не пам`ятає, але допускає, що виклик на вулицю Фестивальну можливо й був в той день. Також пояснив, що всі речі, що знаходяться в багажнику автомобіля, є його власними речами, але дубинок він ніколи не возив, хоча в машині й є дерев`яна палка, але побити нею людину не можливо.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених вище, колегія суддів вважає, що його винуватість знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду в суді першої інстанції та підтверджується наступною сукупністю доказів.

Так, відповідно до витягу ЄРДР за №0001833 від 08.11.2014р., за фактом заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень 04.11.2014 року слідчим відділом Торецького ВП розпочато досудове розслідування за ст.125 ч.1 КК України.

( а.п. 92)

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.11.2014р. потерпілий ОСОБА_9 прохав притягнути до кримінальної відповідальності особу, яка 04.11.2014 року біля магазину «Водолій» м. Торецька ( Дзержинська ) Донецької області завдала йому тілесних ушкоджень.

(а.п. 93)

В судовому засіданні в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_9 показав, що 04.10.2014 року він зі своїм знайомим ОСОБА_14 після роботи, вживали спиртні напої. Після цього прийшли на привокзальну площу міста. ОСОБА_14 збирався йти додому, а він попрохав його викликати таксі, щоб доїхати додому. Для цього вони разом підійшли до таксистів та запитали, хто з них відвезе його додому. Вільним з водіїв таксистів виявився ОСОБА_5 , який керував автомобілем «Деу-Ланос» червоного кольору. Він спитав у останнього, чи відвезе той його на «Дванадцяту шахту», тобто на вулицю Залізничну, буд. 35, на що обвинувачений погодився. Після цього ОСОБА_14 пішов додому, а він сів в салон таксі, та водій повіз його за вказаною ним адресою. В дорозі йому стало погано і він попросив водія зупинити автомобіль. На це останній почав кричати та вимагати, щоб він вийшов з машини, оскільки якщо йому стане погано в салоні, йому доведеться вимивати автомобіль. Він сказав ОСОБА_5 , що почуває себе погано, й йому треба подихати свіжим повітрям, але обвинувачений вимагав його вийти з машини, оскільки везти його далі він відмовляється. Після того, як він вийшов з салону таксі, за ним прослідував ОСОБА_5 , який почав наносити йому удари дерев`яною палкою, схожою на бейсбольну біту. ОСОБА_5 вдарив його по голові, на обличчі залишилась вм`ятина, а потім коли він присів, то останній ще два рази вдарив його по нозі. Опору ОСОБА_5 він не чинив. Також потерпілий додав, що стан сп`яніння в нього був середній, вони з ОСОБА_14 випили 0,33 мл горілки та по пляшці пива кожний. В результаті його побиття обвинуваченим він отримав тілесні ушкодження, а одяг, який був на ньому був зіпсований. Оскільки він вважав можливим врегулювати конфлікт без залучення правоохоронних органів, то відразу не звернувся з заявою до поліції. Але пізніше, коли обвинувачений відмовився відшкодувати завдану шкоду на лікування та відновлення одягу, він змушений був звернутися до поліції.

Покази потерпілого ОСОБА_9 , на думку колегії суддів узгоджуються з іншими доказами по справі, які в свою чергу також узгоджуються між собою та не мають суттєвих протиріч.

Так, свідок ОСОБА_14 , в суді першої інстанції показав, що на початку листопада 2014 року він з ОСОБА_9 після роботи випили трохи горілки та пива, після чого направились в сторону привокзальної площі міста, де він посадив ОСОБА_9 в таксі автомобіль марки «Деу-Ланос», червоного кольору. ОСОБА_9 поїхав додому, а він пішов до себе додому.

Свідк ОСОБА_15 , в суді першої інстанції показав, що в листопаді 2014 року, точну дату не пам`ятає, він знаходився в дворі будинку своєї тещі, який розташований по АДРЕСА_3 . Виглянувши за двір, на узбіччі дороги він побачив чоловіка, який сидів на бордюрі, підійшовши до чоловіка, який сидів на бордюрі, він побачив, що це ОСОБА_9 , якого обличчя та руки були в крові. На його запитання що трапилось, хлопець відповів, що його побив таксист.

Свідок ОСОБА_16 , в суді першої інстанції показав, що в день подій він їхав на автомобілі до магазину, що знаходиться неподалік з його будинком. Коли доїхав до магазину, то побачив, що метрах в п`ятдесяти від цього магазину на бордюрі сидів його син ОСОБА_9 . Він побачив, що обличчя у сина було розбите, його куртка, джинси були порвані та в плямах крові. Від сина він дізнався, що його побив таксист. Після чого він поїхав шукати таксиста, який побив сина, але відразу не знайшов. Наступного дня, коли ОСОБА_9 , відійшовши від побиття, розповів про обставини отримання тілесних ушкоджень, він на своєму автомобілі поїхав до автовокзалу міста, де й знайшов ОСОБА_5 . Після чого відвіз обвинуваченого до міського відділу поліції.

Довідкою, виданою зав. травматологічним відділенням ЦМЛ м. Торецька ( Дзержинська) Донецької області без зазначення дати та номеру підтверджується, що ОСОБА_9 04.11.2014р. о 18:30 звернувся до цілодобового травматологічного пункту ЦМЛ м. Торецька Донецької області з діагнозом забій м`яких тканин голови та був направлений на амбулаторне лікування.

( а.п. 138)

Повідомленням головного лікаря ЦМЛ м. Торецька (Дзержинська) Донецької області ОСОБА_23 від 22.12.2015р. підтверджується, що ОСОБА_9 проходив курс амбулаторного лікування в ЦМЛ м. Торецька Донецької області з 05.11.2014р. по 31.12.2014р. у лікаря травматолога.

(а.п. 26-27)

Висновком судово-медичної експертизи № 264 від 12.11.2015р., яку було розпочато 11.11.2014р. підтверджується, що на підставі судово-медичного дослідження ОСОБА_9 та його медичних документів експерт дійшов висновку про те, що закритий перелам підочної зовнішньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, перелам лівого лобового відростку щелепної кістки, скалковий перелам лівої щелепної дуги, забої м`яких тканин та крововиливи обличчя, що супроводжувалися струсом головного мозку, утворилися від дій тупого предмету, можливо, в указаний період. Дані тілесні ушкодження як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 день, відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Синець та садно лівого стегна, синець лівої гомілки, які потерпілий також отримав в результаті дій обвинуваченого, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

( а.п.102-103)

Протоколом огляду місця події від 18.11.2015р., план-схемою та фототаблицями до нього, підтверджується, що слідчим був проведений огляд ділянки проїзної частини дороги по вул. Фестивальній, в м. Торецьку Донецької області, де розташований магазин «Водолій». В ході огляду місця події потерпілий ОСОБА_9 показав місце, де 04.11.2014р. зупинився автомобіль під керуванням ОСОБА_5 , і де останній заподіяв йому тілесні ушкодження за допомогою бейсбольної бити.

(а.п. 97-100)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2015р., підтверджується, що свідок ОСОБА_14 впізнав обвинуваченого, як чоловіка, який керував автомобілем таксі червоного кольору, в який 04.11.2014р. сів потерпілий ОСОБА_9

(а.п.104-110)

Інформаційною довідкою ФЛП ОСОБА_13 м. Торецька Донецької області від 19.11.2015р., підтверджується, що ОСОБА_5 станом на 04.11.2014р. працював водієм в службі таксі «Економ-таксі». Закріплений за ним автомобіль червоного кольору марки «ЗАЗ - Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 04.11.2014р. ОСОБА_5 заступив на роботу в 09-00 годині, в 14:03 год. цього ж дня ОСОБА_5 отримав замовлення на перевезення з території автостанції м. Дзержинська Донецької області в напрямку шахти «12-БІС». В 14:11 год. годині він після виконання цього замовлення повернувся на територію автостанції.

( а.п. 116)

Списком замовлень та переміщення автомобіля «ЗАЗ - Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 за 04.11.2014р., підтверджується, що о 14:03 год. вказаного дня ОСОБА_5 , перебуваючи на автостанції міста, в районі ринку, отримав заказ на перевезення до шахти «12-БІС».

( а.п. 117-118)

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, належним чином мотивував у вироку кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 122 ч.1 КК України, а саме зіставив ознаки фактично вчиненого обвинуваченим діяння та ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, обґрунтувавши фактичними обставинами справи висновки про їх відповідність.

Аналіз наведених судом першої інстанції доказів у їх сукупності свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 04.11.2014р., приблизно о 14:03 год. поблизу магазину «Водолій», що розташований в буд. №2 по вул. Фестивальній в м. Дзержинську (зараз м. Торецьку), діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, палкою у формі бейсбольної бити, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 та бажаючи настання таких наслідків, наніс потерпілому ОСОБА_9 цією палкою одного удару в ліву частину голови, два удари по лівій нозі в область стегна й гомілки, заподіяв ОСОБА_9 закритий перелам підочної зовнішньої стінки лівої верхньощелепної пазухи, перелам лівого лобового відростку щелепної кістки, скалковий перелам лівої щелепної дуги, забої м`яких тканин та синці обличчя, що супроводжувалися струсом головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості та до легких тілесних ушкоджень.

Між діями обвинуваченого ОСОБА_5 та наслідками, які настали у виді заподіяння потерпілому ОСОБА_9 зазначених вище тілесних ушкоджень є прямий причинний зв`язок.

Мотивом вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення є особисті неприязні відносини з потерпілим ОСОБА_9 , які виникли через те, що потерпілий ОСОБА_9 , знаходячись в салоні автомобіля таксі, під керуванням обвинуваченого ОСОБА_5 під час перевезення перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння безпричинно став сваритися з обвинуваченим ОСОБА_5 .

При заподіянні обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому тілесних ушкоджень він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх наслідки та бажав їх настання.

Виходячи з усіх фактичних обставин справи, а саме мотивів заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, характеру та інтенсивності дій обвинуваченого ОСОБА_5 , знаряддя заподіяння тілесних ушкоджень, цілеспрямованості та кількості ударів, способу їх нанесення, його поведінки до під час та після вчинення діяння, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 122 ч.1 КК України.

Тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що судом не розкрита об`єктивна та суб`єктивна сторона кримінального правопорушення є неспроможними та спростовуються наведеним вище.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він має алібі, яке підтверджується показаннями свідка ОСОБА_11 , то вони, на думку колегії суддів, також є необґрунтованими, оскільки вони нічим не підтверджуються та спростовуються наведеною вище сукупністю доказів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що потерпілий повідомив в лікарні, що отримав травму у побуті, хто заподіяв йому тілесні ушкодження йому не було відомо та при його огляді в лікарні 04.11.2014р. жодних переламів не виявлено, тільки 07.11.2014р. потерпілому був поставлений діагноз перелам скулової кістки зліва, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які показали, що одразу після події злочину потерпілий розказав, що його побив таксист. Що стосується того, що діагноз перелам скулової кістки зліва був постановлений потерпілому тільки 07.11.2014р., то це було пов`язано з необхідністю проведення відповідних медичних досліджень, а саме рентгену верхньої челюсті.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 не пам`ятав хто саме його підвозив та про що він розмовляв із водієм та чому вийшов з машини, а також не давав пояснення про те, що удари наносились йому дерев`яною палицею, схожою на бейсбольну биту, також не є слушними, оскільки спростовуються наведеними у вироку показаннями потерпілого з фактичних обставин справи.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що знаряддя злочину достовірно не було встановлено, особа, яка заподіяла потерпілому тілесні ушкодження встановлена на припущеннях, час заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень не встановлено, також, на думку колегії суддів є непереконливими, оскільки на обвинуваченого ОСОБА_5 , як на особу, яка заподіяла потерпілому тілесні ушкодження при пред`явленні особи для впізнання за фотознімком від 18.11.2015р., вказав свідок ОСОБА_14 , як на чоловіка, який керував автомобілем таксі червоного кольору, який станом на 04.11.2014р. працював водієм в службі таксі «Економ таксі» та за ним був закріплений автомобіль « ЗАЗ Daewoo Lanos» червоного кольору до якого 04.11.2014р. сів потерпілий. Крім того, свідок ОСОБА_12 , показав, що інших автомобілів червоного кольору в автопарку підприємства в якому працював таксистом ОСОБА_5 немає.

Що стосується часу вчинення кримінального правопорушення то, на думку колегії суддів, він встановлений достовірно, та підтверджується витягом з ЄРДР та заявою про вчинення кримінального правопорушення від 08.11.2014р., відповідно до яких потерпілий зазначив, що невідома особа 04.11.2014р. близько 14:00 год. спричинила йому тілесні ушкодження, а також інформаційною довідкою ФОП ОСОБА_13 від 19.11.2015р. та роздруківкою списку замовлень та перевезень служби «Економ-таксі», відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_5 04.11.2014р. о 14:03 год. перебуваючи на автостанції міста отримав замовлення на перевезення до шахти «12-БІС» та в 14:11 год., після виконання замовлення повернувся на територію автостанції.

Що стосується того, що знаряддя злочину достовірно не встановлено, то ці докази також не містять під собою підґрунтя, оскільки спростовується показаннями потерпілого про предмет, яким йому було заподіяно тілесні ушкодження та висновком судовомедичної експертизи щодо потерпілого, відповідно до якої тілесні ушкодження у потерпілого утворились від дії тупого предмету.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд не дав оцінки суперечним показам свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки показання цих свідків узгоджуються між собою та не містять суттєвих протиріч з фактичних обставин справи, чому суд дав відповідну оцінку.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що під час проведення огляду місця події 18.11.2015р. слідчий невідомим чином встановив, що раніше невідома особа, яка заподіяла потерпілому тілесні ушкодження є саме ОСОБА_5 , також є необґрунтованими, оскільки зазначена слідча дія була розпочата 18.11.2015р. об 14:00 год., а слідча дія - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2015р., під час якої свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_5 , як особу яка керувала автомобілем таксі червоного кольору, до якого 04.11.2014р. сів потерпілий була розпочата о 10:45 год. та закінчена об 11:00 год., тобто у слідчого під час проведення огляду місця події 18.11.2015р. були підстави вважати, що злочин вчинив саме ОСОБА_5 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що при проведенні пред`явлення особи для впізнання за фотознімком 18.11.2015р. за участю свідка ОСОБА_14 були порушені вимоги ст. 194, 107, 228 КК України, оскільки 08.01.2015р. потерпілий разом з батьками та свідком ОСОБА_14 підходили до його машини, яка стояла на привокзальній площі та дізнались, що він є її водієм, а також те, що слідчий при проведенні зазначеної слідчої дії не опитував свідка ОСОБА_14 про зовнішній вид та прикмети обличчя особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, також на думку колегії суддів є неспроможними, оскільки той факт, що свідок ОСОБА_14 підходив разом з потерпілим та його батьками до обвинуваченого 08.01.2015р. нічим не підтверджується, крім показань обвинуваченого.

Що стосується того, що слідчим при проведенні зазначеної слідчої дії не опитував свідка ОСОБА_14 про зовнішній вид та прикмети обличчя особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, то це також спростовується самим протоколом зазначеної слідчої дії, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_5 за формою обличчя, неслов`янською зовнішністю та розрізом очей, як у азіатської національності.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що слідчі дії проведені неуповноваженими на це особами, оскільки начальником слідчого відділу не надавалося слідчим ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 доручення на проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, також є неспроможними, оскільки в матеріалах кримінально провадження містяться доручення начальника СВ Дзержинського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_24 на проведення досудового розслідування на ім`я слідчих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ( а.п. 94, 96), які були видані до початку проведення цими слідчими будь-яких слідчих дій у цьому кримінальному провадженні, а що стосується слідчого ОСОБА_19 то він у цьому кримінальному провадженні тільки прийняв у потерпілого заяву про вчинення кримінального правопорушення від 08.11.2014р., та жодних слідчих дій за його участю не проводилось.

Таким чином, перевіривши вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів дійшла висновку про те, що він є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме ухваленим згідно з нормами КК України з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого КПК України.

Зазначений вирок ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст.94 КПК України.

У вироку суду першої інстанції наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме воно призначене у межах санкції ст.122 ч.1 Особливої частини КК України у відповідності з положеннями Загальної частини КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинюваного обвинуваченим ОСОБА_5 злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості проти життя та здоров`я особи, що є однією з найвищих соціальних цінностей, способу його вчинення, мотиву вчинення злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який є раніше судимою особою, та відсутності обставин що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Колегією суддів також встановлено, що у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах вироку Дзержинського міського суду Донецької області від 17.02.2017р., відносно обвинуваченого ОСОБА_5 помилково зазначено по батькові обвинуваченого « ОСОБА_25 », в той час, як по батькові обвинуваченого ОСОБА_5 « ОСОБА_26 », тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Істотних порушень вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, на думку колегії суддів, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376 ч.2, 405, 407, 418 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 17.02.2017р., яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 17.02.2017р., яким обвинуваченого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців змінити в частині зазначення «по батькові обвинуваченого».

У вступній, мотивувальній та резолютивній частинах вироку Дзержинського міського суду Донецької області від 17.02.2017р. по батькові обвинуваченого змінити замість « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_5 ».

В іншій частині вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 17.02.2017р. залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.