Справа № 188/1177/15-к
Провадження № 1-кп/188/105/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю потерпілої: ОСОБА_4

за участю захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в cмт. Петропавлівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000165 від 11.03.2015р., відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Феодосія Республіки Крим,

зареєстрованого та проживаючого по

АДРЕСА_1 , громадянина України,

освіта середня, не одруженого, не працюючого,

раніше судимого:

1.) 14.05.2010 року Першотравенським міським судом

Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70

КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;

2.) 11.11.2011 року Першотравенським міським судом

Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71

КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

3.) 23.03.2012 року Першотравенським міським судом

Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263,

ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

звільнений 22.05.2014 року по відбуттю покарання;

4.) 19.01.2015 року Першотравенським міським судом

Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263,

п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України до 3 років

позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК

України звільнений від відбування покарання

з іспитовим строком 1 рік,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 11.03.2015 року в період часу з 10:30 години по 11:45 годину, з метою викрадення чужого майна, через незачинені двері проник до кабінету директора Миколаївського будинку культури, який розташований по АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме: футляр з окулярами вартістю 300, 00 грн., який лежав на столі, та із сумочки, яка знаходилася на стільці, - барсетку вартістю 200, 00 грн., в якій знаходилась книга «Біблія» вартістю 50, 00 грн., паспорт, пенсійне посвідчення та реєстраційний номер облікової картки платника податків, видані на ім`я ОСОБА_4 , дві картки АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_4 , спричинивши своїми діями останній майнову шкоду на загальну суму 550, 00 грн.

Після чого, ОСОБА_6 11.03.2015 року в період часу з 10:30 години по 11:45 годину, перебуваючи у приміщенні Миколаївського будинку культури, яке розміщене по АДРЕСА_2 , у коридорі на першому поверсі побачив велосипед марки «Рекорд», який належний гр. ОСОБА_4 , після чого у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, керуючись корисливими намірами, ОСОБА_6 11.03.2015р. в період часу з 10:30 години по 11:45 години, впевнившись у тому, що його ніхто не бачить і за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з коридору приміщення Миколаївського будинку культури, умисно, таємно, повторно викрав, викотивши на вулицю велосипед марки «Рекорд» вартістю 550, 00 грн., який належить гр. ОСОБА_4 , спричинивши потерпілій майнову шкоду на суму 550, 00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав і пояснив, що 11.03.2015 року він цілий день перебував на окраїні м. Першотравенськ Дніпропетровської області, де допомагав знайомій ОСОБА_7 , прибираючи у неї на дачі з 09:00 години до 17:00 години. З приводу викраденого велосипеду обвинувачений пояснив, що він у квітні 2015 року із знайомим в кущах знайшли велосипед та сумку із документами, які особисто передав працівнику поліції в м. Першотравенськ Дніпропетровської області ОСОБА_8 . Велосипед він продав господарю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м. Першотравенськ Дніпропетровської області за 200, 00 грн., оскільки йому необхідні були гроші.

Обвинувачений зазначив, що він нічого не викрадав і взагалі немає ніякого відношення до цих крадіжок, а зізнавальні показання на досудовому слідстві він давав за вказівкою слідчого та обмовив себе при допиті та при проведенні слідчого експерименту.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що станом на березень 2015 року вона працювала директором Миколаївського будинку культури. Так, 11.03.2015 року вона приїхала на роботу на велосипеді, який зранку залишила в коридорі на першому поверсі у місці, де всі працівники завжди залишали свої велосипеди. До цього дня обвинуваченого вона декілька разів також бачила біля будинку культури, він прохажувався та спостерігав за чимсь, нібито на когось чекав. Того дня вона також зранку його бачила, але не звернула уваги, думала, що він знову когось чекає. Приблизно біля 11:00 години вона вирішила піти до магазину, не зачиняючи свого кабінету, і побачила обвинуваченого, який досі стояв біля вхідних дверей, відвернувшись від неї. Вона спитала, чи він на когось чекає, але він нічого не відповів їй, опустивши обличчя донизу. Після повернення з магазину вона не звернула уваги, чи був її велосипед на місці, пішла одразу до свого кабінету та продовжувала працювати. В подальшому їй знадобились її окуляри і вона почала їх шукати, але не знайшла, подумала, що вони лежать у сумці, в якій також була барсетка з документами, банківські картки. Подивившись у сумці, вона виявила зникнення барсетки. Вийшовши у коридор, вона побачила, що і велосипеду на своєму місці не було. Потім вона зрозуміла, що коли її не було в кабінеті невідомий чоловік, якого вона бачила у коридорі, викрав велосипед та її речі. Вона одразу заблокувала свої карти та повідомила до поліції про викрадення. Через деякий час її велосипед побачили у м. Першотравенськ Дніпропетровської області в магазині «Вело-мото».

Потерпіла зазначила в судовому засіданні, що в подальшому просить розглядати справу у її відсутність, цивільний позов в сумі 750, 00 грн. підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, про що надала відповідну заяву.

В судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_9 , який суду пояснив, що він працює в поліції м. Першотравенськ Дніпропетровської області і обвинуваченого знає в зв`язку зі службовими обов`язками. 11.03.2015 року йому зателефонував обвинувачений і сказав, що знайшов у своєму поштовому ящику документи на ім`я ОСОБА_4 , і запитав, чи не родичі вони. Свідок повідомив, що вони не знайомі, але він знає, кому їх можна повернути. В подальшому документи були передані сусіду потерпілої. Стосовно велосипеду обвинувачений йому нічого не казав.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що її дуже часто запрошують в якості пойнятої до поліції. Так, у 2015 році її також було запрошено в якості пойнятої до Петропавлівського районного відділу поліції для впізнання чоловіка, який скоїв крадіжку велосипеда. У присутності свідка потерпіла серед інших чоловіків впізнала обвинуваченого, як крадія свого велосипеда.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що навесні 2015 року вона працювала в Миколаївському будинку культури і була присутня при проведенні слідчого експерименту по факту крадіжки велосипеду та особистих речей ОСОБА_4 , який проводився в кабінеті в присутності потерпілої, обвинуваченого, понятих та працівників поліції. На момент проведення слідчого експерименту в кабінеті було проведено перестановку меблів, але про це учасникам слідчого експерименту не було відомо, окрім працівників будинку культури, між тим в її присутності обвинувачений чітко розповідав та показував обставини скоєння ним крадіжки особистих речей потерпілої. При цьому йому ніхто нічого не казав, все він розповідав добровільно та вільно.

В судовому засіданні також був допитаний свідок ОСОБА_12 , який суду пояснив, що в серпні 2015 року його викликали до поліції і він в якості статиста з іншими трьома чоловіками в актовому залі приймали участь у впізнанні потерпілою особи, яка вчинила крадіжку. В цьому приймали участь також слідчий, потерпіла та інші особи. Коли все розпочалося серед інших чоловіків потерпіла вказала на обвинуваченого як на людину, яку вона бачила на місці злочину, тобто впізнала. При цьому їй ніхто нічого не казав та не підказував, цю дію фотографували.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що влітку 2015 року його було запрошено до відділу поліції в якості статиста і він бачив там обвинуваченого при проведенні слідчої дії впізнання. Також там були присутні слідча, оперативники, інші статисти та потерпіла, яка в присутності всіх цих людей самостійно, без будь-яких підказок впізнала обвинуваченого, як людину, яку вона бачила в день крадіжки її речей. При цьому всіх фотографували.

Свідок ОСОБА_14 також суду пояснив, що навесні 2015 року (точної дати він не пам`ятає) він із своїм знайомими ОСОБА_15 на автомобілі їздили до с. Миколаївка наводити порядок на городі. Ввечері повертались додому полем і на середині дороги машина заглохла, вони пішли шукати проволоку для ремонту і для цього розійшлися по різні боки. Потім його погукав ОСОБА_16 і показав велосипед із сумкою, який він знайшов у посадці. Велосипед погрузили у багажник і ОСОБА_16 його забрав із собою, а через 2-3 дні він сказав, що продав його та дав йому 50, 00 грн. Чи брали вони із собою сумку і куди вона поділася він не знає. Що було в сумці, також не знає, окрім велосипеду він нічого не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що в березні 2015 року десь числа 11-12 у неї на дачі працював ОСОБА_17 та допомагав їй наводити порядок. Це відбувається кожен рік в ці дні. Взагалі вони працюють зранку і до 18:00 години. Конкретного часу та дати вона не пам`ятає, але зазначає, що це відбувалось кожен рік в ці дні. Чи було це саме 11 числа, 10, або 12 березня, - вона точно не пам`ятає.

Допитаний в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що особисто ОСОБА_16 він не знає але обличчя знайоме, влітку 2015 року в Петропавлівському районному відділі поліції відбував адміністративний арешт і неодноразово був присутній в якості понятого при впізнанні багатьох осіб, в тому числі і ОСОБА_16 . Більше ніяких подробиць він сказати не може.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що навесні 2015 року вона працювала в ательє на другому поверсі Миколаївського будинку культури і одного дня (дати не пам`ятає) почула, що у директора клубу ОСОБА_4 на роботі вкрали велосипед, паспорт, банківські картки. В день крадіжки зранку вона бачила обвинуваченого біля вхідних дверей на вулиці та питала у нього, чи до них в ательє він прийшов, на що він нічого їй не відповів та опустив голову, на якій була кепка. В день крадіжки вона двічі спускалась зі свого робочого місця на перший поверх: один раз біля 09:00 години, другий раз біля 11:00 години і два рази обвинувачений стояв біля входу. Також свідок зазначила, що обвинуваченого привозили на слідчий експеримент до клубу і в її присутності він добровільно показував у кабінеті, яким чином він викрадав речі потерпілої і звідки.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що в березні 2015 року працювала технічним працівником в будинку культури. Обвинуваченого вона ніколи не бачила, їй відомо, що у ОСОБА_4 вкрали велосипед. В день крадіжки вона працювала на вулиці і бачила, як на вулицю вибігла потерпіла і кричала, що у неї вкрали велосипед, сумку та особисті речі. По цьому факту було викликано працівників поліції.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснила, що станом на березень 2015 року працювала в Петропавлівському відділі поліції і часто була пойнятою на різних слідчих діях. Пам`ятає, що була на впізнанні по фотокартках обвинуваченого, який підозрювався у крадіжці велосипеду у жінки, яка в її присутності впізнала ОСОБА_16 по фотокартці.

Крім того, в ході судового слідства судом були досліджені наступні письмові докази:

ТОМ 1:

- протокол огляду місця події від 11.03.2015 року, в ході якого було оглянуто приміщення Миколаївського будинку культури, розташованого по АДРЕСА_2 (а.с. 10-13);

- історія рахунків з 11.03.2015р. по 09.04.2016р. (а.с. 15-16);

- протокол огляду місця події від 12.08.2015р., в ході якого було оглянуто велосипед марки «Рекорд» синього кольору (а.с. 15-16);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.08.2015р., в ході якого потерпіла ОСОБА_4 серед пред`явлених осіб впізнала обвинуваченого (а.с. 33-34);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.08.2015р., згідно якого свідок ОСОБА_19 впізнала обвинуваченого, як такого, кого вона бачила 11.03.2015р. біля Миколаївського будинку культури (а.с. 37);

- довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс 3» від 28.08.2015р., згідно якої станом на 11.03.2015р. вартість окулярів становить 160, 00 грн., барсетки із ш/замінника розміром 12*8 см. становить 200, 00 грн., футляру для окулярів із ш/замінника становить 140, 00 грн. (а.с. 40);

- довідка від 28.08.2015р. про вартість станом на 11.03.2015р. одного колеса до велосипеду марки «Рекорд» - 100, 00 грн., книги «Біблія» - 50, 00 грн. (а.с. 41-42);

- висновок експерта № 70/34-536 від 28.08.2015р., згідно якого ринкова вартість велосипеду марки «Рекорд» станом на 28 серпня 2015 року, без урахування зносу експлуатації, втрати товарного виду та умов, в яких він зберігся, могла складати 550, 00 грн. (а.с. 47-49);

- протокол проведення слідчого експерименту від 31.08.2015р., в ході якого ОСОБА_6 на місці показав та розповів всі обставини вчинення ним кримінального правопорушення (а.с. 79-83);

ТОМ 2:

- протокол тимчасового доступу до інформації про мобільний зв`язок ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , згідно якого у день крадіжки 11.03.2015р. мобільний телефон ОСОБА_6 у період часу з 08:58 години до 15:43 години не працював. У період часу з 11.03.2015р. по 17.03.2015р. з 10:00 години по 17:00 годину ОСОБА_7 перебуває в межах м. Першотравенськ Дніпропетровської області, але в радіусах дії різних станцій мобільного зв`язку. На початку квітня 2015 року (у період часу з 01 по 10) ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_6 в с. Миколаївка не перебували.

- матеріали перевірки по факту скарги ОСОБА_6 на дії слідчого та прокурора, що здійснював нагляд за досудовим слідством (а.с. 69-76).

Докази у відповідності до ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України є законними і отримані у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 12.08.2015р. підтверджується, що велосипед марки «Рекорд» синього кольору, оглянутий 12.08.2015 року, визнаний у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України речовим доказом.

Суд вважає, що незважаючи на те, що обвинувачений не визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, його вина в судовому засіданні доказана повністю як показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілої та свідків, так і зібраними доказами в сукупності, факт скоєння ним кримінальних правопорушень є повністю доведеним та таким, що не підлягає сумніву.

Так, в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що не визнає себе винним, а під час досудового слідства себе обмовив, так як боявся, але чого саме пояснити не зміг. По суті ОСОБА_6 зазначив, що на початку весни разом із своїм знайомим ОСОБА_14 знайшов у посадці за с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області велосипед, на якому був пакет із документами на ім`я ОСОБА_4 . Велосипед в подальшому він продав, а документи віддав знайомому працівнику міліції, пояснивши, що документи знайшов у почтовому ящику. Зі слів обвинуваченого, у день крадіжки він у с. Миколаївка не був, а знаходився у м. Першотравенськ Дніпропетровської області у своєї знайомої ОСОБА_7 , якій допомагав прибиратися на дачі.

Свідок ОСОБА_14 вказав, що на початку квітня 2015 року (з 1 по 10 число) він разом із обвинуваченим на автомобілі їздив до с. Миколаївка для підготовки городу до посівних робіт. Додому їхали після обіду не по трасі і біля залізничної дороги автомобіль зламався. ОСОБА_6 пішов шукати проволоку для ремонту та знайшов у посадці велосипед, на якому був пакет із документами. В подальшому від ОСОБА_16 від отримав за проданий велосипед 50, 00 грн.

Крім того, свідок ОСОБА_7 зазначила, що 11-12 березня 2015 року вона разом із ОСОБА_6 працювала на дачі цілий день і він нікуди не відлучався.

Суд критично відноситься до вказаних свідчень, оскільки вони спростовуються наступним.

Під час судового слідства судом в якості письмових доказів досліджено протоколи тимчасового доступу до інформації про мобільний зв`язок ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , згідно яких у день крадіжки 11.03.2015р. мобільний телефон ОСОБА_6 у період часу з 08:58 до 15:43 не працював. У період часу з 11.03.2015р. по 17.03.2015р. з 10:00 до 17:00 години ОСОБА_7 перебуває в межах м. Першотравенськ, але в радіусах дії різних станцій мобільного зв`язку, так само як і ОСОБА_6 , що спростовує їх твердження стосовно того, що вони перебували весь час в одному місці та разом на дачі 11-12.03.2015р. На початку квітня 2015р. (у період часу з 01 по 10 квітня 2015р.) ні ОСОБА_14 , ні ОСОБА_6 в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області не перебували, тобто їх свідчення не відповідають дійсності.

В свою чергу, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 давала чіткі, детальні та послідовні пояснення стосовно обставин справи, що не дає підстав суду сумніватися у їх правдивості.

Так, потерпіла зазначила, що 11.03.2015 року в день скоєння крадіжки велосипеда та її особистих речей вона зранку бачила обвинуваченого у Миколаївському будинку культури і добре його запам`ятала, оскільки до цього також бачила його декілька разів на цьому ж місці, при цьому вона звернула на нього увагу, оскільки він був не місцевий, нічого не робив, ні з ким не зустрічався, а тільки постійно щось виглядав та ховав своє обличчя. При цьому при проведенні впізнання серед інших осіб вона теж одразу впізнала обвинуваченого як чоловіка, якого бачила у день скоєння крадіжки.

Пояснення потерпілої також підтверджуються свідченнями ОСОБА_19 , яка пояснила, що на початку березня 2015 року в період скоєння крадіжки вона теж бачила обвинуваченого у будинку культури і теж звернула на нього увагу, оскільки він був не місцевий. Вона також намагалася з ним поспілкуватись, запитавши його, до кого він прийшов, але він нічого не відповів і також намагався сховати своє обличчя, відвернувшись від неї. Потім вона дізналась про крадіжку велосипеду та речей і одразу згадала обвинуваченого. При цьому на впізнанні по фотокарткам вона без вагань впізнала ОСОБА_6 . Крім того, при проведенні слідчого експерименту в її присутності обвинувачений без будь-якого тиску, спокійно, врівноважено та чітко розповідав про обставини скоєння ним крадіжки велосипеду та особистих речей потерпілої з кабінету.

Аналогічні свідчення в судовому засіданні були надані і свідком ОСОБА_11 .

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_21 в судовому засіданні підтвердили, що були присутні під час проведення слідчих дій в якості понятих за участю обвинуваченого і жодних порушень з будь-якого боку в їх присутності не відбувалось. До того ж поведінка обвинуваченого при проведенні слідчих дій була цілком природною, він не нервував, поводив себе впевнено, без підказок з будь-якого боку розповідав про всі обставини справи, його поведінка не викликала у понятих й долю сумніву, що ці крадіжки могла вчинити інша особа, а ніж обвинувачений, настільки впевнено, за словами свідків, він себе поводив, розповідав та все показував.

Зазначені вище свідки в судовому засіданні давали чіткі, послідовні показання, які співпадають з фактичними обставинами справи.

Також суд враховує, що свідки, які були присутні на слідчому експерименті за участю ОСОБА_6 , зазначали, що обвинувачений під час своїх пояснень щодо скоєння ним крадіжки велосипеду та речей потерпілої, які давав добровільно, без будь-якого тиску, не перебуваючи при цьому ані у стані душевного хвилювання, невпевненості щодо своїх слів, алкогольного чи наркотичного сп`яніння, вів себе абсолютно спокійно. Навпаки, його пояснення не викликали й долю сумніву, що саме ця людина причетна до скоєння крадіжки та була безпосередньо її учасником та виконавцем.

Оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 суд робить висновок про їх достовірність, послідовність та таких, що відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, потерпіла та свідки, що були допитані в судовому засіданні, давали чіткі, послідовні та детальні показання, не є зацікавленими особами у справі, що не дає суду підстав сумніватися в їх правдивості.

При цьому обвинувачений чітко усвідомлював соціально-небезпечний характер своїх дій, передбачав наслідки скоєного та бажав їх настання, що беззаперечно вказує на те, що обвинувачений діяв з прямим умислом, бажаючи настання таких наслідків.

Обвинувачений у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, винним себе не визнав та не розкаявся.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідивши в сукупності матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення покарання.

Суд вважає юридичну кваліфікацію скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень вірною, а саме:

- за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

- за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд враховує, що він раніше судимий, скоїв злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, довідками Першотравенської міської лікарні підтверджується, що ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, але перебував на обліку у лікаря-нарколога, скоїв кримінальні правопорушення в період іспитового строку, не став на шлях виправлення та має стійку орієнтацію на антигромадський спосіб життя. Жодних позитивних висновків не робить, навпаки, продовжує свої протиправні дії, що свідчить про явне небажання ставати на шлях виправлення та ігнорування ним всіх принципів моралі та загальновідомих засад суспільства, шкода не відшкодована.

Отже, з урахуванням насамперед обставин скоєних кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, який категорично не бажає ставати на шлях виправлення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах, передбачених санкцією статей за вказані кримінальні правопорушення, що на думку суду буде достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним кримінальних правопорушень на майбутнє.

На підставі викладеного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах його ізоляції від суспільства, у виді реального позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження нових кримінальних правопорушень з боку обвинуваченого.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

Обставин, які відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України, є такими, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України є такою, що обтяжує покарання, є рецидив злочину.

По справі потерпілою ОСОБА_4 заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 750, 00 грн.

Вирішуючи цивільний позов суд керується ст.ст. 128, 129 КПК України.

Вартість викраденого майна підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами (т. 1 а.с. 40-42).

В добровільному порядку шкода не відшкодована.

Виходячи із доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень суд вважає, що позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд вважає необхідним речовий доказ (том 1 а.с. 27): велосипед марки «Рекорд» синього кольору, який на підставі розписки від 12.08.2015р. переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , - залишити останній.

Питання щодо судових витрат суд вважає за необхідне вирішити наступним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно Закону України "Про судову експертизу" від 25.02.1994 року, Інструкції про порядок і розмір відшкодування витрат, пов`язаних з проведенням експертиз, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01.07.1996 року і постанови Кабінету Міністрів України від 20.07.2000 року "Про створення експертної служби Міністерства внутрішніх справ" проведення судових експертиз по кримінальних справах науково-дослідними установами судових експертиз та іншими спеціалізованими установами і відомчими службами фінансується за рахунок коштів, які виділяються їм на цілі із державного і місцевого бюджетів.

Таким чином, в даному випадку експертизи проведені в рамках кримінального провадження в ході досудового розслідування в державній бюджетній установі, в порядку виконання експертами службового завдання. Витрати на проведення вказаних експертиз, відповідно до вказаних положень законодавства, здійснені органами досудового слідства за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються з Державного бюджету України.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.

Захід забезпечення кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Строк відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання - 21.12.2016 року.

Цивільний позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 750 (сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Речовий доказ (том 1 а.с. 27): велосипед марки «Рекорд» синього кольору, який на підставі розписки від 12.08.2015р. переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , - залишити останній.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 70/34-536 від 28.08.2015 року в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) грн. 04 коп.

Захід забезпечення кримінального провадження не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1