Справа № 733/509/17 провадження № 11-кп/795/710/2017 Категорія - ч.3 ст.185 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000127 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року

про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишнівка Ічнянського району Чернігівської області,

який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікацію дій, просив вирок місцевого суду змінити та призначити покарання із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу.

Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від

21 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та засуджено за частиною 3 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

На підставі статті 76 КК України на ОСОБА_7 покладені обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник вказав на недостатність врахування місцевим судом при призначенні покарання особи обвинуваченого та всіх обставин, які пом`якшують покарання.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор просив залишити вирок місцевого суду без змін за відсутності підстав для пом`якшення, призначеного судом першої інстанції покарання.

Вироком суду першої інстанції було встановлено, що 23 лютого 2017 року, в темну пору доби, ОСОБА_7 прибув до гаражів СТОВ «Крупичпільське» в АДРЕСА_3 , де переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання у вигляді матеріальної шкоди, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю працівників та фізичної охорони, відчинив ворота гаражів, за допомогою кусачок, які заздалегідь взяв із собою, розкусивши дужки навісних замків та проник до середини приміщень, звідки вибірково викрав металобрухт, який там знаходився та переніс до свого господарства в АДРЕСА_2 .

У подальшому, з метою продажу, 15 березня 2017 року викрадений металобрухт спільно зі своїм знайомим ОСОБА_10 , який був необізнаний про походження даного металобрухту, на його авто марки «ВАЗ 2101» перевозили брухт до міста Ічня, де були зупинені працівниками Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області для проведення перевірки, а виявлений металобрухт у ході проведення місця події вилучено, під час зважування загальна маса металобрухту становила 403 кг, вартість якого складає 1 732,90 грн. Таким чином ОСОБА_7 завдав СТОВ «Крупичпільське» матеріальних збитків на зазначену вище суму.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими в порядку, передбаченому статтею 349 КПК України, доказами, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювались і докази щодо них, на підставі статті 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, кваліфіковані місцевим судом за частиною 3 статті 185 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність тяжких наслідків.

За змістом статті 75 КК України суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, при призначенні покарання на строк не більше п`яти років позбавлення волі, крім випадків засудження за корупційні злочини, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Місцевим судом вмотивована можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, відповідно до статті 75 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про призначення покарання місцевим судом були враховані всі обставини на які посилається захисник в поданій апеляційній скарзі.

За таких обставин доводи захисника про суворість призначеного судом першої інстанції покарання є необґрунтованими. Підстав для пом`якшення покарання на підставі статті 69 КК України не вбачається, оскільки за змістом статті 69 КК України призначення більш м`якого виду покарання, ніж передбачено законом можливо, з урахуванням особи винного, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року, залишити без задоволення.

Вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4