Справа № 727/9159/16-к
Провадження № 1-кп/727/401/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю учасників судового кримінального провадження:

- прокурора: ОСОБА_3

- потерпілого: ОСОБА_4

- обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці кримінальну справу в рамках кримінального провадження № 0000458 від 15.08. 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого на посаді комерційного директора ТОВ «Фореста Верде», не одруженого, раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, - В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 14.08.2016 року біля 17.10 годин, керуючи мікроавтобусом марки «Mercedes-Benz - 318», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Незалежності м. Чернівці, зі сторони вулиці Головної у напрямку вулиці Небесної Сотні м. Чернівці та проїжджаючи навпроти будинку № 99 вказаної вулиці, а саме наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений інформаційно-вказівним знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» та горизонтальною розміткою 1.14.1 «Зебра», ОСОБА_5 , проявив неуважність і самовпевненість до дорожньої обстановки, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена небезпека та продовжив рух, своєчасно не зменшивши швидкість мікроавтобусу аж до повної зупинки, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу зліва направо, відносно напрямку руху мікроавтобуса. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку СМЕ № 539 від 12.09.2016 року було спричинено смерть, яка настала від травматичного шоку, як ускладнення наявної при житті політравми у вигляді численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів.

Дорожньо-транспортну пригоду обвинувачений ОСОБА_7 скоїв у результаті порушення і невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) та 18.1 встановлених Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. та введених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія: - п. 1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; - п. 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; - п.18.1. водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, про обставини вчинення ним дорожньої транспортної пригоди 14.08 2016 року, що мала місце при русі його транспортного засобу «Mercedes-Benz - 318», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту Незалежності м. Чернівці, зі сторони вулиці Головної у напрямку вулиці Небесної Сотні м. Чернівці та проїжджаючи навпроти будинку № 99 біля пішохідного переходу відволікся і не переконався, що по пішохідному переході не йдуть пішоходи, продовжив рух, і коли побачив жінку, яка переходила через дорогу, своєчасно не встиг зменшити швидкість руху мікроавтобусу і вчинив наїзд на пішохода. В скоєному щиросердечно розкаявся, висловивши, що готовий нести будь яке призначене судом покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні надав показання про те, що очевидцем подій дорожньої транспортної пригоди в якій загинула його мати ОСОБА_6 не був. Після того, як йому зателефонувала дружина і повідомила про події, що мали місце на пішохідному переході в районі проспекту Незалежності м. Чернівці, приїхав до обласної лікарні швидкої медичної допомоги, де лікарі йому повідомили про смерть матері. Висловив, що будь яких претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, пояснивши, що ОСОБА_5 допоміг йому при похованні матері, допомагає і на даний час і зобов`язався допомогти встановити пам`яник матері.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорював фактичних обставин справи, повністю визнав свою вину, у вчиненому розкаявся і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позицій, заслухавши думку прокурора, думку потерпілого та роз`яснивши зміст та правові наслідки застосування ст. 349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Дії ОСОБА_5 вірно кваліфікує за ст..286 ч.2 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_6 смерть.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує, у відповідності до вимог ст. 65 ч.3 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують його покарання.

Обставин в силу вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено

Обставинами, в силу вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування заподіяної шкоди потерпілому.

Згідно ст. 12 ч.3 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд бере до уваги, що останній вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі, у вчиненому щиро сердечно розкаявся, має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, працює, за місцем проживання також виключно позитивно характеризується, на обліках в наркологічному диспансері і психіатричній лікарні не перебуває, не одружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, потерпілому відшкодовано завдані збитки (а.с. 98 113 т.1).

Таким чином, із урахуванням думки потерпілого ОСОБА_4 відносно призначення обвинуваченому покарання, а саме без реального позбавлення його волі, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без реального відбування покарання, тобто ізоляції від суспільства, і обвинуваченому можливо призначити основне покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням і покладенням на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 76 пп. 2-4 КК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначення покарання, співмірного зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, є завершальним етапом розгляду кримінальної справи. Призначене покарання має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засуджених, а також запобігти вчиненню нових злочинів. (ч.2 ст.50 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, засуджені особи можуть звільнятися від відбування основного покарання з випробуванням.

Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, як обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

В поряду ст. 100 п.9 КПК України підлягає вирішенню доля речових доказів.

Цивільний позов відсутній

Судові витрати по справі підлягають вирішенню в порядку вимог ст. 124 КПК України.

Суд, вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства та вважає можливим призначити покарання за вчинений злочин в межах санкції статті 286 ч.2 КК України.

При таких обставинах суд вважає, що слід застосувати до ОСОБА_5 додаткову міру покарання у вигляді позбавлення прав на керування транспортними засобами, передбаченою санкцією статті 286 КК України на 1 рік.

Керуючись ст.ст. 368 - 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 за ст. 286 ч.2 КК України визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому за даною статтею до чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки .

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції (пробації); повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції (пробації)

Речовий доказ за постановою слідчого від 15.08. 2016 року автомобіль марки Мерседес Бенц 318 н.з НОМЕР_1 оглянутий 15.08. 2016 повернути власнику ОСОБА_8 .

Стягнути з засудженого Пухальського процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 1407.36 грн. (довідки т.1 а.с. 88,78)

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню - прокурору та засудженому. В порядку визначеному ч.7 ст. 376 КПК України вирок направити не пізніше наступного дня після ухвалення потерпілому та в його інтересах представнику, як учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1