Ухвала

17 липня 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2017 року у кримінальному провадженні № 0000260,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
На виконання ухвали ОСОБА_4 направив нову касаційну скаргу, однак зазначених в ухвалі недоліків не усунув.
В порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, посилаючись у касаційній скарзі на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, засуджений не вказав у чому конкретно з огляду на положення статей 412, 413 КПК полягають такі порушення при розгляді кримінального провадження судами першої і апеляційної інстанції, що було б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, та належним чином не обґрунтував своїх доводів у цій частині.
Як видно зі змісту скарги, ОСОБА_4 фактично вказав на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно приписів статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до приписів ст. 433 КПК касаційнийсуд перевіряєправильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано,та які в силу 438 КПК є підставами зміни чи скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не відповідають положенням ст. 436 КПК в частині повноважень судукасаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, за результатами скасування судового рішення касаційний суд призначає новий розгляд в суді першої чи апеляційної інстанції, або закриває кримінальне провадження.
Проте, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд не в суді апеляційної інстанції, а в суді першої інстанції. Вказане позбавляє можливості встановитийого дійсну позицію щодо результатів касаційного розгляду.
За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга підлягає поверненню.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду міста Харкова від 22 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 09 лютого 2017 року повернути.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3