Провадження № 11-кп/792/565/17
Справа № 676/3276/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 190 КУпАП Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
18 серпня 2017 року м. Хмельницький
Суддя апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_2 розглянула апеляційну скаргу прокурора на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 липня 2017 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 липня 2017 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі. Постановлено вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 травня 2017 року про засудження ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків, виконувати самостійно.

17 серпня 2017 року до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора на вказаний вирок суду, в якій прокурор просить вирок суду змінити, вважати ОСОБА_3 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки обмеження волі; відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України покарання за даним вироком та вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 16 травня 2017 року щодо ОСОБА_3 виконувати самостійно.

Вивчивши апеляційну скаргу прокурора, суддя приходить до висновку, що апеляційне провадження відкрите бути не може, позаяк подана до суду апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, вона містить в собі суперечності, які не можуть бути вирішені апеляційним судом на даній стадії з наступних підстав.

Автор апеляційної скарги в обґрунтування доводів апеляційної скарги, як на підставу для зміни вироку суду, посилається на те, що суд першої інстанції, дослівно «допустився помилки, а саме безпідставно не послався на ч. 4 ст. 70 КК України. Положеннями ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частині першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. Окрім цього, відповідно по п. 23 ППВСУ від 21.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінальних покарань» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного суду України № 18 від 10 грудня 2004р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.), у разі визнання особою винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду і розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.»

Фактично в мотивувальній частині апеляційної скарги автора апеляційної скарги йдеться про застосування кримінального закону, що регламентує призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів (що, на думку апелянта, не було зроблено судом першої інстанції), що вказує на наявність елементів погіршення становища обвинуваченого.

В той же час апелянт лише обмежився перерахунком в загальному статей КПК України: 392, 393, 395, 407, 408, 409, 413 КПК України, не вказує конкретних положень цих законів (зважаючи, що вони містять декілька пунктів, частин, тощо, регламентують різні правовідносини).

Апеляційна скарга містить суперечності, вказуючи про наявність елементів для погіршення становища обвинуваченого, в мотивувальній частині апеляційної скарги, в той же час, апелянт не наводить конкретних підстав та посилань на закон, які б вказували на повноваження апеляційного суду для зміни вироку в цьому випадку.

Вказані обставини позбавляють апеляційний суд здійснити перевірку законності та обґрунтованості судового рішення, зважаючи, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги. При цьому слід зазначити, що апеляційний суд не вправі на власний розсуд визначати межі перегляду судом апеляційної інстанції.

За таких обставин провадження в справі за апеляційною скаргою прокурора відкрите бути не може через невідповідність поданої апеляційної скарги вимогам ст. 396 КПК України, подану апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту термін для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 396, 397 КПК України, суддя,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 липня 2017 року щодо ОСОБА_3 залишити без руху.

Надати апелянту термін для усунення недоліків апеляційної скарги п`ять днів з дня отримання апелянтом копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Роз`яснити прокурору, що в разі неусунення вищевказаних недоліків апеляційної скарги в визначений апеляційним судом строк, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2