КРИВОРІЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/764/17
Провадження № 1-кп/177/98/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2017 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000949 від 16.10.2016 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцм. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з повною загальну середню освітою, працюючого слюсарем ТОВ «МЕТІВЕСТ-ПРОМІНВЕСТ», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 15.10.2016, в темний час доби, приблизно о 22:00 годині, достовірно знаючи, що не має посвідчення на право керування транспортним засобом, в порушення п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «2.1 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії», керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухому покриттю проїжджої частини дороги по вул. Рората, в Криворізькоу районі, Дніпропетровської області, зі сторони с. Новоіванівка в напрямку с. Терноватка, Криворізького району, Дніпропетровської області.

Продовжуючи рух у вказаному напрямку водій ОСОБА_6 не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості, яка б надавала йому можливість безпечно керувати автомобілем, чим порушив вимоги п. п. 1.5., 2.3. б) та 12.1. Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

«12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

В наслідок зазначених порушень вимог правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_6 допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини, де в послідуючому здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка стояла на узбіччі.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 16.12.2016 № 2319, у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми: відкрита черепно - мозкова травма, перелом зовнішньої та внутрішньої кісних пластинок правої лобної кістки, перелом клиноподібної кістки, черепу праворуч, струс головного мозку, закритий перелом правої величної кістки та верхньої стінок орбіти з обох сторін, закритий перелом крижі зі зміщенням уламків; лівої лоної кістки, рвана рана правої скроневої ділянки голови, крововилив у склеру та синець навколо ока.

Вищевказані ушкодження утворені від ударної дії тупих твердих предметів, як з обмежено - подовгуватою поверхнею, якими могли бути деталі кузова автомобіля.

Виявлені ушкодження у ОСОБА_4 , відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя

Відповідно до висновків судово-медичної експертизи від 05.12.2016 № 2245 у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна лобно - тім`яної області голови ліворуч.

Вищевказане ушкодження утворено від ударної дії тупого твердого предмета, який міг мати як обмежену, так і необмежену травмуючи поверхню, або при ударі об такий же предмет, що могло бути при механізмі дорожньо -транспортної пригоди в салоні автомобіля.

Виявлене ушкодження у ОСОБА_6 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи від 24.01.2017 № 8/10.2-228 робоча гальмівна система, автомобіля «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилася у відмовному стані з причини її розгерметизації. Встановити час виникнення відмови робочої гальмівної системи вказаного автомобіля не є можливим.

На момент огляду автомобіля «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 його система рульового керування знаходилась в працездатному стані.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи від 19.01.2017 № 8/10.1-3, в діях водія ОСОБА_6 , з керування автомобілем «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема зазначив, що вказаний автомобіль належить його товаришу ОСОБА_8 , який попрохав відремонтувати його після чого перевірити технічний стан шляхом керування, надав технічний паспорт на вказаний автомобіль. 15.10.2016 на прохання свого товариша ОСОБА_9 забрати його з с. Недайвода, сів за кермо автомобіля «ВАЗ 2103» та рухаючи у темну пору доби по сухому асфальтобетоному покриттю проїзної частини що по вул. Рората, в с. Недайвода, не впоровся з керуванням і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка стояла на узбіччі дороги. Після ДТП відразу викликав швидку медичну допомогу. Потерпілу та його було госпіталізовано. Також зазначив, що посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував, навичок керування автомобілем не має. Перед потерпілою вибачився, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_5 пояснили, що підтверджують обставини, викладені в обвинувальному акті. Просили суворо не карати обвинуваченого та призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів по кримінальному провадженню щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що учасники судового проводження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, оцінюючи та аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в повному обсязі доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження.

Вирішуючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд керується ст. 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також те, що обвинувачений винуватість визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за місцем проживання характеризується виключно позитивно (а.п.56), працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.153, 155), раніше несудимий (а.с.151), а також те, що він не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не вбачає.

Приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся, частково відшкодував спричинену шкоду, у потерпілої та її законного представника відсутні претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого, позицію потерпілої та її законного представника щодо виду та розміру покарання, а також стан здоров`я обвинуваченого (а.с.56) та його молодий вік, суд не вбачає підстав для застосування покарання, пов`язаного з ізоляцією обвинуваченого від суспільства, та вважає за можливе застосувати вимоги ч. 1, 3 ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, та у розумінні ст. 50 КК України, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Також, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_10 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с.117), додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами судом не застосовується.

Цивільний позов по кримінальному провадженню до обвинуваченого ОСОБА_6 не пред`являвся.

У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався, та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а відносно процесуальних витрат, згідно з ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно з розпискою про одержання на відповідальне зберігання від 31.01.2017 (а.с.25) передано ОСОБА_6 , (а.п.19) залишити у користуванні останнього.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень 60 копійок.

Запобіжний захід не обирати.

Матеріали кримінального провадження № 0000949 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі № 177/764/17 (провадження № 1-кп/177/98/17).

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: