Провадження № 1-кс/761/8966/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

ознайомившись зі змістом скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про негайне звільнення особи з-під варти в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

24.04.2017 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про негайне звільнення особи з-під варти в порядку ст. 206 КПК України.

Захисник вказує в своїй скарзі, що 16 листопада 2016 року вироком Деснянського районного суду міста Києва ОСОБА_3 засуджений до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, суд залишив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. На даний час вирок суду не набрав законної сили, апеляційна скарга захисників розглядається Апеляційним судом міста Києва.

Враховуючи положення ч.1 ст. 197 КПК України вважає, що строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, на даний час щодо ОСОБА_3 сплинув,не продовжувався судом, проте останній й надалі продовжує утримуватися в Київському слідчому ізоляторі, незважаючи на відсутність законних підстав.

Вивчивши доводи скарги та додані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.206 Кримінального процесуального кодексу України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Проте за результатами перевірки скарги слідчим суддею не встановлено обставини безпідставного позбавлення волі ОСОБА_3 , який перебуває під вартою на підставі судового рішення вироку Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року, яким ОСОБА_3 засуджений, судом вирішене питання щодо запобіжного заходу, який зберігається у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Проте, як убачається з матеріалів скарги, така подія не настала, вирок оскаржений і справа перебуває на розгляді в суді апеляційної інстанції.

Доводи скарги про те, що дія запобіжного заходу, зазначеного у вироку суду, який не набрав законної сили, обмежена і не може перевищувати шістдесяти днів, не ґрунтуються на законі, оскільки положення ч.1 ст. 197 КПК України стосуються лише строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, проте вирок суду не можна віднести до таких судових рішень.

Натомість як убачається з наданих матеріалів скарги, питання про запобіжний захід вирішене у вироку суду згідно з правилами ст. 374 КПК України, відповідно до п.1 ч.4 якої у резолютивній частині вироку зазначаються рішення щодо запобіжного заходу, який застосовується до моменту набрання вироком законної сили.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що особа перебуває в Київському СІЗО на підставі відповідного рішення суду вироку вироком Деснянського районного суду міста Києва від 16 листопада 2016 року, у зв*язку з чим підстави для доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи, негайного звільнення особи згідно ст. 206 КПК України не убачаються.

За таких обставин, керуючись ст. 206 КПК України слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про негайне звільнення особи з-під варти в порядку ст. 206 КПК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1