Справа № 755/2274/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі трьох професійних суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
На розгляді у Дніпровському районному суді м. Києва на стадії судового слідства перебуває дане кримінальне провадження.
На виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, головуючим суддею ОСОБА_1 у судовому засіданні на обговорення учасників кримінального провадження поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Так, прокурор вважав за можливе, враховуючи норми п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки підстави для зміни міри запобіжного заходу відсутні, встановлені ризики слідчим суддею, на даний час, не відпали.
Захисник у судовому засіданні просила змінити запобіжний захід, в зв`язку з тим, що вказані ризики, визначені ст. 177 КПК України, у даному випадку, відсутні, а особа обвинуваченого, виходячи з положень ст. 178 КПК України, є такою, що має стійкі соціальні зв`язки та допустиму репутацію, а тому підстави для продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження відсутні, тож просила змінити його на особисте зобов`язання.
Зокрема зазначила, що підстав передбачати перешкоджання кримінальному провадженню немає, оскільки ОСОБА_7 сприяв здійсненню досудового розслідування; підстав стверджувати про наявність ризику, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення немає, оскільки ОСОБА_7 має допустиму репутацію, офіційно працевлаштований, має на утриманні матір, яка є інвалідом другої групи та неповнолітню доньку, які потребують його опіки та піклування.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку захисника повному обсязі.
Тож, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження, суд приходить до наступного.
Згідно положень ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З бази автоматизованого документообігу суду «Д-3», а саме ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14 листопада 2016 року слідує, що запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2017 року було обрано обвинуваченому, враховуючи наявність ризиків регламентованих ч. 1 ст. 177 КПК України, даних про особу обвинуваченого та з урахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.
09.02.2017 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва дане кримінальне провадження було призначено до судового розгляду, а запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою було продовжено до 07 квітня 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання в порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до кримінального процесуального законодавства України», виключно «єдиною» метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Мотиви, наведені захисником дають достатні підстави вважати, що відносно ОСОБА_7 в судовому засіданні було встановлено додаткові обставини визначені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, які свідчать про те, що його особа має допустиму репутацію та стійкі соціальні зв`язки, які дають змогу суду прийти до висновку про можливість запобігання встановленим слідчим суддею ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим останній підлягає зміні.
Крім того, суд враховує, що згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За таких обставин, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі: вагомістю наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків; репутацію; майновий стан; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; відсутність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, вважає за необхідне змінити захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період доби, а саме з 21:00 до 06:00 наступного дня, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.), в межах строку двох місяців, а саме до 15.02.2017, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст. 176-178, 183, 194, 199, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, за адресою: АДРЕСА_1 , у певний період доби, а саме з 21:00 до 06:00 наступного дня протягом всього кримінального провадження до моменту його припинення за встановлених законом обставин, звільнивши йогоз-під варти у залі суду.
Зобовязати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою у рамках даного кримінального провадження до суду та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти до 30.05.2017 наступні обв`язки:
? прибувати до визначеної службової особи до суду із встановленою періодичністю;
? не відлучатися із населеного пункту - м. Київ без дозволу суду;
? повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
? здати при наявності на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
? утриматися від спілкування з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання УП за місцем проживання обвинуваченого.
Зобо`язати орган за місцем проживання обвинуваченого негайно поставити на облік останнього, і повідомити про це суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_10 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 .
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 08:01 год. 31.03.2017.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Суддя : ОСОБА_2
Суддя: ОСОБА_3