Справа504/2640/17
1-кп/504/390/17

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2017 р.

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 смт.Доброслав обвинувальний акт по кримі-нальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000231 від 09.06.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Холодівка Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, солдата, заступника командира бойової машини навідник оператору 5 механізованої роти 2 механізова-ного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

06 вересня 2014 року ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації на особливий період та того ж дня направлено у ІНФОРМАЦІЯ_3 (умовне найменування за штатом військового часу - військова частини польова пошта НОМЕР_2 ) в АДРЕСА_3 .

Згідно положень п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, є день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Отже, з 06.09.2014 року, тобто з дня відправлення у військову частину польова пошта НОМЕР_2 з ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку проходження військової служби.

15 жовтня 2014 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №217 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і призначено на посаду заступника командира бойової машини навідника оператора 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно вимог п.п.1,3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

В період з 11.01.2015 по 15.01.2015 року солдат ОСОБА_4 виконуючи обов`язки з військової служби в зоні проведення антитерористичної операції, перебував на лікуванні в Курахівській міській лікарні Донецької області, де при виписуванні йому було наголошено про необхідність повернутися на військову службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 до пункту постійної дислокації за адресою: АДРЕСА_4 .

Проте, солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилитися від проходження військової служби, в порушення вимог закону, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_4 , та ухилявся від проходження військової служби до 08.06.2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

08 червня 2017 року солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де заявив про себе та про вчинений ним злочин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, проти розгляду обвинувального акту в порядку ч.3 ст.349 КПК України не заперечував та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів, здобутих органом досудового розслідування, пояснивши, що дійсно, будучи призваним у вересні 2014 року під час мобілізації на військову службу та проходячи її в званні «солдат» на посаді заступника командира бойової

- 2 -

машини навідника у військової частині польова пошта НОМЕР_1 , перебуваючи у Донецької області в зоні АТО, у січні 2015 року потрапив до лікарні та після виписки з лікарні у військову частину не повернувся, оскільки сусідка йому повідомила, що його бабця, якій на тої час виконалося 88 років, при смерті. У зв`язку з тим, що у бабусі, крім нього, інших родичів не має, він поїхав до дому у Вінницьку область. У червні цього року, усвідомлюючи свою неправомірну поведінку, звернувся за місцем свого проживання до відділу військової служби правопорядку, де повідомив про себе.

У скоєному щиро кається та просить суворо його не наказувати.

Враховуючи, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, у зв`язку з чим у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції, тому суд, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому правопорушення та кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд, зокрема, враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні бабусю ОСОБА_6 , 1930 року народження, скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься, відповідно до ст.12 КК України, до категорії злочинів середньої тяжкості. Шкода кримінальним правопорушенням не завдана.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до положень ст.66 КК України, є з`явлення зі зізнанням, щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним інших кримінальних правопорушень, призначення йому покарання в межах санкції ч.3 ст.407 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням дії ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувалися.

Процесуальні витрати по справі та речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст.369-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1