Справа № 440/743/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1217/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів апеляційного судуОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 08 березня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, за участі

прокурораОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Буського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року,

встановила:
вироком Буського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого приватним підприємцем, одруженого, з вищою освітою, без судимості,
визнано винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 3 роки.
Раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишено обвинуваченому ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу.
Вироком суду також вирішено питання з речовими доказами.

Вироком Буського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року встановлено, що ОСОБА_13 08 березня 2015 року близько 08.20 год., керуючи автомобілем «ЗАЗ 110308» н.з. НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі Рівне ? Перемишляни, у напрямку до м. Рівне, при проїзді ділянки дороги в районі 162 км + 100 м, що поблизу смт. Красне, Буського району Львівської області, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині визначення термінів «безпечна швидкість», «дорожня обстановка», «дорожні умови»); Розділу 2 п.п. 2.1 г); 2.3 б), д), 2.9 а); Розділу 10 п.10.1; Розділу 12 п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не урахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним, що призвело до втрати керованості автомобілем при проїзді заокругленої дороги ліворуч, виїзду за межі проїжджої частини дороги та перекидання, внаслідок чого пасажир даного автомобіля ОСОБА_14 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до настання його смерті.
Не погоджуючись із вироком Буського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року, прокурор у даному кримінальному провадженні ОСОБА_15 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки.
Апелянт вважає оскаржуваний вирок незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_6 , який вчинив інкримінований йому злочин в стані алкогольного сп`яніння. Прокурор в апеляційні скарзі зазначає, що суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України посилається на обставини, які необхідно розцінювати виключно як характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_6 та їх необхідно враховувати при призначенні покарання останньому у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а не як такі які дають підстави для застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_10 , який підтримав вимоги апеляційної скарги про скасування оскаржуваного вироку та постановлення нового, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_16 про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення оскаржуваного вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги прокурора колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, які не оспорюються учасниками судового процесу.
Що ж стосується призначення покарання, то відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до вимог п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_12 є визнання ним своєї вини у вчиненні злочину і активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, яке включає добровільне відшкодування обвинуваченим заподіяної матеріальної і моральної шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчиненого обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні одну малолітню дитину та обґрунтовано дійшов до висновку про обрання обвинуваченому ОСОБА_12 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення її без відбування покарання, може прийняти рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового стоку на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, посилається на тяжкість вчиненого ОСОБА_17 злочину, його особу, який позитивно характеризується по місцю проживання, без судимості, повне визнання ним винуватості, його щире каяття, , відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди та наявність у нього на утриманні малолітньої дитини і відсутність жодних претензій зі сторони потерпілої.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що після винесення вироку судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_13 позитивно характеризується за місцем проживання, приймає активну участь у виконанні робіт по благоустрою селища, з 01.10.2016 року працює приватним підприємцем, потерпіла ОСОБА_18 не має до нього жодних претензій.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції на підставі досліджених доказів обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_6 без відбування призначеного покарання, на підставі чого звільнив обвинуваченого ОСОБА_11 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та встановленням 3-х річного іспитового строку у відповідності до вимог ст. 75 КК України, оскільки таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 не знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.
На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора і залишення вироку Буського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 без змін.

Керуючись ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

ухвалила:
відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок вироком Буського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу після її проголошення і її можна оскаржити в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня проголошення.

Судді:
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Копія відповідно до оригіналу.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2 .
Ухвала вступила в законну силу «27» грудня 2016 року.
Копію виготовлено «____» _________ 2016 року
Помічник судді ОСОБА_19