Справа № 638/3756/17
Провадження № 1-кс/638/766/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2017 року

слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора,

встановив:
13.03.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_4 , в якій він просить визнати незаконною бездіяльність слідчого. Скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського відділу ГУ НП в Харківській області про відмову в задоволенні його клопотання від 10.03.2017 року та зобов`язати слідчого вчинити певні дії.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_4 посилається на те, що СВ Шевченківського відділу ГУ НП в Харківській області розслідується кримінальне провадження № 0005223 за фактом незаконного використання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, нанесення йому тілесних ушкоджень із застосуванням радіоелектронних приладів, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків слідчого слідчого відділу прокуратури Київської області з 1998-2002 р.р., вчиненні дій, що носять характер знущання, завдання йому тілесних ушкоджень та знищення майна шляхом підпалу, у зв`язку з участю в кримінальному провадженні в якості захисника, незаконного втручання в його особисте життя. Слідчим прийнято постанову про відмову в задоволенні його клопотання від 10.03.2017 року. Розслідування даного провадження затягується до спливу строків давності притягнення до кримінальн7ої відповідальності винуватих осіб до 19.04.2017 року, знищення документів про експлуатацію спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації і до закінчення строку виконання вироку апеляційного суду Київської області у справі про вбивство ОСОБА_5 та замаху на вбивство ОСОБА_6 , скоєного 21.04.1997 року учасниками злочинної групи. Як захисник, він з 19.09.2016 року захищає інтереси обвинуваченого ОСОБА_7 в Дзержинському районному суді м. Харкова. В судовому засіданні ним заявлено клопотання про тимчасовий доступ в Шевченківському відділі ГУ НП в Харківській області, ГУ НП в Харківській області до документів про використання приміщень для задач оперативно-розшукової діяльності, допит осіб, що використовували відносно ОСОБА_7 вказані засоби.

31.03.2017 року ОСОБА_4 подав клопотання в порядку ст.ст. 225, 333 КПК України, в рамках розгляду даної скарги, про допит свідків та доручення прокурору вчинити певні дії.

03.04.2017 року ОСОБА_4 подав клопотання в порядку ст. 225 КПК України, в рамках розгляду даної скарги, про допит свідків в судовому засіданні в режимі відео конференції.

10.05.2017 року від ОСОБА_4 надійшло доповнення до скарги, в якому він просить скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського відділу ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 про відмову в задоволенні його клопотання від 10.03.2017 року та зобов`язати слідчого прийняти постанову про зміну порядку досудового розслідування та проводити його згідно глави 39 КПК України та направити до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і осіб, що притягувалися до експлуатації спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

18.05.2017 року від ОСОБА_4 надійшло доповнення до скарги, де він просить скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського ГУ НП в Харківській області від 13.03.2017 року про відмову в задоволенні його клопотання та зобов`язати слідчого прийняти постанову про проведення досудового розслідування відповідно до вимог глави 39 КПК України та направити в медичний заклад для проведення психіатричної експертизи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та її співмешканця, осіб що притягувалися до експлуатації спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, повідомити їх про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 359, ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 126, ч.2 ст. 194, ч. 2 ст. 182 КК України.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується доказами, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення скарги, оскільки на даний час проводяться слідчі дії по кримінальному провадженню, нових доводів заявником не зазначається.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено ст. 303 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 цього Кодексу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

В обґрунтування своєї скарги, доповнень та клопотань ОСОБА_4 посилається на те, що слідчим відмовлено в задоволенні заявлених ним в ході досудового розслідування, проте, доказів щодо прийняття прокурором та слідчим рішення про відмову в задоволенні його клопотання, не надає.

Главами 20 та 21 КПК України визначено слідчі (розшукові) та негласні слідчі (розшукові) дії, які вчиняються слідчими під час досудового розслідування.

Зі змісту скарги ОСОБА_4 вбачається, що він ставить на розсуд суду питання, розгляд яких, відповідно до вимог ст. 303 КПК України, не передбачено. Не навів жодних доводів з приводу того, які саме рішення та дії прокурорів він оскаржує.

З доводів, якими заявник обґрунтовує свої клопотання про допит свідків, не наведено, що є наявними небезпека для життя та здоров"я перелічених в клопотанні свідків чи самого потерпілого, що вказані особи хворіють на тяжку хворобу та потребують проведення щодо них психіатричної експертизи, або наявні інші обставини, що в подальшому можуть бути перешкодою для допиту вказаних в клопотання осіб в судовому провадженні, або можуть вплинути на повноту чи достовірність показань.
Відповідно до вимог ст.. 225 КПК України, у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров"я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження має право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні.
Тобто, допит свідка чи потерпілого слідчим суддею під час досудового розслідування є необхідним та доцільним виключно у випадку існування або раптового настання обставин, що можуть в майбутньому унеможливити допит таких осіб під час судового провадження.
Таким чином, закон передбачає проведення допиту слідчим суддею тільки у виняткових випадках.
Щодо вимог заявника, викладених в доповненнях до скарги про зобов`язання слідчого прийняти постанову про проведення досудового розслідування відповідно до глави 39 КПК України, таки вимоги безпідставні, не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та не входять до компетенції слідчого судді.

Таким чином, ОСОБА_4 не навів жодних доводів з приводу того, в чому саме полягає бездіяльність слідчого та прокурора, тому слідчий суддя доходить висновку, що скарга ОСОБА_4 необґрунтована та така, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 40, 255, 303, 306 307 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого та прокурора залишити без задоволення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1