Справа №162/1041/16-к
Номер провадження 1-кп/162/80/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року смт. Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 26 вересня 2016 року близько 22 години 30 хвилин з господарської будівлі ОСОБА_4 , розташованої по АДРЕСА_2 , шляхом відчинення вхідних дверей проник до вказаного приміщення, звідки таємно викрав двадцять полімерних мішків фуражного зерна вівса загальною вагою 557,85кг вартістю 3,41грн за кілограм, яке завантажив на свій гужовий віз та відвіз до себе додому, чим потерпілій ОСОБА_4 заподіяв майнову шкоду на загальну суму 1902,26 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, показав, що він 26 вересня 2016 року близько 22 години із господарської будівлі ОСОБА_4 , розташованої по АДРЕСА_2 , викрав двадцять полімерних мішків фуражного зерна вівса, яке завантажив на свій гужовий віз та відвіз до себе додому. Вказав, що завдану майнову шкоду ОСОБА_4 відшкодував повністю, у скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим, винуватість його у вчиненні злочину доводиться також зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні доказами, які є допустимими, обєктивними і не оспорюються в суді, які одержані законним шляхом без порушення прав людини і громадянина у відповідності до ст. 62 Конституції України та Кримінального процесуального кодексу України.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтвердила факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 крадіжки зерна, що мала місце 26.12.2016 року близько 22 год. з її господарського приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 . Доповнила, що обвинувачений відшкодував їй завдану майнову шкоду, на суворості покарання не наполягає.

Дана обставина підтверджується оглянутим в суді в якості доказів протоколу прийняття заяви при вчинене кримінальне правопорушення від 05.10.2016 року, протоколу огляду місця події від 06.10.2016 року, протоколу огляду речей від 06.10.2016 року, висновку експерта № 544 від 28.10.2016 року за результатами проведення судової товарознавчої експертизи.

Таким чином суд, повно, всесторонньо і об`єктивно проаналізувавши подані стороною обвинувачення по справі та дослідженні в ході судового розгляду справи докази, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна, поєднаного із проникненням у інше сховище, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 65 КК України та розяснення п. 1 Постанови Верховного суду № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує також характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризуються з позитивної сторони, відшкодував потерпілій завдану майнову шкоду, а тому приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і обирає покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням певних обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, речові докази по справі відсутні.

Питання про процесуальні витрати суд вирішує у відповідності до положень ст. 124 КПК України.

Клопотання про обрання міри запобіжного заходу не заявлялося.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за залучення експерта у сумі 351 (триста пятдесят одна) гривня 84 копійки.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: