Справа № 591/3763/15-к

УХВАЛА
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мірки Недригайлівського району Сумської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, вдівця,маючого на утримання двох дітей, працездатного, не працюючого, інваліда, мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 357 КК України,
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, скоєних за наступних обставин.
Так, наказом Міністра соціальної політики України від 11.04.2011 ОСОБА_5 призначений на посаду начальника територіальної державної інспекції праці Головного державного інспектора праці у Сумській області.
«Положенням про державну інспекцію з питань праці у Сумській області» (далі ТДіЗПП), затвердженим 15.11.2011, передбачено, що начальник ТДіЗПП здійснює керівництво установою, несе відповідальність за організацію та результати її діяльності. Зокрема, він здійснює добір кадрів у ТДіЗПП, призначає на посади та звільняє з посад керівників структурних підрозділів, інших державних службовців, за погодженням з Головою Державної інспекції України з питань праці присвоює їм ранги державних службовців, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Будучи службовцем 5-го рангу 3-ї категорії посад місцевого самоврядування (за попередньою посадою), та державним службовцем 4 категорії посад ОСОБА_5 є службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Таким чином ОСОБА_5 , обіймаючи зазначену посаду, був службовою особою, оскільки постійно здійснював функції представника влади, а також виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції. У зв`язку з цим він є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення.
ОСОБА_5 23.01.2013 отримав травму у вигляді закритого медіального переламу шийки лівої стегнової кістки, у зв`язку з чим звернувся за медичною допомогою до КЗ Білопільської районної ради «Білопільська центральна районна лікарня» та цього ж дня був оглянутий лікарем-травматологом Білопільської ЦРЛ.
З дня звернення до лікаря, тобто з 23.01.2013, по 31.01.2013 ОСОБА_5 перебував на амбулаторному лікуванні у Білопільській ЦРЛ. У цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на приховування офіційного документу - медичної картки амбулаторного хворого, яка знаходилась у реєстратурі Білопільської ЦРЛ, вчинене в інших особистих інтересах з метою прискорити проведення розслідування нещасного випадку, що трапився з ним, розуміючи, що таке розслідування є обов`язковим, а у разі відсутності його амбулаторної картки усі обставини нещасного випадку під час такого розслідування будуть встановлені виключно з його слів та з пояснень вказаних ним осіб і наданих ним особисто документів.
У подальшому, 31.01.2013 ОСОБА_5 з метою ініціювання розслідування нещасного випадку, який трапився з ним 23.01.2013, звернувся до свого підлеглого першого заступника начальника ТДіЗПП ОСОБА_6 із заявою про проведення відповідного розслідування у встановленому порядку. З цією ж метою, ОСОБА_5 не ініціював створення відповідної комісії виключно з осіб, які не перебувають у службовій залежності від нього.
Наказом першого заступника начальника ТДіЗПП ОСОБА_6 № 7 від 01.02.2013 на підставі відповідної заяви ОСОБА_5 призначена комісія по розслідуванню нещасного випадку у складі голови комісії заступника начальника відділу ТДіЗПП ОСОБА_7 і членів комісії: начальника відділу ТДіЗПП ОСОБА_8 , заступника начальника відділу ТДіЗПП ОСОБА_9 та страхового експерта з охорони праці відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України ОСОБА_10 .
Відповідно до наказу №7-к від 08.02.2013 ОСОБА_7 спрямований до
м. Київ для проходження стажування в Державній інспекції України з питань праці. У зв`язку з цим наказом №10 від 10.02.2013 до складу комісії по розслідуванню нещасного випадку внесено зміни: головою комісії призначено ОСОБА_9 , до її складу включено головного спеціаліста юриста ТДіЗПП ОСОБА_11 .
Звертаючись до ОСОБА_6 із заявою про проведення розслідування нещасного випадку ОСОБА_5 використовував своє службове становище начальника ДТіЗПП в особистих інтересах та всупереч інтересам служби, які полягали у забезпеченні швидкого, повного та достовірного встановлення дійсних обставин нещасного випадку, що трапився з ним 23.01.2013, та отримання ним травми, і розумів, що така заява буде сприйнята ОСОБА_6 як наказ керівника і, враховуючи викладені обставини, його авторитет, як керівника ТДіЗПП, та обійману ним посаду, відповідна комісія буде протиправно сформована переважно з осіб, які є його підлеглими і будуть відчувати його вплив на них, як на підлеглих працівників.
При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що підлеглі врахують його авторитет як керівника ТДіЗПП та ретельно не перевірятимуть його заяву, обмежившись лише його поясненнями, поясненнями лише вказаних ним осіб та наданими ним же документами. Амбулаторну картку хворого Білопільської ЦРЛ, у якій містилися достовірні дані про обставини одержання ним травми, ОСОБА_5 для дослідження комісії не надав, хоча мав її у своєму розпорядженні, попередньо вилучивши її з реєстратури Білопільської ЦРЛ та зберігаючи у іншому місці.
За наслідками розслідування, 18.02.2013 комісією складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1, і Акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5, у яких зазначено, що ОСОБА_5 отримав травму під час виконання посадових обов`язків у робочий час, у зв`язку з чим даний нещасний випадок слід визнати як такий, що пов`язаний з виробництвом. Вказані офіційні документи завірені підписами членів комісії, печаткою ТДіЗПП і затверджені першим заступником начальника ТДіЗПП ОСОБА_6 .
При цьому, при проведенні розслідування нещасного випадку, з огляду на те, що відповідна комісія була сформована переважно з осіб, які перебували у службовій залежності від ОСОБА_5 , не були всебічно встановлені та перевірені належними доказами усі обставини отримання ним травми. У подальшому це призвело до проведення повторного розслідування з цих питань та складання нового акту за формою Н-5, який, внаслідок наведених недоліків, також був неконкретним та призвів до необхідності оскарження його висновків в суді.
Таким чином, внаслідок зловживання ОСОБА_5 своїм службовим становищем, вчиненого в інших особистих інтересах та всупереч інтересам служби, державним інтересам заподіяна істотна шкода у вигляді підриву авторитету державного органу ТДіЗПП та престижу державної служби в цілому і авторитету державного службовця та керівника структурного підрозділу органу державної влади загальноукраїнського рівня, адже такими його діями у працівників ТДіЗПП, зокрема, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 створене уявлення, що державні службовці, зокрема керівники, не є добросовісними та сумлінними, а, натомість, можуть уникати проходження загальноприйнятих та передбачених законом процедур, які гарантують всебічне встановлення обставин і фактів та усунення імовірних ризиків використання державної служби і займаної посади, а також наданих у зв`язку з цим повноважень, в особистих інтересах.
ОСОБА_5 , вчиняючи вказані кримінальні правопорушення, усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків та бажав їх настання, тобто скоїв злочини з прямим умислом.
В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що дасть пояснення після дослідження всіх доказів по справі, а в подальшому, після змінення прокурором обвинувачення, заявив клопотання про закриття відносно нього кримінального провадження за ч.1 ст. 364 та ч.1 ст. 357 КК України.
Захисник ОСОБА_4 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Прокурор не заперечував проти заявленого клопотання.
З`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволення з наступних підстав.
Згідно приписів ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації | Європейським Союзом візового режиму для України» від 13.05.2014 року, були внесені зміни до п. 4 примітки ст. 364 КК України, яка визначає поняття «тяжких наслідків» при кваліфікації злочинів, передбачених статтями 364-367 КК України. У відповідності з цими змінами тяжкими вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Відповідно до цих змін «тяжкими наслідками» вважається лише майнова шкода. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням вказаного Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» набув чинності з 04.06.2014 року, тому з цієї дати і відбулася декриміналізація злочинних діянь, які кваліфіковані, зокрема за ч. І ст. 364 КК України, з ознакою спричинення немайнової шкоди.
Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому чисті на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Крім того, згідно ц. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 13 травня 2014 року № 1261-VII пункт З примітки до ст. 364 КК України викладено в наступній редакції: «Істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Тобто, з редакції примітки 3 до статті 364 КК України, що діяла станом на лютий 2013 року, вилучено слова «якщо вона полягає у завданні матеріальних збитків». Таким чином, згідно з ч.1 ст.5 КК України даний закон скасовує злочинність діяння або іншим чином поліпшує становище особи, отже має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. В цій частині кримінальне провадження підлягає закриттю зі звільненням ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 13.05.2014 р. №1261 VII (тобто, у зв`язку з декриміналізацією діяння).
У відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність, вчинене особою.
Отже, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, за яке фактично скасована кримінальна відповідальність Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв*язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським союзом візового режиму для України» від 13 травня 2014 року № 1261- VII, який набрав чинності 04.06.2014.
За таких обставин суд приходить до висновку, що необхідно закрити кримінальне провадження за обвинувачення ОСОБА_5 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України ( в редакції, яка діяла на момент вчинення злочину), оскільки набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Також ОСОБА_5 за скоєння умисних протиправних дій, які виразилися у приховуванні від членів комісії по проведенню розслідування нещасного випадку власної медичної картки амбулаторного хворого, яка повинна зберігатися у реєстратурі Білопільської ЦРЛ і, згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України №110 від 14.02.2012 є офіційним документом, вчинених в інших особистих інтересах, обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України умисне приховування офіційних документів, що знаходяться на підприємствах, установах, організаціях, вчинене в інших особистих інтересах.
Згідно з частиною 2 статті 12 КК України даний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, оскільки санкція даної статті передбачає покарання у вигляді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Таким чином, за пред`явленим ОСОБА_5 обвинуваченням за ч.1 ст. 357 КК України станом на березень 2017 року минуло три роки, тобто наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 в цій частині від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України в порядку, передбаченому ст. ст. 285, 286, 288 КПК України, задовольнивши клопотання обвинуваченого, проти чого не заперечують інші учасники судового провадження.
Керуючись Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв*язку з виконанням вказаного Плану дій щодо лібералізації Європейським союзом візового режиму для України» від 13 травня 2014 року, ч. 1 ст. 364 КК України, ч. 1 ст. 357 КК України, п.2 ч. 1 ст. 49 КК України, ч. 4 ст. 286, 284 КПК України, суд
На підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 364 КК України.
На підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 357 КК України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя