УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/5850/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2017 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2017 року клопотання слідчого задоволено. Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Строк тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів і обчислюється з моменту затримання ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, а саме: з 28 травня 2017 р. до 26 липня 2017 року до 17 год. 00 хв.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 550 грн.
28.05.2017 року о 17 год. 00 хв. затримано у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 , і за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, обравши ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною і необгрунтованою. Вказує, що в оскаржуваній ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту вказано, що прокурором та слідчим доведена наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.І ст.177 КК України - можливість переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, незаконний вплив на учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення. Однак, такий висновок суду є помилковим і таким, що не підтверджується жодним доказом або іншими фактичними даними. Навпаки, підозрюваний повністю визнав свою вину у скоєному злочині, сприяє слідству у встановленні фактичних обставин справи, добровільного погодився на проведення всіх необхідних слідчих дій за його участю, а тому відсутні підстави вважати, що він буде ухилятися від слідства, перешкоджати йому, чинити вплив на потерпілого чи свідків або вчиняти інше кримінальне правопорушення. Ні прокурор, ні суд не зазначили жодного доказу про існування таких ризиків, що унеможливлює обрання такого суворого запобіжного заходу як взяття під варту.
Заслухавши доповідь судді, захисника, та підозрюваного, які підтримали свою апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 7 років. Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , наявність вагомих доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, які не є такими, що зможуть належну процесуальну поведінку, відсутність доказів його працевлаштування та отримання постійного доходу, постійного місця проживання не має, мета прибуття до м.Житомира не визначена, підозрюваний неодноразово був раніше судимий, тому з огляду на існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків в даному кримінальному провадженні свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків, тому слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України. Слідчим суддею перевірено вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.
Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором наявних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у скоєному злочині, сприяє слідству у встановленні фактичних обставин справи, добровільного погодився на проведення всіх необхідних слідчих дій за його участю, а тому відсутні підстави вважати, що він буде ухилятися від слідства, перешкоджати йому, чинити вплив на потерпілого чи свідків або вчиняти інше кримінальне правопорушення наразі є передчасними та враховуючи всі обставини провадження не можуть бути в даному випадку безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу та не впливає на правильність рішення слідчого судді.
Під час розгляду клопотання слідчого слідчим суддею перевірено доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення та наявність ризиків пов`язаних з застосуванням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень.
За наведених обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, немає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 30 травня 2017 року, - без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: