Справа № 750/2871/17
Провадження № 1-кп/750/191/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

в складі головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000116 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коломия Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №109 від 30.09.2015, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1-РС від 02.07.2016 його призначено на посаду водія-електрика радіорелейного взводу центру зв`язку польового лінійного вузла зв`язку.
Відповідно до п.п.1,2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
В свою чергу, військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби, упродовж встановленого законом строку виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та 14.09.2016, близько 08 год. 00 хв., діючи з прямим умислом, направленим на залишення військової частини, з особистих мотивів, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
19.09.2016, солдат ОСОБА_4 , прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби.
Так, солдат ОСОБА_4 , був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 , в період з 14.09.2016 по 19.09.2016, перебуваючи за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_2 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У подальшому, 15.11.2016, близько 08 год. 00 хв., солдат ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи повторно протягом року, з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на самовільне залишення військової частини, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
22.11.2016, солдат ОСОБА_4 , прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби.
У період з 15.11.2016 по 22.11.2016, солдат ОСОБА_4 , перебував за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_2 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.407 КК України визнав повністю, та підтвердив правильність обставин, що викладені у обвинуваченні. Щиро каявся у скоєному.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно викладених вище обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю більше трьох діб, вчинене повторно протягом року.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого - його вік, сімейний стан, освіту обвинуваченого, стан його здоров`я відповідно до наявних даних, що він проходить військову службу, майновий стан обвинуваченого, формально позитивну характеристику за місцем проживання та посередню службову характеристику, що обвинувачений раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді службового обмеження, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді службового обмеження на строк один рік з відрахуванням п`ятнадцяти відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1