АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/200/17 Справа № 199/3537/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001532 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Котовка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 1)25 грудня 2014 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік з покладанням обов`язків, 2)25 квітня 2016 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки з покладанням обов`язків, 3)09 червня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року виконувати самостійно,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 71 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року менш суворі покарання, призначені вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2016 року і вироком цього ж суду від 25 жовтня 2016 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції у повній мірі не врахував обставини, які пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Також суд не прийняв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 є одруженим, має двох неповнолітніх дітей, сім`я перебуває на його утриманні, а відсутність офіційного працевлаштування не говорить про те, що він не забезпечує матеріально свою сім`ю, крім того, за місцем мешкання характеризується позитивно.
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяця, також вирішено питання щодо стягнення судових витрат і речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місце, помітив пістолет, що лежав на землі та підняв його, після цього, 16 травня 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_9 перебуваючи біля будинку № 150 на вул. Казахстанській у м. Дніпро, палив цигарки, у зв`язку з чим був зупинений співробітниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення, а в період часу з 20 години 10 хвилин до 21 години 00 хвилин працівники поліції провели його особистий огляд, в ході якого в правій кишені сумки був виявлений та вилучений пістолет моделі «EKOL Botan» калібру 9 мм P.A. Knall, виробництва Туреччини (маркувальні позначення на пістолеті видалені), який ОСОБА_7 незаконно зберігав та носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував щодо задоволення заявлених апеляційних вимог захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах і є правильним, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи захисника про те, що судом не були враховані усі обставини, які пом`якшують покарання вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відноситься згідно із ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів; особа винного, який раніше неодноразово судимий, даний злочин вчинив в період іспитового строку, що встановлений попереднім вироком, не має постійного джерела доходу, за місцем проживання характеризується задовільно, утримує двох малолітніх дітей; наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; встановлення обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів, та призначено покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України в мінімальному його розмірі.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо неврахування судом першої інстанції визнання вини в повному обсязі як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , не заслуговують на увагу, оскільки щире каяття, що враховано судом першої інстанції, вже включає в себе визнання вини, висловлення жалю з приводу вчиненого та бажання виправитися.

Також судом при призначенні покарання враховано активне сприяння розкриттю злочину, те, що ОСОБА_7 має двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, характеристику за місцем мешкання.

Посилання захисника на відсутність обставини, що обтяжує покарання, не відповідає встановленим судом першої інстанції обставинам, оскільки має місце рецидив злочинів.

Твердження щодо позитивної характеристики особи спростовується іншими даними, які характеризують особу обвинуваченого як такого, який раніше неодноразово судимий, даний злочин вчинив в період іспитового строку, а тому відсутні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 характеризується виключно з позитивної сторони, що не дає підстав для призначення йому більш м`якого покарання.

Частина 4 стаття 70 КК України передбачає призначення покарання за сукупністю злочинів за правилами, зазначеними, в ч. ч. 1-3 цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, що передбачено положенням ч. 1 ст. 71 КК України.
Враховуючи вищевикладене, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції правильно призначено остаточне покарання відповідно до правил, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, за даним вироком та вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року, а також з урахуванням вимог, передбачених ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року.
Однак захисником в апеляційній скарзі зазначено вимоги щодо призначення покарання без урахування положень ч. 4 ст. 70 КК України, що має застосовуватись при призначенні покарання обвинуваченому, та без врахування положень ст. 71 КК України, якою не передбачено застосування принципу поглинення покарання у зв`язку з чим, вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, вважаючи доводи захисника не обґрунтованими.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 26 жовтня 2016 року по 24 січня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 26 жовтня 2016 року по 24 січня 2017 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим з моменту отримання копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4