Ухвала
іменем україни

22 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддіОСОБА_1 , суддів: при секретарі за участю прокурора потерпілих представника потерпілих захисника засудженогоОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017, за обвинуваченням

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п. 6, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 5 липня 2016 року та вирок Апеляційного суду Черкаської області від 9 листопада 2016 року щодо ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и л а:

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 5 липня 2016 року ОСОБА_10 визнано винним і засуджено:
- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років;

- за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1-3 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років із конфіскацією всього належного йому майна.

Вироком Апеляційного суду Черкаської області від 9 листопада 2016 року вирокрайонного суду щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання та розв`язання цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 скасовано.

Ухвалено в частині призначеного покарання новий вирок, яким ОСОБА_10 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання:

- за ч. 4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією всього належного йому майна;

- за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього належного засудженому майна;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Справу в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок районного суду щодо ОСОБА_10 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за те, що він 4 січня 2016, приблизно о 4 годині, діючи умисно, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , вчинив розбійний напад та умисне вбивство власниці вказаної квартири ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час вчинення якого, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я ОСОБА_11 , заволодів майном останньої за таких обставин. У вказаний час ОСОБА_10 перебував у зазначеній вище квартирі під приводом надання послуг з нанесення татуювань на тілі, де, діючи умисно, з корисливих мотивів, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, пов`язаних із позбавленням життя ОСОБА_11 та заволодінням чужим майном, у коридорі квартири підійшов до ОСОБА_11 , яка знаходилась у вертикально-стоячому положенні спиною до нього, та за допомогою заздалегідь принесеного пристрою «електро-шокер», тримаючи в правій руці, підвів його до правої ділянки шиї потерпілої, та електричним струмом здійснив приблизно три електричних розряди, обмеживши її волю до оборони. Остання, пручаючись, почала кричати та рукою відбила пристрій з рук ОСОБА_10 , але він, не припинивши свої злочинні дії, спрямовані на умисне вбивство та заволодіння майном ОСОБА_11 , кулаком правої руки наніс їй приблизно 10 ударів у скронево-потиличну ділянку голови зліва. Далі, реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_10 , підняв з підлоги кухонний ніж, який попередньо заховав у правому рукаві свого одягу, а в подальшому випав від різких рухів, і, утримуючи його в правій руці клинком вперед, умисно наніс ножем одинадцять ударів по верхніх кінцівках та один удар в ділянку грудної клітки потерпілої, яка ще знаходилась у вертикальному чи близькому до нього положенні, обличчям до нападника. Потім, коли вона втратила здатність до боротьби і перебувала в горизонтальному положенні, а саме: лежачи на спині, обличчям до ОСОБА_10 , останній наніс два удари ножем в ділянку грудної клітки, два удари в ділянку живота, три удари в грудну порожнину та один удар в ділянку шиї з розсіченням окістя хребця, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, в результаті чого настала смерть потерпілої.

Після цього ОСОБА_10 , розуміючи, що ОСОБА_11 мертва, продовжуючи знаходитись в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на протиправне збагачення за рахунок чужого майна, що належить ОСОБА_11 , заволодів її речами, заподіявши матеріального збитку на загальну суму 78 145,35 грн., що при неоподатковуваному мінімумі доходів громадян у 689,00 грн. на 2016 рік перевищує його розмір в 113,42 разів.

У касаційній скарзі, засуджений ОСОБА_10 порушує питання про скасування вироку районного суду та вироку апеляційного суду з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.Посилається при цьому на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону. Вказує також, що органами досудового слідства не було доведено його участі у вчиненні кримінальних правопорушень за які його засуджено. Зазначає, що у нього не було умислу на заволодіння майном потерпілої, а тому вважає, що суд неправильно кваліфікував його дії. Вказує про відсутність звукозапису судового засідання суду апеляційної інстанції за 9 листопада 2016 року. Також вважає, що судом було порушено його право на захист оскільки не було роз`яснено право розглядати справу судом присяжних. Крім того вказує, що апеляційний суд при призначенні йому покарання не врахував і не взяв до уваги пом`якшуючі обставини та призначив покарання у виді довічного позбавлення волі, яке на думку засудженого є занадто суворим.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_10 , порушує питання про скасування вироку районного суду та вироку апеляційного суду з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. Посилається при цьому на неправильне застосування кримінального закону, істотне порушення кримінального процесуального закону, що в свою чергу призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого засудженим та його особі внаслідок суворості. Вказує при цьому на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування кримінального закону, відсутність формулювання обвинувачення та невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, процесуальні порушення, допущені судом на підготовчому засіданні в частині продовження строків тримання під вартою ОСОБА_10 . Вказує також, що органами досудового слідства не було доведено участі ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень за які його засуджено, не було роз`яснено засудженому право розглядати справу судом присяжних, відомості про злочин були внесені до ЄРДР за ч. 1 ст. 115 КК України, а не за ч. 2 ст. 115 КК України, за якою засуджено ОСОБА_10 . Також зазначає про відсутність в матеріалах кримінального провадження звукозапису судового засідання суду апеляційної інстанції за 9 листопада 2016 року, що на думку захисту є безумовною підставою для скасування вироку апеляційного суду. Крім того зазначає про неправильне рішення апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову.

На касаційні скарги засудженого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 від захисника ОСОБА_12 , який діє в інтересах потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та самих потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до касаційного суду надійшли письмові заперечення.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , які підтримали касаційні скарги засудженого та захисника і просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який не підтримав касаційні скарги засудженого та захисника і просив залишити їх без задоволення, думку потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та в їх інтересах представника потерпілих ОСОБА_13 , які заперечували проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_10 та в його інтересах захисник ОСОБА_9 порушують питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_10 у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої і апеляційної інстанцій і їм була дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 438 КПК України вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційних скарг колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Зокрема винність ОСОБА_10 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 який показав, що 4 січня 2016 року зранку його дружина не могла додзвонитися дочці, хоча телефонувала неодноразово. Приблизно о 17 год. приїхали в Умань до квартири ОСОБА_14 по АДРЕСА_3 . Квартира була зачинена на один замок. Зайшли в коридор, увімкнули світло і побачили тіло дочки в коридорі, яке лежало головою до вхідних дверей вздовж коридору, бачили, що в дочки перерізане горло. З дочкою також жив їх син ОСОБА_15 , 1999 року народження, який з 24 грудня 2015 року приїхав від неї додому в Ульяновський район. При огляді квартири виявили, що відсутні мобільні телефони «Fly», «APPLE IPhone-5», «LG», із сім-картами операторів мобільного зв`язку, цифровий фотоапарат «Canon», МР3-плеєр, ноутбук «ASUS», 4 пари навушників, чотири золоті каблучки, золотий ланцюжок, золотий браслет, золота шпилька, гаманець, гроші в сумі приблизно 3 000,00 грн., банківські картки «ПриватБанк». Під час досудового розслідування він надавав слідчому документи і упаковки (коробки), що містять відомості про викрадені у потерпілої ОСОБА_11 речі - мобільні телефони, фотоапарат, МР3-плеєр тощо; даними висновку експерта № 05-7-02/7 від 22 лютого 2016 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , з якого вбачається, що смерть ОСОБА_11 настала в наслідок множинних різаних і колото-різаних ран шиї, грудей, живота, верхніх кінцівок, з ушкодженнями трахеї, обох кивальних м`язів, обох загальних сонних артерій, лівої легені, серця, серцевої сорочки, великого сальника, що супроводжувалися масивною зовнішньою та внутрішньою кровотечею і спричинили знекровлення організму. Під час судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 на ньому були виявлені: синці тильної поверхні лівої кисті та зовнішнього кута правого ока, крововиливи у м`які покрови голови лівої скронево-потиличної ділянки, які виникли від дії тупих твердих предметів, цілком можливо при нанесенні ударів руками і відносяться до легких тілесних ушкоджень; три поверхневі рани лівого передпліччя, які виникли від дії гострих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень; вісім колото-різаних ран верхніх кінцівок, а також не проникаюча колото-різана рана грудної клітки та рана живота, які виникли від дії гострих предметів, мають непрямий причинний зв`язок з настанням смерті і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; проникаюча колото-різана рана живота з ушкодженням великого сальника, що має непрямий причинний зв`язок з настанням смерті і відноситься до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечне для життя; колото-різана рана з розсіченням другого ребра зліва і проникненням в грудну порожнину та наскрізним ушкодженням верхньої частки лівої легені з внутрішньо-грудною кровотечею і стрімким розвитком лівобічного гемопневмоторакса; колото-різана рана з ушкодженням серцевої сорочки, правого передсердя з внутрішньо-грудною кровотечею і розвитком правобічного гемопневмоторакса; проникаючі в грудну порожнину три колото-різаних рани, а також різана рана шиї з розсіченням трахеї, обох кивальних м`язів та обох сонних артерій, які виникли від дії гострих предметів, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя. При цьому зазначена рана шиї є абсолютно несумісною із життям. Усі тілесні ушкодження є прижиттєві і виникли незадовго до смерті потерпілої. Наявні на трупі тілесні ушкодження синець тильної поверхні лівої кисті, а також всі колото-різані та різані рани верхніх кінцівок в кількості 11 ушкоджень, є характерними для самооборони і, ймовірно, утворилися після нанесення ОСОБА_11 ударів по голові, коли потерпіла знаходилась у вертикальному чи близькому до нього положенні обличчям до нападника і чинила відчайдушний опір. У такому ж положенні вона була і під час нанесення їй рани грудної клітки зліва з ушкодженням верхньої частини лівої легені, після отримання якої потерпіла втратила здатність до боротьби і перебувала в горизонтальному положенні, лежачи на спині обличчям до нападника і отримуючи наступні ушкодження, аж до настання смерті; даними протоколу огляду трупа ОСОБА_11 від 5 січня 2016 з фототаблицею до нього, в якому зафіксовані видимі зовнішні ушкодження на тілі; татуювання у формі пера чорного кольору в області лівого бедра, яке було прикрите паперовою серветкою; даними висновку експерта № 05-1-09/19 від 13 січня 2016 року, якою встановлена групова належність крові ОСОБА_10 ; даними висновку експерта № 05-1-08/9 від 01 лютого 2016 року з якого вбачається, що на виданих ОСОБА_10 джинсах виявлена кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_11 ; даними висновку експерта № 05-1-08/ від 22 січня 2016 року з якого вбачається, що на зразках змивів з місця пригоди зі стіни в коридорі біля трупу ОСОБА_11 та з поверхні ванни виявлена кров людини, яка може походити від потерпілої ОСОБА_11 , даних про походження крові від засудженого не виявлено; даними заяви ОСОБА_10 від 6 січня 2016 року про видачу одягу джинсів та черевиків, в яких він був під час вбивства потерпілої 4 січня 2016 року (т.2 а.п. 123), які були оглянуті слідчим зі складанням відповідного протоколу огляду речей від 8 січня 2016 року з фототаблицею до нього (т. 2 а.п. 124-129). На виданих ОСОБА_10 джинсових штанах в районі колін на обох штанинах і з внутрішньої сторони внизу на лівій штанині були виявлені плями світло-бурого кольору; показами свідка ОСОБА_16 , яка в суді показала, що знайома із ОСОБА_10 з початку 2014 року, зустрічалася з ним, вони жили разом деякий час, їздили один до одного до батьків. І в період грудень 2015 року-початок січня 2016 року вони також проживали разом в квартирі, яку вона винаймає з іншою дівчиною. Пристрій «електрошокер» у виді мобільного телефону ОСОБА_10 придбав у середині грудня 2015 року, з його слів, для самозахисту. 3 січня 2016 року ОСОБА_10 пішов до ОСОБА_11 ввечері із машинкою для татуювання, яку замовив собі 5 грудня 2015 року, щоб зробити останній татуювання. Коли він пішов з квартири, зачинивши її зовні, вона не змогла знайти на кухні свій кухонний ніж з синьою ручкою, який вона потім побачила у ОСОБА_10 4 січня 2016 року, після того як він прийшов від ОСОБА_11 . До ОСОБА_11 . ОСОБА_10 пішов приблизно о 21 год., казав, що повернеться за кілька годин. Однак він повернувся приблизно о 6 год. Тоді вона прокинулася і побачила ОСОБА_10 , який стояв «над нею». ОСОБА_17 сказав, що вбив ОСОБА_11 . Його джинсові штани, кофта, куртка були в крові. У його сумці були речі, які він взяв з квартири ОСОБА_11 . Вона злякалася і почала переживати за себе. З розмови з ОСОБА_10 вона зрозуміла, що якщо вона не буде його слухатися і допомагати з викраденими речами, зі зборами його речей, щоб поїхати з Умані, і звернеться до когось по допомогу, то з нею чи її близькими він теж може зробити щось погане. Вона на його вимогу пішла купила нову куртку, «почистила» ноутбук потерпілої, допомогла зібрати речі. Золоті вироби були в слідах крові і ОСОБА_10 у ванній їх помив. А вона спробувала відіпрати сліди крові на штанах, кофті, куртці. Вона приблизно о 9 год. викликала таксі і вони поїхали до автовокзалу м.Умані, щоб з відти виїхати до м. Одеси. По дорозі вона неподалік автовокзалу вийшла та пішла до ломбарду на вул. Тищика, де здала одну золоту каблучку, яку їй дав ОСОБА_10 , щоб були гроші на автобус і на житло. По приїзді в Одесу вони зняли квартиру, після чого пішли по ломбардам, в яких на паспорт ОСОБА_10 здали золотий ланцюжок, дві золоті каблучки і шпильку, ноутбук «ASUS», а на наступний день вони здали в ломбарди на її паспорт мобільний телефон «IPhone-5», золотий браслет і каблучку. Отримані гроші ОСОБА_10 забирав собі до кишені. А в квартирі він поділив гроші пополам і одну частину віддав їй. Також з викрадених речей ОСОБА_14 вона залишила в себе навушники «Samsung» білого кольору. Ввечері 5 січня 2016 року вони вирішили поїхати з Одеси на маршрутці: ОСОБА_10 до Любашівки, вона до ОСОБА_18 , коли збирали речі, ОСОБА_10 викинув у сміття кухонний ніж, кофту, черевики, цифровий фотоапарат, який не змогли здати в ломбард; даними заяви ОСОБА_16 від 7 січня 2016 року про добровільну видачу навушників «Samsung» білого кольору, які їй дав ОСОБА_10 (т. 2 а.п. 120), які були оглянуті слідчим зі складанням відповідного протоколу огляду предметів від 08.01.2016 з фототаблицею до нього; даними протоколу слідчого експерименту в м. Одесі з участю свідка ОСОБА_16 від 8 січня 2016 року із фототаблицею до нього; відеозаписом з камери відеоспостереження з ломбарду «Донкредит» по вул. Тищика, 29, м. Умань за 4 січня 2016 року, на якому в зафіксовано, як ОСОБА_16 здавала один предмет, за який отримала грошові кошти кілька грошових купюр (т. 2 а.п. 158); даними відомостей, які містяться в повідомленні ломбарду «Пальміра» від 22 січня 2016 року про те, що ОСОБА_16 5 січня 2016 року о 12:28 год. уклала з вказаним ломбардом договір про надання фінансового кредиту та закладу майна строком до 6 січня 2016 року щодо браслету і каблучки, золотих 585 проби, загальною вагою 12,30 г (т.2 а.п. 161, 208, 209); відеозаписом з камери відеоспостереження з ломбарду «Пальміра» по вул. Пантелеймонівській, 95, м. Одеса, за 5 січня 2016 року; показами свідка ОСОБА_19 , який в суді показав, що 4 січня 2016 року він працював у ломбарді «Благо» ПТ «Донкредит» на Тищика, 29, в м. Умані Черкаської області, кредитним експертом. Того дня особа на ім`я ОСОБА_16 здавала одну каблучку, це був відразу продаж, без наміру викупу. Вона підписувала відповідний договір, в який були занесені її паспортні дані; показами свідка ОСОБА_20 , яка в суді під час допиту 7 квітня 2016 року і додаткового допиту 30 червня 2016 року показала, що з ОСОБА_11 була знайома приблизно 3-4 роки, познайомилися під час вступу на навчання. 3 січня 2016 року вона ввечері зустрілася з потерпілою в неї вдома. Вона була приблизно з 19 год. до 21 год. з ОСОБА_11 вдвох. Вони були на кухні спілкувалися, пили домашнє вино, випили за вечір по одному фужеру для шампанського, обсягом приблизно по 200 мл. ОСОБА_10 прийшов до квартири ОСОБА_11 приблизно о 21 годині, щоб зробити ОСОБА_11 татуювання. Коли вона була в квартирі, то ОСОБА_10 алкоголь не вживав, на пропозицію ОСОБА_11 випити вина відмовився. ОСОБА_10 не приніс машинку для виведення татуювань, тому вона вирішила зробити собі ще одне. ОСОБА_17 робив їй татуювання приблизно з 21:30 до 22:30 год., потім обробив його маззю, перемотав місце тату на нозі. Потім приблизно о 22:45 год. вона викликала таксі «Студент» і приблизно о 23 год. повернулася до себе до дому, а ОСОБА_11 і ОСОБА_10 залишилися вдвох, робити татуювання ОСОБА_11 . Про те, що після набивки тату поїде додому казала ОСОБА_11 і остання не просила її залишитися допоки піде ОСОБА_10 . Також ОСОБА_11 сказала їй, що ОСОБА_10 хоче провести з нею вечір. Коли приїхала додому, то написала ОСОБА_11 в соцмережі «ВКонтакті», спитавши: що і як, та відповіла, що «сидимо»; показами свідка ОСОБА_21 , яка в суді показала, що проживає в АДРЕСА_4 , на першому поверсі в кв. 4. Квартира, де жила ОСОБА_11 , знаходиться на другому поверсі над її квартирою. У ту ніч вона в період з 24 год. до 3 год., коли час від часу просиналася, чула з квартири зверху музику, якісь голоси жіночий і чоловічий. Годині о 4-5 ранку вона чула як хтось ходив у квартирі над нею, щось наче впало, був якийсь стукіт-грюкіт, в подальшому по коридору з верху хтось пробіг, вийшов з квартири, захлопнув двері квартири і потім спустився вниз, стукнули двері до під`їзду. Про те, що в квартирі над нею жила ОСОБА_11 , вона не знала, і нікого напередодні ввечері чи вночі не бачила, з тих, хто був у квартирі над нею; даними протоколу впізнання за фотознімками від 4 січня 2016 року зі свідком ОСОБА_20 остання впізнала на фотознімку під № 2 хлопця, який був у ОСОБА_11 в квартирі ввечері і залишався з нею на одинці в ніч з 3 на 4 січня 2016 року , після того як вона поїхала додому. Відповідно до доданої до протоколу довідки на фото № 2 зображений ОСОБА_10 ; даними акту судово-психіатричного експерта № 41 від 27 січня 2016 року, проведеної комісією Черкаської обласної психіатричної лікарні Черкаської обласної ради, м. Сміла, відповідно до якого ОСОБА_10 хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, виявлені у нього прояви заїкання не супроводжуються розладами пам`яті, інтелекту, здатності до вольової регуляції своєї поведінки що свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними (т.2 а.п. 172-177). Зазначені докази, на думку колегії суддів, узгоджуються між собою, зібрані та досліджені із дотриманням вимог КПК у зв`язку із чим судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про можливість прийняття цих доказів.

Зазначені у касаційних скаргах захисника та засудженого доводи про те, що висновки в цій частині не ґрунтуються на матеріалах справи, є необґрунтованими, оскільки суд, у відповідності до вимог процесуального закону, дав оцінку вищевказаним доказам, ґрунтуючись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, навівши у вироку мотиви прийнятого рішення та спростувавши зазначені засудженим доводи.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_10 за п. 6, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно. Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон, колегією суддів не виявлено.

Доводи касаційних скарг засуджено та захисника про відсутність звукозапису судового засідання суду апеляційної інстанції за 9 листопада 2016 року, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу. Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2017 року з Апеляційного суду Черкаської області було витребувано архівну копію технічного носія звукозапису судового засідання за вказану дату. На диску, який надійшов на адресу касаційного суду дійсно зафіксоване судове засідання апеляційного суду за 9 листопада 2016 року, але дуже низької якості. Разом з тим, в матеріалах провадження наявний протокол судового засідання на якому зафіксовано перебіг судового розгляду. Зауваження на зазначений протокол судового засідання учасниками процесу, в тому числі і засудженим ОСОБА_10 , подані не були. Тому погодитись з доводами касаційних скарг про те, що це є суттєвим порушенням кримінального процесуального закону в розумінні ст. 412 КПК України, не можна.

Доводи касаційних скарг засудженого та захисника про те, що ОСОБА_10 не було роз`яснено право розглядати справу судом присяжних є надуманими та спростовуються матеріалами кримінального провадження. В матеріалах справи міститься протокол письмового роз`яснення ОСОБА_10 про можливість та особливості розгляду справи судом присяжних від 25 березня 2016 року.

Доводи засудженого ОСОБА_10 про причетність до вбивства потерпілої ОСОБА_11 іншої особи, районний суд, з яким погоджується і суд касаційної інстанції, визнав непереконливими та розцінив їх як спробу засудженого уникнути відповідальності за вчинене.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_9 про те, що відомості про злочин були внесені до ЄРДР за ч. 1 ст. 115 КК України, а не за ч. 2 ст. 115 КК України, за якою засуджено ОСОБА_10 , на думку колегії судді є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження та обвинувального акту щодо ОСОБА_10 , начальником слідчого відділу Уманського відділу поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області майором поліції ОСОБА_22 4 січня 2016 року були внесені відомості в ЄРДР за № за № 0000017 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Однак наступного дня, 5 січня 2016 року, кримінальне діяння по кримінальному провадженню за № 0000017 начальником слідчого відділу Уманського відділу поліції ГУ Національної поліції в Черкаській області майором поліції ОСОБА_22 було перекваліфіковано з ч. 1 ст. 115 КК України на п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Твердження захисника в касаційній скарзі про відсутність формулювання обвинувачення та невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, на думку колегії суддів є безпідставними. Як вбачається з матеріалів провадження обвинувальний акт містить в собі фактичні дані про обставини події злочинів, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень вчинених ОСОБА_10 , формулювання обвинувачення, із зазначенням часу і способу вчинення злочинів, а по своїй формі повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Доводи захисника про процесуальні порушення, допущені судом на підготовчому засіданні в частині продовження строків тримання під вартою ОСОБА_10 не є істотними в розумінні ст. 412 КПК України. Так, дійсно в судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строків тримання під вартою засудженого. Зазначене клопотання було розглянуто судом відповідно до вимог процесуального законодавства та винесено відповідне рішення.
Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_9 про неправильне рішення апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову є безпідставними. Так скасовуючи вирок районного суду в частині вирішення цивільного позову та приймаючи рішення про направлення справи в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, апеляційний суд діяв керуючись вимогами процесуального закону, а рішення в цій частині відповідає п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про призначення засудженому покарання, апеляційний суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону. Зокрема, судом враховано дані про особу ОСОБА_10 , те, що останній вчинив особливо тяжкі злочини: розбій та умисне вбивство з корисливих мотивів молодої дівчини, вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, заподіяну шкоду не відшкодував, що на думку суду свідчить про відношення ОСОБА_10 до скоєного, спосіб у який було вчинено кримінальні правопорушення з застосуванням близько трьох раз електричних розрядів електрошокером та кількість нанесених ударів кулаком та ножем в життєво-важливі органи, відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

У даному випадку, призначаючи покарання ОСОБА_10 у виді довічного позбавлення волі, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів про те, що засуджений підлягає постійній ізоляції від суспільства, якою відповідно до положень Кримінального кодексу України є довічне позбавлення волі. Призначене засудженому покарання є необхідним і справедливим.

Таким чином, судом вимоги статей 50, 65 КК України дотримано, призначене засудженому покарання відповідає ступеню тяжкості вичинених ним злочинів та його особі.

Вирок апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_10 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційних скарг захисника та засудженого немає.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 5 липня 2016 року та вирок Апеляційного суду Черкаської області від 9 листопада 2016 рокущодо ОСОБА_10 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3