Справа № 308/1746/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000137 від 4 лютого 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засудженим Буським районним судом Львівської області 31 серпня 2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді громадських робіт строком на 100 годин. 1 листопада 2016 року, ОСОБА_4 , був ознайомлений з вироком Буського районного суду Львівської області, а також з порядком та умовами відбування кримінального покарання у вигляді громадських робіт. В подальшому начальником Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області з метою виконання вироку суду було видано направлення до КПЧМР «Чистий Чоп» на ім`я директора ОСОБА_5 для відбування покарання у вигляді громадських робіт, до виконання яких він повинен був приступити не пізніше 30 листопада 2016 року.

30 листопада 2016 року, директором КП ЧMP «Чистий Чоп» було видано наказ № 51 по підприємству про прийняття ОСОБА_4 на громадські роботи та складено графік відбування засудженим покарання, але згідно отриманого 30 листопада 2016 року повідомлення № 2630 з КП ЧMP «Чистий Чоп» стало відомо, що засуджений для відбування громадських робіт не з`явився. 6 грудня 2016 року до Ужгородського МРВ КВІ ВДПтС України в Закарпатській області надійшло повідомлення № 2695 про те, що 6 грудня 2016 року о 08 годині 10 хвилин засуджений ОСОБА_4 з`явився на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння.

16 грудня 2016 року до Ужгородського МРВ КВІ ВДПтс України в Закарпатській області надійшло повідомлення № 2024 про те, що ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, з метою уникнення покарання жодного разу не з`явився для відпрацювання покладених на нього 100 годин громадських робіт, окрім 6 грудня 2016 року.

За таких обставин, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є ухилення від відбування громадських робіт, особою засудженою до цього покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та вказав, що був засудженим Буським районним судом Львівської області 31 серпня 2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді громадських робіт строком на 100 годин. Був ознайомлений з вироком Буського районного суду Львівської області, та з порядком та умовами відбування кримінального покарання у вигляді громадських робіт. В подальшому начальником Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області з метою виконання вироку суду було видано направлення до КПЧМР «Чистий Чоп» на ім`я директора ОСОБА_5 для відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Він прийшов 6 грудня 2016 року для відпрацювання, разом з тим він дійсно не виконував громадські роботи, оскільки це принижує його честь та гідність, тому що не мав бажання заметати вулиці. Написав про це пояснення, і більше не приходив. До 06.12.2016 року не зявлявся на місце виконання громадських робіт, оскільки хворів. Разом з тим, до медичного закладу не звертався, і підтвердження такого не має. Просить суворо не карати. Зі слів працює охоронцем в місті Львів кожні два тижня по змінам.

Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість, ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України, так як він умисно ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, як особою, засудженою до цього покарання.

Встановлені у судовому засіданні обставини обвинувачення підтверджуються наступними доказами.

Згідно вироку Буського районного суду Львівської області від 31 серпня 2016 року, ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до міри покарання у вигляді громадських робіт строком на 100 годин.

Відповідно до наявної у матеріалах справи підписки від 29.11.2016 року, ОСОБА_4 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та він попереджений про кримінальну відповідальність за ст.. 389 ч. 2 КК України.

Згідно направлення, яке вручено ОСОБА_4 29 листопада 2016 року, обвинувачений спрямований до КП ЧMP «Чистий Чоп», та повинен був приступити до відпрацювання громадських робіт з 30.11.2016 року,

30 листопада 2016 року, директором КП ЧMP «Чистий Чоп» було видано наказ № 51 по підприємству про прийняття ОСОБА_4 на громадські роботи та складено графік відбування засудженим покарання.

Однак згідно довідки наданої з КП ЧМР «Чистий Чоп» від 30.11.2016 р. засуджений ОСОБА_4 для відбування громадських робіт не з`явився.

30.11.2016 р. інспектором Ужгородського МРВ КВІ було здійснено перевірку за місцем проживання АДРЕСА_1 . В ході перевірки засуджений ОСОБА_4 знаходився вдома в нетверезому стані, не здатний самостійно пересуватись, вдома у засудженого знаходився гр. ОСОБА_6 від надання письмових пояснень відмовився, однак погодився передати виклик до КВІ на 08.12.2016 року.

Відповідно до повідомлення КП ЧМР «Чистий Чоп» вх..№ 2695, 6 грудня 2016 року о 08 годині 10 хвилин засуджений ОСОБА_4 з`явився на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього відповідно до повідомлення КП ЧМР «Чистий Чоп» від 16.12.2016 року, ОСОБА_4 жодного разу не з`явився для відпрацювання, окрім 06.12.2016 року. В той день він з`явився, однак в стані алкогольного сп`яніння.

12.12.2016 інспектором Ужгородського МРВ КВІ ОСОБА_7 була здійснена перевірка засудженого ОСОБА_4 за місцем проживання, на момент перевірки вказаний громадянин знаходився вдома, але ніяких пояснень ( письмових, усних ) надати не зміг, оскільки він був в стані алкогольного сп`яніння.

03.01.2017 року в черговий раз була здійснена перевірка за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме АДРЕСА_1 , однак в ході перевірки двері ніхто не відчинив, виклик був залишений у дверях на 10.01.2017 року.

11.01.2017 року громадянин ОСОБА_4 з`явився до Ужгородського МРВ КВІ та надав пояснення в якому він говорить про те, що не з`являвся, оскільки хворів, відповідних документів надати не може тому, що не звертався до лікаря. В кінці додав, що він не хоче відпрацьовувати громадські роботи, оскільки це принижує його честь та гідність та попросив щоб при можливості йому замінили покарання у виді громадських робіт на штраф.

Згідно висновку спеціальної медичної наркологічної експертної комісії №13 від 20.02.2017 року ОСОБА_4 має синдром алкогольної залежності. Потребує примусового лікування.

Таким чином, ОСОБА_4 не виконує вирок Буського районного суду Львівської області від 31 серпня 2016 року, а саме не відпрацював жодної години громадських робіт протягом листопада, грудня та січня місяця 2016 - 2017 року, 06.12.2016 року ОСОБА_4 з`явився до КП ЧМР «Чистий Чоп» в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 40 ч. 3 КВК України ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт є невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки обвинувачений без поважних причин, навмисне ухилявся від виконання покарання у вигляді громадських робіт за попереднім вироком.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання суд, керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив злочин, який відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочин проти власності, не дивлячись на застосування до нього покарання не пов`язаного з позбавленням волі, від його відбуття ухилявся без поважних причин, що свідчить про недосягнення раніше призначеним покаранням цілей і завдань закону про кримінальну відповідальність.

В той же час обвинувачений, по місцю проживання, негативно не характеризується. На обліку у лікаря психіатра не перебуває, офіційно не має постійного місця роботи.

Обставини, передбачені ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , немає.

Враховуючи викладене, зокрема позицію сторони обвинувачення, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді арешту.

Відповідно до ст.71 ч.1 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ст.71 ч.4 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оскільки злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, вчинено після винесення вироку Буського районного суду Львівської області від 31 серпня 2016 року, за ч. 1 ст. 185 КК України за яким призначено покарання у вигляді громадських робіт в розмірі 100 годин, але до повного відбуття покарання, то покарання обвинуваченому необхідно призначити з застосуванням ст.71 КК України, а також з застосуванням п.4 ч.1 ст.72 КК України, врахувавши, що одному дню покарання у виді арешту відповідають вісім годин громадських робіт

Зазначене покарання, на думку суду, буде відповідати особі засудженого та є достатнім для його виправлення і попередження скоєння нових злочинів.

Згідно зі ст. 96 КК України примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які скоїли злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров"я інших осіб, разом з тим, згідно з Основами законодавства про охорону здоров"я від 19.11.92 хронічний алкоголізм до таких хвороб не належить і є соціально небезпечним захворюванням.

Речові докази відсутні. Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного місяця арешту.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Буського районного суду Львівської області від 31 серпня 2016 року, із застосуванням п.4 ч.1 ст. 72 КК України остаточно призначити покарання у виді арешту строком на один місяць десять днів.

Строк відбуття покарання обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1