Справа № 640/5152/17
н/п 1-кс/640/2664/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" квітня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим із прокурором відділу 04/2/04 прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно ОСОБА_5 , а саме автомобіль «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1 шляхом заборони його відчуження, продажу та керування; зберігання автомобіля «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1 доручити працівникам спеціального майданчика ГУМВС України в Харківській області, розташованого за адресою : м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 31.03.2017, близько о 19.00, на перехресті вул. Мироносицька та вул. Гіршмана в м.Харкові сталося зіткнення автомобіля «Киа Черато», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 з автомобілем « Шевроле Авео»,р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пасажир автомобіля «Киа Черато», ОСОБА_7 , водій ОСОБА_5 , та його пасажир ОСОБА_8 були доставлені до лікарні з тілесними ушкодженнями.
Згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданого 17.07.2013, автомобіль «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .
В ході огляду автомобіля « Шевролет Авео» були обнаружені механічні пошкодження , а саме: деформовані передня права та задня права двері.
Відповідно до ст. 98 КПК України, автомобіль «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1 може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що 31.03.2017 під час огляду місця події автомобіль «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1 , був вилучений слідчим, він відповідає критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою забезпечення зберігання слідової інформації, яка міститься на автомобілі і яка може бути втрачена, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, через слідчого ОСОБА_3 надав заяву, у якій просить провести судове засідання за його відсутності, проти арешту автомобіля не заперечує (а.с. 12).
Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
31.03.2017 згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, на перехресті вул. Мироносицька та вул. Гіршмана в м.Харкові, проведено огляд, в ході якого, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 31.03.2017 вилучено транспортний засіб, зазначений в даному клопотанні слідчого (а.с. 6-9).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання на спеціальному майданчику ГУМВС України в Харківській області, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на автомобіль «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 знаходиться у власності ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майно - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобіля «Шевролет Авео», р.н. НОМЕР_1 , спеціальний майданчик ГУМВС України в Харківській області, розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1