Справа № 371/1185/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/185/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 14.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
14 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
вироком Миронівського районного суду Київської області 17 червня 2015 року за ст. 185 ч.2 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначену вироком Миронівського районного суду Київської області 17 червня 2015 року за ст. 185 ч.2 КК України та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання - шість років позбавлення волі.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим вироком Миронівського районного суду Київської області 17 червня 2015 року за ст. 185 ч.2 КК України на підставі ст. 70 ч.4 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, у період строку випробування, належних висновків для себе не зробив та повторно 11 вересня 2016 року о 13- 00 годині, переслідуючи мету на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись у відсутності очевидців своєї злочинної діяльності, таємно від оточуючих, маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном через паркан проник на територію садиби ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_1 , підійшов до зачинених на навісний замок дверей літньої кухні, та руками зірвав навісний замок, відкрив двері та проник всередину.
Перебуваючи в приміщенні літньої кухні, виявив бувшу у використанні чавунну плиту вартістю 185,85 грн., яку викрав та переніс до будинку ОСОБА_10 , якої на той час не було вдома.
Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність направлену на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, повернувся до домоволодіння ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_1 , де біля паркану виявив металевий візок кустарного виробництва вартістю 272 грн., який викрав та перетягнув до будинку ОСОБА_10 .
Своїми умисними, злочинними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 457,85 грн.
В подальшому ОСОБА_7 викрадені у ОСОБА_9 здав до пунктуприйомубрухту металів, а гроші витратив на задоволення своїх власних потреб.
Дії ОСОБА_7 , кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднаному з проникненням у приміщення.
Не погоджуючись з вироком, обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить рішення суду в частині призначення йому покарання змінити та пом`якшити йому призначене покарання.

В обґрунтуванні вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину, вважає його занадто суворим.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора та потерпілого, що підтримали судове рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Оскільки, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , учасниками судового розгляду у апеляційному порядку не оскаржуються, тому колегією суддів вони не перевіряються.

Щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, то відповідно до вимог ст. 65 КК України, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, інкримінований злочин вчинив в період іспитового строку, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, заподіяну матеріальну шкоду не відшкодував.

Разом з тим, суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за сукупністю вироків, на підставі ст.71 КК України, в повній мірі не врахував конкретні обставини справи і дані про особу винного, та на думку колегії суддів, призначив занадто суворе покарання, тому вирок в цій частині підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.185 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного судом покарання за даним вироком за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі частково приєднати частину невідбутого покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 17 червня 2015 року за ст. 185 ч.2 КК України і остаточно визначити покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків 5 років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без зміни.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 , строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 28.11.2016 року по 14.02.2017 року включно.

Судді: