Справа № 368/981/17
УХВАЛА
Іменем України
"03" серпня 2017 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику клопотання слідчого СВ Кагарлицького відділення Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області, погоджене з прокурором Кагарлицької місцевої прокуратури, про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000426 від 31.07.2017 року за ознаками злочину , передбаченого ст.390 ч.3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Клопотання обґрунтовано тим, що що 31.07.2017 року до чергової частини Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУ НП в Київській області надійшло телефонне повідомлення від чергового Кагарлицької виправної колонії № 115 ОСОБА_4 про те, що засуджений ОСОБА_5 , 1987 року народження самовільно залишив лікувальний заклад в якому проходив лікування та не повернувся до місця відбування покарання після закінчення строку короткочасного виїзду на таке лікування, а керував автомобілем «TOYOTA AVALON» д.н.з. НОМЕР_1 в с. Халча Кагарлицького району Київської області який було тимчасово вилучено у засудженого при огляді автомобіля 31.07.2017 року за згодою засудженого.

Згідно вироку Апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2016 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

По даному факту внесено відомості до ЄРДР № 0000426 від 31 липня 2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.З ст. 390 КК України, за фактом неповернення до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.

У сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вказані речі мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані як докази фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підставою для арешту вказаного майна є достатність підстав та розумних підозр вважати, що вони є доказом вчинення злочину, передбаченого 390 ч.3 КК України.

Метою арешту вилучених речей є забезпечення їх збереження як речових доказів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, а слідчий надіслав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. ОСОБА_5 вважав, що клопотання не підлягає задоволенню, так як автомобілем він не керував, а його привезла в с. Халча вказаним автомобілем інша особа, так як він їхав з м. Київ, де його виписали з лікування, до місця відбування покарання у виді позбавлення волі в с. Зікрачі до Кагарлицької виправної колонії і по дорозі заїхав в с. Халча.

Відповідно до ст.ст. 132 КПК України слідчий СВ довів наявність достатніх підстав вважати, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості по ст.390 ч.3 КК України, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що підтверджується посвідченням про надання ОСОБА_5 короткочасного виїзду з Кагарлицької виправної колонії з терміном повернення 26.07.2017 року, поясненнями свідка, що станом на 31.07.2017 року ОСОБА_5 не повернувся до місця відбування покарання і керував автомобілем в с. Халча;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого заявник звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.ст. 173 ч.1 КПК України також довів :

- необхідність такого арешту, так як існує сукупність підстав і розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину і є достатні підстави вважати , що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України містить відомості які можуть бути використані як доказ обставин вчинення злочину , а також наявність ризиків , передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує відповідно до ст.173 ч.2 КПК України :

-правову підставу для арешту майна;

-можливість використання майна як доказу;

-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

-Відповідно до ст.174 ч.4 КПК України застосувати спосіб арешту майна у вигляді тимчасового, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та користування майном .

Тому накласти арешт на правомірно тимчасово вилучений у користувача ОСОБА_5 31.07.2017 в ході огляду місця події за адресою: вул. Садова с. Зікрачі Кагарлицького району Київської області автомобіль «TOYOTA AVALON» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , який поміщено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ОСОБА_7 і який оглянуто за письмовою добровільною згодою користувача ОСОБА_5 відповідно до ст.233 ч.1 КПК України.

Строк звернення до слідчого судді з клопотанням про майна пропущено слідчим у зв`язку з великим навантаженням кримінальними провадженнями на слідчих СВ. Слідчий СВ звернувся до слідчого судді 3.08.2017 року з клопотанням , а повинен був не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна 31.07.2017 року під час огляду автомобіля з письмового дозволу ОСОБА_5 відповідно до ст.171 ч.5 КПК України, а тому на підставі ст. 117 ч.1 КПК України, за заявою слідчого, поданою в судове засідання, поновити строк для звернення до слідчого судді який пропущений з поважних причин.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.132, 170 -174 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Поновити слідчому СВ Кагарлицького відділення Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 строк для звернення до слідчого судді з клопотанням .
Задовольнити в кримінальному провадженні №0000426 від 31 липня 2017 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч. З ст. 390 КК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна і накласти арешт на вилучений у користувача ОСОБА_5 31.07.2017 в ході огляду місця події за адресою: вул. Садова с. Зікрачі Кагарлицького району Київської області автомобіль «TOYOTA AVALON» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , який поміщено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Кагарлицького ВП.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим Кагарлицького відділення Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий Суддя ОСОБА_1