Номер провадження: 11-сс/785/1049/17
Номер справи місцевого суду: 523/5674/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 19 квітня 2017 року про арешт майна в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за №0001845 від 15 квітня 2017 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 19 квітня 2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Не погодившись з ухвалою слідчого судді власник арештованої квартири ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з клопотання слідчого не вбачається підстав вважати те, що арештована квартира є доказом у кримінальному провадженні, підлягає спеціальній конфіскації, або конфіскації для відшкодування цивільного позову. Зазначає, що він є добросовісним набивачем арештованої квартири та в рамках зазначеного кримінального провадження йому не було повідомлено про підозру.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 просив розглянути без його участі.

Прокурор у судове засідання апеляційного суду Одеської області також не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. До початку апеляційного розгляду надіслав заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі та відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Згідно з ч.1 ст.406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.4 ст.405, ч.1 ст.406 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_6 без його участі та участі прокурора в письмовому провадженні.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно із ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні... ; 3) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався та дійшов правильного висновку про можливість задоволення клопотання слідчого про арешт майна в рамках зазначеного кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає передчасними доводи ОСОБА_8 про те, що правова кваліфікація злочину є завідомо неправильною, оскільки на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість заявленого клопотання тому слідчий суддя, суд не може давати оцінку доведеності вини, правильності кваліфікації, допустимості доказів, оскільки триває досудове розслідування. При цьому, підстав для визнання доказів недопустимими в порядку ст.87 КПК України в апеляційній скарзі не наведено та апеляційним судом не встановлено.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_8 про те, що оскільки йому не повідомлено про підозру у вчиненні шахрайських дій щодо арештованої квартири, яке належить йому на праві власності, то слідчий суддя не мав повноважень накладати на нього арешт.

Абзацом 2 ч.4 ст.170 КПК України встановлено, що арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України, а саме:

1) одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;

2) призначалося (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;

3) було предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) було підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

На теперішній час СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001845 від 15.04.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 квітня 2017 року до ЧЧ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшли матеріали старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, проте, що 06 березня 2017 року невстановлена особа, шахрайським шляхом, заволоділа квартирою АДРЕСА_1 . Сума матеріального збитку встановлюється. У середині грудня 2016 року ОСОБА_9 зник. 04.01.2017 року ОСОБА_10 , занепокоївшись відсутністю ОСОБА_9 , разом із представником ОСББ «Купідон-2» відкрила двері квартири АДРЕСА_1 , але в квартирі ОСОБА_9 був відсутній.

Згідно поданого клопотання, 15.03.2017 року до ОСОБА_11 , як до управителя ОСББ «Купідон-2», звернувся незнайомий йому чоловік, який назвався ОСОБА_12 , який повідомив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , при цьому надавши Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, в якій вказано, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу, укладеного 06.03.2017 року. Столяр ОСОБА_13 вимагав віддати йому ключі від зазначеної квартири, та був обурений, що квартиру відключили від електропостачання.

Разом з цим, 09.02.2008 року ОСОБА_14 склав заповіт про те, що на випадок його смерті він заповідає усе своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі усе те, що на день смерті буде йому належати та на що він за законом буде мати право - ОСОБА_10 . У праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувало майно, а саме квартира АДРЕСА_1 до 06.03.2017 року.

Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку про те, що квартира АДРЕСА_1 може бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України і відповідає критеріям майна третьої особи, на яке, відповідно до положень ч.4 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.

Крім того, на теперішній час органу досудового розслідування невідома доля ОСОБА_9 , що може стати підставою для перекваліфікації кримінального провадження на іншу, більш тяжку статтю кримінального закону.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності третій особі ОСОБА_6 .

Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вищезазначену квартиру, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи ОСОБА_6 стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими.

Керуючись статями 170-173, 309, 376, 405, 406, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м.Одеси від 19 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4