Справа № 459/2974/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/212/17 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 17 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, останній раз: 01 лютого 2016 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст. 164 КК України до вісімдесяти годин громадських робіт,
засуджено за ч.2 ст. 389, ст.ст. 71, 72 КК України до одного року восьми днів обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_7 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в інспекцію для реєстрації.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , який вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01 лютого 2016 року, що набрав законної сили 03 березня 2016 року, засуджений за ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, усвідомлюючи необхідність відбування покарання за цим вироком, яке згідно із законом відбувається за місцем проживання засудженого, у перших числах березня 2016 року поїхав до м. Києва, де постійно перебував до жовтня 2016 року, чим ухилився від відбування покарання у виді 80 годин громадських робіт.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 покликається на те, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування ст. 75 КК України.

Зазначає, що суд в порушення вимог законодавства призначив ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі із звільненням останнього від відбування такого з випробуванням. Крім, цього застосовуючи до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, суд врахував особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, мотиви та мету злочину, які полягали у намірі обвинуваченого заробити кошти на утримання дітей.

Покликається, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що ОСОБА_7 ухилявся від відбування призначеного реального покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01 лютого 2016 року у виді громадських робіт та вчинив новий злочин.

Наголошує, що наведене свідчить про те, що покарання, призначене засудженому за попереднім вироком Червоноградського міського суду від 01 лютого 2016 року у виді громадських робіт, не досягло своєї мети, що полягала у виправленні ОСОБА_7 та запобіганні вчиненню ним нових злочинів. Крім цього, таке покарання, що слід відбувати реально, не входить до переліку видів покарань, при призначенні яких, особу може бути звільнено від його відбування.

Звертає увагу на те, що Червоногрдським міським судом Львівської області покарання ОСОБА_7 за останнім вироком від 17 листопада 2016 року призначено остаточно за сукупністю вироків із застосуванням статей 71, 72 КК України шляхом приєднання частини покарання за попереднім вироком від 01 лютого 2016 року (громадські роботи перераховані на обмеження волі). Остаточне покарання охопило такий його вид, до якого не застосовуються положення ст. 75 КК України.

Акцентує, що суд першої інстанції, призначивши покарання за сукупністю вироків із застосуванням ст. 75 КК України, фактично звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01 лютого 2016 року, яке обвинувачений мав відбувати реально, та допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок безпідставного застосування вищенаведеної норми закону.

Просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 17 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01 лютого 2016 року, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на один рік вісім днів.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та не оспорюється в апеляційній скарзі і перевірці в апеляційній інстанції не підлягає .

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
П.2 ч.1 ст. 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за сукупністю вироків, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, фактично звільнивши обвинуваченого від відбування покарання за попереднім вироком у виді громадських робіт, яке належало відбувати реально і до якого не підлягають застосуванню положення ст. 75 КК України, а тому, колегія суддів вважає слушними та обґрунтованими доводи апеляційної скарги заступника прокурора Львівської області з цього приводу.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 17 листопада 2016 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з ухваленням, згідно вимог ст. 420 КПК України, нового вироку.
Відтак, відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є людиною середнього віку, неодружений, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів психіатра і нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті злочину як обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин які обтяжують покарання та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч.2 ст. 389 КК України.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червоногрдського міського суду Львівської області від 01 лютого 2016 року.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити.
Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 17 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст.ст. 71,72 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червоногрдського міського Львівської області суду від 01 лютого 2016 року, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком один рік вісім днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку апеляційного суду.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4