Справа № 161/7103/16-к Провадження №11-кп/773/170/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження №0000014 за апеляційними скаргами прокурора, адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року щодо останнього,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, непрацюючий, інвалід 3 групи, раніше судимий 23.07.2010 Ковельським міськрайонним судом за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 12.10.2010 вирок Ковельського міськрайонного суду від 23.07.2010 змінений і остаточно до відбуття визначено 4 роки позбавлення волі,
засуджений:

- за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 16 квітня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме з 16 квітня 2016 року до вступу даного вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень завданої моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вироком вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 , 07.01.2016, близько 22 год. 40 хв., знаходячись в смт.Торчин, Луцького району на дорозі по вул.Козацькій, неподалік будинку №6, діючи умисно, під час конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , наніс останній один сконцентрований удар штиковою лопатою огородником, а саме його робочою металевою частиною по лівій ділянці голови, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом скроневої кістки зліва та забою м`яких тканин і рани на лівій скроневій ділянці голови, які згідно висновку судово-медичного експерта №44 від 15.01.2016 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя і виникли в результаті травмуючої дії гострого предмету з ріжуче рубаючими властивостями, яким цілком може бути металева частина лопати.
В поданій апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним з підстав невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, та з підстав істотного порушення кримінального-процесуального закону і з підстав невірної кваліфікації дій обвинуваченого. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 зі ч.1 ст.121 на ст.128 КК України.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого, захисника та потерпілу, які апеляційну скаргу захисника підтримали і просили її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляційну скаргу захисника вважав безпідставною, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст. 121 КК України.
Посилання захисника на те, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_8 у вчиненому повністю підтверджується наступними доказами, зокрема:
-показаннями, даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_9 , яка підтвердила факт нанесення їй тілесних ушкоджень за вказаних в обвинувальному акті обставин, оскільки бачила лопату в руках ОСОБА_8 , а тому вважала, що лише він міг задати їй удар у ліву ділянку голови;
-показаннями, даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_10 , яка вказала, що 7 січня 2016 року була свідком конфлікту між ОСОБА_11 та ще незнайомим чоловіком, в ході якого потерпілій ОСОБА_9 був заподіяний удар по голові, однак хто саме його завдав вона не бачила;
-показаннями, даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_12 , яка вказала, що 7 січня 2016 року була свідком як шарпалося двоє чоловіків та бачила потерпілу ОСОБА_9 , яка йшла додому, однак хто і як наносив удари останній вона не бачила. Крім того ствердила, що забрала до себе додому ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , при цьому вказала, що жодних тілесних ушкоджень на останньому не бачила;
-протоколом огляду місця події від 08.01.2016 з оформленими фото таблицями;
-висновком експерта № 44 від 15.01.2016 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом скроневої кістки зліва та забою м`яких тканин і рани на лівій скроневій ділянці голови, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя і виникли в результаті травмуючої дії гострого предмету з ріжуче рубаючими властивостями, яким цілком може бути металева частина лопати;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.01.2016 року, згідно якого потерпіла впізнала ОСОБА_8 як особу, яка нанесла їй удар лопатою;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.01.2016 року та безпосередньо дослідженим під час судового розгляду в суді першої інстанції відеозаписом проведення вказаної слідчої дії, з яких вбачається, що свідок ОСОБА_14 детально відтворив механізм нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій;
-показаннями, даними в судовому засіданні експертом ОСОБА_15 , яка вказала, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої ОСОБА_9 не могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту, а також від падіння потерпілої на лопату;
-показаннями, даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_16 , яка підтвердила проведення за її участю слідчого експеримента в приміщенні відділку поліції у м.Луцьку і що будь-якого тиску на учасників слідчої дії працівниками поліції не здійснювалось.
Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання потерпілої, свідків та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та підставно не взяв до уваги показання обвинуваченого про те, що він викинув лопату в сторону, а потерпіла могла отримати тілесні ушкодження, впавши на лопату, після того, як її відштовхнув ОСОБА_8 , так як показання потерпілої, свідків та показання свідка ОСОБА_17 під час проведення слідчого експерименту є послідовними та узгоджуються між собою та іншими доказами. Крім того з показань експерта ОСОБА_15 вбачається, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої ОСОБА_9 не могли утворитися внаслідок падіння з висоти власного зросту, а також від падіння потерпілої на лопату.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України і підстав для їх кваліфікації за ст.128 КК України, як нанесення необережного тяжкого тілесного ушкодження, ні під час розгляду в суді першої інстанції ні в апеляційній інстанції наведено не було.

Інші доводи апеляційної скарги захисника не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.
Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення то вони також не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_8 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.
Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний злочин, вину визнав частково, не розкаявся у вчиненому, частково відшкодував завдані збитки, думку потерпілої, яка на його суворому покаранні не наполягала, є інвалідом ІІІ групи, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не значився і не перебував, характеризується без посилання на негативні риси.
Обставин, що пом`якшують покарання, суд по справі не вбачав.
До обставин, що обтяжують покарання, суд відніс рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Висновок суду щодо призначеного ОСОБА_8 покарання належним чином у вироку вмотивований і підстав сумніватися у його правильності у колегії суддів не виникає.
Покарання ОСОБА_8 призначено в межах санкції ч.1 ст.121 КК України з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України і є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для зміни чи скасування вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги прокурора, адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2016 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 12.04.2017р.

Суддя ОСОБА_2

секретар с/з ОСОБА_5