УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/973/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06 лютого 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ружомберок, Середньословацької області, ЧРСР,
ВСТАНОВИВ:
Покладено на ОСОБА_8 наступні процесуальні обов`язки:
- заборонено цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 ;
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;
Визначено строк дії вищевказаних обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою повністю задовольнити клопотання старшого слідчого відділу прокуратури області ОСОБА_9 про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 181 КПК України.
На його думку, вказані в клопотання слідчого ризики, передбачені п.п. 3-4 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є належним чином доведеними.
Посилається на те, що, виконуючи свої функції на посаді старшого інспектора поліції ОСОБА_8 , в межах розслідування іншого кримінального провадження вже здійснював тиск з погрозами відносно свідка ОСОБА_10 , який в подальшому і повідомив про факт вимагання.
Враховуючи зазначене, вважає, що ОСОБА_8 маючи знайомства у правоохоронних органах, у тому числі серед працівників органу досудового розслідування, який розслідує вказане кримінальне провадження може продовжити впливати на свідка ОСОБА_10 , інших свідків у цьому кримінальному провадженні, експертів, або може змусити змінити їх свої показання.
Крім того, вказує на те, що ОСОБА_8 вчиняв ряд дій, які свідчать про його наміри будь-яким чином перешкоджати нормально здійснювати досудове розслідування, а саме на те, що 04.02.2017 останній відмовлявся покидати ІТТ для подальшого прибуття за викликом слідчого до прокуратури для проведення відповідних слідчих дій, в той же день відмовлявся покидати камеру ІТТ для вручення йому слідчим письмового повідомлення про підозру у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відмовлявся отримувати клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу, а також відмовлявся вчасно прибути в супроводі охоронців до суду для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу.
Вищевказане, на думку прокурора було зроблено з метою перешкодити слідчому виконати його обов`язок та у 60 годинний термін доставити затриманого до суду для обрання запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, міркування підозрюваного та його захисника про відсутність підстав для її задоволення, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.
04.02.1017 ОСОБА_8 повідомлено про підозру вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується даними, що містяться в матеріалах провадження, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 02 та 04.02.2017, протоколом прийняття від останнього заяви про вчинення кримінального правопорушення від 02.02.2017, протоколом огляду, маркування та вручення грошових коштів від 03.02.2017, протоколами затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_11 від 03.02.2017.
Тобто, слідчим суддею правильно встановлено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
Щодо апеляційних вимог прокурора про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони є безпідставними.
Відповідно до вимог ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків того, що підозрюваний може вчинити дії зазначені в ч.1 цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і ті, що передбачені п.п.1-11 цієї норми закону.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово, або в певний час доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В свою чергу, відповідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.
Так, приймаючи рішення про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя дотримався вищевказаних норм кримінального процесуального закону та відповідних положень Європейського права, належним чином дослідив всі обставини справи, врахував дані про особу підозрюваного, згідно яких останній раніше не судимий, має статус учасника бойових дій, постійне місце проживання в м. Житомирі, соціальні зв`язки, утримує неповнолітню дитину та прийшов до правильних висновків про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а також на те, що застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
Апеляційний суд погоджується з зазначеними висновками слідчого судді та також не вбачає підстав для застосування відносно підозрюваного більш суворого запобіжного заходу, як про те просить у своїй апеляційній скарзі прокурор.
За таких обставин, підстави для скасування рішення слідчого судді відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: