У Х В А Л А
Іменем України
11 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши клопотання директора ТОВ «Торгова компанія «ОПТІМ» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 25 липня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 212 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
19.06.2017 року в провадження слідчого судді надійшло вищевказане клопотання.

Клопотання заявник обґрунтовує тим, що 14 червня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва розглянувши клопотання про арешт майна у кримінальному провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000075 від 25 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України задовольнив дане клопотання, постановив Ухвалу, якою наклав арешт на майно - грошові кошти, які належать ТОВ «Торгова компанія «Оптім» () в сумі 6 655 940 грн., 62 490 євро, 76 278 дол. США.

Заявник зазначає, що арешт на майно було накладено необґрунтовано, а тому просить слідчого суддю його скасувати.

В судовому засіданні представник власника майна просив задовольнити клопотання.

Власник майна в минулому судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Слідчий та прокурор проти задоволення клопотання заперечили.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, а також дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого ОВС СУ ФР ГУ ДФС в м. Києві Головного слідчого управління Служби безпеки України перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 25 липня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 212 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2017 р. було накладено арешт на майно - грошові кошти, які належать ТОВ «Торгова компанія «Оптім» () в сумі 6 655 940 грн., 62 490 євро, 76 278 дол. США.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що відповідно до вимог ч.2 ст. 170 КПК України арешт зазначеного в прохальній частині клопотання майна, має на меті забезпечення виконання вироку суду в частині можливого цивільного позову чи можливої конфіскації майна, а також з метою збереження речових доказів.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Доводи заявника наведені у клопотанні, що на арешт накладено необгрунтовано, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та жодними доказами, долученими до матеріалів клопотання, підтверджені також не були.
Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.
Також слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись вимогами ст.ст. 174, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання директора ТОВ «Торгова компанія «ОПТІМ» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000075 від 25 липня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 212 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1