Провадження № 1-кс/761/8731/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , про негайне звільнення з-під варти в порядку ст.206 КПК України,

ВСТАНОВИВ :

До Шевченківського районного суду м. Києва, в порядку ст. 206 КПК України, надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про негайне звільнення з-під варти порядку ст. 206 КПК України, яке отримано у провадження слідчого судді ОСОБА_1 21 квітня 2017 року.

Клопотання обґрунтоване тим,що 19 квітня 2017 року,близько 17 годин 51 хв., в смт. Обухівка Дніпропетровської області прокурором другого відділу управління Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 з участю детективів Національного антикорупційного бюро України за підозрою у вчиненні злочину було затримано суддю Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 , без згоди Вищої ради правосуддя, чим порушено його конституційні гарантії незалежності та недоторканості судді та є підставою негайного звільнення останнього з-під варти.

Просить зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України звільнити негайно ОСОБА_3 з-під варти.

Вивчивши зміст клопотання, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст. 206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.

Приписами зазначеної статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

При цьому частиною другою статті 206 КПК України закріплені умови при наявності яких здійснюється з`ясування підстав позбавлення волі певної особи з її доставкою до слідчого судді, а саме: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, тобто позбавлена свободи за відсутності для того правових підстав.

Частина 1 ст. 9 КПК України передбачає, зокрема, що слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Таким чином, слідчий суддя, як і інші службові особи органів державної влади має діяти виключно в межах наданої компетенції.

Відповідно до ч.1 ст. 482 КПК України затримання судді чи утримання його під вартою чи арештом здійснюється за згодою Вищої ради правосуддя.

Без згоди Вищої ради правосуддя суддю не може бути затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом, за винятком затримання судді під час або відразу ж після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Суддя, затриманий за підозрою у вчиненні діяння, за яке встановлена кримінальна відповідальність, повинен бути негайно звільнений після з`ясування його особи, за винятком:

1)якщо Вищою радою правосуддя надано згоду на затримання судді у зв`язку з таким діянням; 2) затримання судді під час або відразу ж після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, якщо таке затримання є необхідним для попередження вчинення злочину, відвернення чи попередження наслідків злочину або забезпечення збереження доказів цього злочину. Суддя має бути негайно звільнений, якщо мета такого затримання (попередження вчинення злочину, відвернення чи попередження наслідків злочину або забезпечення збереження доказів цього злочину ) досягнута.

Виходячи з тлумачення частини 1 ст. 482 КПК України, законодавець визначив, що за загальним правилом затримання судді чи утримання його під вартою чи арештом здійснюється за згодою Вищої ради правосуддя. Виняток із загального правила встановлено лише щодо затримання як тимчасового запобіжного заходу. Якщо суддю затримано під час або відразу ж після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину,то згоди Вищої ради правосуддя не потрібно, за умови, що таке затримання є необхідним для попередження вчинення злочину, відвернення чи попередження наслідків злочину або забезпечення збереження доказів цього злочину.

Відповідно до ч.1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;

3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Статтею 211 КПК України передбачено, що строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесят двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу, а затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст. 186 КПК України передбачено, що клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

При цьому, ч.2 ст.193 КПК України передбачено право підозрюваного давати пояснення щодо будь-яких обставин його затримання та тримання під вартою безпосередньо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вивчивши клопотання та долучені до неї документи, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва не вбачає підстав для доставки ОСОБА_3 до суду для з`ясування підстав позбавлення його свободи.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19 квітня 2017 року, суддю Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 було затримано прокурором другого відділу управління Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 19 квітня 2017 року, о 17 годині 51 хв., під час вчинення тяжкого злочину, з метою забезпечення збереження доказів цього кримінального правопорушення.

Отже, слідчим суддею не встановлено,що затримання судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 проведено з порушенням вимог ч.1 ст. 482 КПК України, оскільки суддю затримано під час вчинення тяжкого злочину, таке затримання є необхідним для забезпечення збереження доказів злочину, тому у даному випадку згоди Вищої ради правосуддя на затримання судді не потрібно.

Станом на дату звернення до слідчого судді із клопотанням не минув час протягом якого підозрюваний повинен бути звільненим або доставлений до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, на час надходження до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , про негайне звільнення з-під варти в порядку ст.206 КПК України - а саме 21 квітня 2016 року, слідчим суддею не встановлено обставин, які б викликали у нього обґрунтовані сумніви з приводу того, що останній утримується під вартою без відповідних на те підстав, та підлягає доставці до суду і звільненню з-під варти саме в порядку ст. 206 КПК України, оскільки строк, передбачений ст.211 КПК України, з моменту його затримання не закінчився.

Таким чином, на даний час не вбачаю підстав для доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи, та задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 186, 193, 206, 309, ч.1 ст.482, 532 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У доставці до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва для з`ясування підстав позбавлення свободи ОСОБА_3 та задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , про негайне звільнення з-під варти в порядку ст.206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1