Справа № 713/308/17
Провадження №1-кп/713/62/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2017 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000594 від 06.11.2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянство України, працюючого на посаді майстра лісу Іспаського лісництва ДП «Вижницький Держспецлісгосп АПК», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 згідно наказу директора ДП «Вижницький Держспецлісгосп АПК» №149 від 01.12.2011 року перебуваючи на посаді майстра лісу Іспаського лісництва за яким закріплені квартали лісу №28, 29, 30, 31, та будучи особою, з якою 05.01.2015 року укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, в посадові обов`язки якого входить здійснення контролю за роботою працівників, організація виконання всіх видів робіт на закріплених за ним ділянках, охорона лісу від самовільних рубок та інших видів лісопорушень, ведення обліку об`ємів і якості виконаних робіт, проведення відпуску лісопродукції по сортах згідно ГОСТів на круглі лісоматеріали та дрова, тощо вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

05.11.2016 року, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що відпуск лісодеревини з території ввіреного йому кварталу здійснюється тільки на підставі попередньо здійсненої оплати, наряду на відпуск деревини, підписаного керівництвом ДП «Вижницький Держспецлісгосп АПК», а також на підставі виписаних товарно-транспортних накладних та специфікацій-накладних, передбачених Інструкцією по обліку лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки на підприємствах лісового господарства України, затвердженої Наказом Держкомлісгоспу України від 19.12.2003 року №205, діючи в порушення вимог цієї Інструкції, перебуваючи на території кварталу №30, виділ №29 Іспаського лісництва ДП «Вижницький Держспецлісгосп АПК», вчинив розтрату пиловника породи «дуб» III сорту в кількості 2,04 м.куб. на користь ФОП ОСОБА_7 .

В цей же день, ОСОБА_4 , виконуючи свої службові обов`язки, перебуваючи на території кварталу №30, виділ №29 Іспаського лісництва ДП «Вижницький Держспецлісгосп АПК», біля 15.00 год. запустив на територію верхнього складу автомобіль «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 .

В подальшому, ОСОБА_8 за допомогою гідроманіпулятора було завантажено на автомобіль «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , крім лісодеревини в кількості 17 куб.м., на яку було виписано товарно-транспортну накладну №01880 від 05.11.2016 року та специфікацію-накладну №01772 від 05.11.2016 року відповідно до наряду на відпуск деревини №834 від 03.11.2016 року, на підставі проведеної оплати, також 2,04 м.куб. пиловника лісодеревини породи «Дуб» III сорту, що була заготовлена з території даного кварталу та була ввірена майстру лісу ОСОБА_4 .

Після завантаження автомобіля, ОСОБА_4 , діючи умисно, достовірно знаючи, що оплата за 2,04 м.куб. пиловника породи «Дуб» III сорту не здійснювалась і ніяких документів на її відпуск не оформлялось, усвідомлюючи, що він здійснює розтрату ввіреного йому майна, протиправно випустив з території кварталу №30, виділ №29 Іспаського лісництва ДП «Вижницький Держспецлісгосп АПК» автомобіль «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , завантажений пиловником породи «Дуб» в загальній кількості 19,04 м.куб.

В подальшому, цього ж дня, біля 16.00 год. автомобіль «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , завантажений лісодеревиною в кількості 19,04 м.куб., з яких 2,04 м.куб. пиловника породи «Дуб» III сорту було відпущено без проведеної оплати та відповідних товарно-транспортних документів, було затримано працівниками Вижницького ВП ГУНП в Чернівецькій області на території с. Іспас Вижницького району Чернівецької області.

Згідно висновку судової економічної експертизи №81-А від 14.02.2017 вартість 2,04 м.куб. пиловника III сорту породи «Дуб» станом на 05.11.2016 року складає 4088,16 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи матеріально-відповідальною особою, 05.11.2016 року вчинив розтрату майна, яке йому було ввірене, а саме пиловника III сорту породи «Дуб» в кількості 2,04 м.куб. на користь ФОП ОСОБА_7 , чим заподіяв збитки ДП «Вижницький Держспецлісгосп АПК» на суму 4088,16 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.191 ч.1 КК України, як розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні.

09.03.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, яку учасники процесу під час проведення судового засідання просили затвердити.

Відповідно до умов зазначеної угоди представник потерпілого ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 на підставі ст.ст.469, 471 КПК України дійшли згоди про примирення, визнали правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.191 КК України, останній визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті, зазначили, що угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Також, враховуючи те, що ОСОБА_4 добровільно відшкодував завдані ДП «Вижницький Держспецлісгосп АПК» на суму 4088,16 грн. збитки, щиро розкаявся, сторони угоди узгодили міру покарання та визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, просив затвердити укладену між ним та представником потерпілого ОСОБА_6 угоду про примирення на підставі ст.ст.469, 471 КПК України. Підтвердив суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 пояснила, що шкода ДП «Вижницький Держспецлісгосп АПК» на суму 4088,16 грн. обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодована в повному розмірі, претензій матеріального та морального характеру не має, просила затвердити укладену між нею та обвинуваченим угоду про примирення на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України. Підтвердила суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважала, що є законні підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_6 , укладеної 09.03.2017 року.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, суд дійшов висновку, що зазначена угода містить необхідні реквізити, визначені ст.471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Статтею 469 ч.3 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 у повній мірі розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Представник потерпілого ОСОБА_6 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Судом установлено, що укладення угоди про примирення є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст.191 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Разом з цим, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про примирення укладеної між ним та представником потерпілого ОСОБА_6 09.03.2017 року в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання у виді 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн., в дохід держави, вважає, що таке покарання належить йому призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не судимого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, що укладену 09.03.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000 594 від 06.11.2016 року, між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_6 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.191 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. (п`ятсот десять гривень) в дохід держави без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Накладений ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.11.2016 року арешт на 29 стовбурів лісо-деревини породи «Дуб», яка передана на відповідальне збереження директору Державного підприємства «Вижницький ДСЛГ АПК» ОСОБА_9 скасувати.

Речові докази, на які ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 08.11.2016 року накладено арешт - 29 стовбурів лісо-деревини породи «Дуб», передані на відповідальне збереження директору Державного підприємства «Вижницький ДСЛГ АПК» ОСОБА_9 , - залишити за ними.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, засудженому та потерпілому підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1