694/306/17
1-кс/694/52/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

16.03.2017 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю начальника СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , користувача майна ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши клопотання начальника СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Начальник СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернулася з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль BMW318 голубого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з номером НОМЕР_2 ; визначити місцем зберігання автомобіля BMW318 голубого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з номером кузова НОМЕР_3 територію майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при Звенигородському ВП ГУНП в Черкаській області.
Клопотання мотивує тим, що 23.02.2017 року близько 09.30 год в м.Ватутіне співробітниками УПД ГУНП в Черкаській області було зупинено автомобіль BMW318 голубого кольору д.н. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_4 . Під час перевірки було встановлено, що номер кузова на даному автомобілі - НОМЕР_4 , а відповідно до даних Національної бази даних «Автомобіль» та Єдиного державного реєстру МВС номер кузова на автомобілі з таким номерним знаком повинен бути - НОМЕР_5 .

Як вбачається з відповідей на запити ТСЦ №7143 РСЦ МВС в Черкаській області - номерний знак НОМЕР_1 належить автомобілю BMW520 чорного кольору з номером кузова НОМЕР_5 ; - автомобіль з номером кузова НОМЕР_4 в Національній базі даних «Автомобіль» та Єдиному державному реєстрі МВС не зареєстрований.

10.03.2017 року для з`ясування питання чи змінювався ідентифікаційний номер, а саме номер кузова на автомобілі BMW318 д.н. НОМЕР_1 з номером кузова - НОМЕР_4 начальником слідчого відділення Звенигородського ВП ГУНП підполковником поліції ОСОБА_3 по даному провадженню призначено криміналістичне дослідження транспортного засобу, проведення якого доручено експертам Черкаського НДЕКЦ.

Дії ОСОБА_4 підпадають під попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, тобто знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

09.03.2017 року автомобіль BMW318 голубого кольору д.н. НОМЕР_1 з номером кузова НОМЕР_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Необхідність накладення арешту на вказаний автомобіль обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування необхідно провести ряд експертиз та слідчих дій із залученням цього транспортного засобу у стані, який він мав на момент затримання.
Оскільки майно щодо якого ставиться питання про накладення арешту тимчасово вилучене, відтак відсутня необхідність забезпечення його арешту, слідчим суддею на підставі ст. 172 КПК України розгляд клопотання здійснено з повідомлення та за участі власника транспортного засобу.
В судовому засіданні Начальник СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Пояснив, що на даний час проводиться досудове розслідування і по кримінальному провадженню необхідно провести ряд експертиз, а тому за для збереження речових доказів і з метою проведення експертиз необхідно накласти арешт на вищевказаний транспортний засіб.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задоволити з метою забезпечення кримінального провадження.

ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, вказавши що автомобіль BMW318 голубого кольору д.н. НОМЕР_1 він придбав в 2015 році через своїх знайомих у невідомого йому чоловіка за 3000 доларів США без технічного паспорта. Зі слів ОСОБА_4 чоловік, який продав йому автомобіль, повинен був переслати технічний паспорт на даний автомобіль поштою. Проте, на теперішній час він телефону не бере, зустрічей уникає. Крім того вказав, що експертиза на даний час не проведена, а внаслідок перебування автомобіля на штраф майданчику він позбавлений можливості користуватися ним. Зазначив, що має батьків похилого віку, яких постійно необхідно доставляти до лікарні. Просив передати автомобіль йому на зберігання, вказавши, що він буде перебувати у нього в гаражі та зобов`язувався надати його для проведення експертизи на першу вимогу.

Заслухавши пояснення начальника слідчого відділу, ОСОБА_4 , прокурора, перевіривши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає можливій конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 отримав даний автомобіль у користування шляхом придбання у невстановленої особи, яка в подальшому зобов`язувалася передати йому свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу. Даним автомобілем він користується відкрито на протязі більш ніж року. Даний автомобіль в угоні не перебуває. Про те, що номерні знаки його автомобіля не відповідають даним з бази НАІС йому нічого відомо не було. Проти проведення експертизи ОСОБА_4 не заперечує. ОСОБА_4 має потребу у користуванні зазначеним транспортним засобом. Підозра йому у даному кримінальному провадженні не оголошена.
Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, обґрунтованість підозри, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на автомобіль, вважаю за необхідне накласти арешт шляхом встановлення заборони у праві розпорядження зазначеним майном без обмеження права володіння та користування.
Так в судовому засіданні встановлено, що постановою про визнання речових доказів від 09.03.2017р. зазначений автомобіль було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000198 від 23.02.2017р., хоча як вбачається з витягу з ЄРДР (а.с. 3) відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2017.

Як бачається з тієї ж постанови, даний автомобіль з моменту вилучення залишено на зберіганні майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при Звенигородськом ВП ГУНП в Черкаській області.
Таким чином, зазначений автомобіль має статус тимчасово вилученого майна і відповідно до положень ст.169, ч.5 ст.171 КПК України має бути негайно повернутий його власнику, оскільки клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не було подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Більш того, як вбачається з матеріалів клопотання даний автомобіль було вилучено ще 23.02.2017р. про що вказано у протоколі огляду місця події (зворотній аркуш, а.с. 4), а саме клопотання про арешт майна, всупереч ст. 171 КПК, зареєстроване в канцелярії суду лише 13.03.2017р.
Клопотань про поновлення пропущеного процесуального строку подано не було.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Обов`язок доведення обгрунтованості клопотання та доведення вказаних обставин покладається в даному випадку на заявника, проте всупереч цьому ані до матеріалів клопотання ані в судовому засіданні останнім не було надано доказів того, що по кримінальному провадженню призначено будь-які експертизи та що існує будь-яка загроза знищення речових доказів, а саме вказаного автомобіля.
Навпаки, така загроза спростовується як матеріалами клопотання, так і учасниками судового розгляду. Так, неідповідність д.н.з. автомобіля базам даних була встановлена ще 23.02.2017р., того ж дня ОСОБА_4 були надані пояснення з приводу придбання автомобіля і невідповідності його д.н.з., разом з тим ОСОБА_4 було надано даний автомобіль як для проведення огляду 02.03.2017р., що підтверджено відповідним протоколом (а.с. 6), так і передано на зберігання після визнання речовим доказом 09.03.2017р. Відтак, в діях останнього не вбачається жодних ознак того, що він намагався знищити речовий доказ. Про надання даного транспортного засобу для проведення експертизи на першу вимогу вказано ОСОБА_4 і у судовому засіданні.
Відповідно до листів ТСЦ №7143 РСЦ МВС в Черкаській області від 09.03.2017р. (а.с.14-15) номерний знак НОМЕР_1 належить автомобілю BMW520 чорного кольору з номером кузова НОМЕР_5 .
Крім того у вказаних листах зазначено, що- автомобіль з номером кузова НОМЕР_4 в Національній базі даних «Автомобіль» та Єдиному державному реєстрі МВС не зареєстрований. Станом на 09.03.2017р. вказаний автомобіль в розшуці не перебуває. Так само у розшуці не перебуває автомобіль з номером кузова НОМЕР_5 , якому належить номерний знак НОМЕР_1 .
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про заборону особам, у володінні яких перебуває зазначений транспортний засіб, будь-яким чином розпоряджатися ним, оскільки незастосування такої заборони може привести до відчуження цього автомобіля. В іншій частині у задоволенні клопотання слід відмовити. При цьому слідчим суддею враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За таких обставин клопотання підлягає частковому задоволенню
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 169, 170, 173 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання начальника СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль BMW318 голубого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з номером НОМЕР_2 , що знаходиться на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів при Звенигородськом ВП ГУНП в Черкаській області, до прийняття судом остаточного рішення по кримінальному провадженню за № 0000198 від 24.02.2017р., шляхом заборони його відчуження будь-якими особами.
Негайно повернути автомобіль BMW318 голубого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з номером НОМЕР_2 , ОСОБА_4 .
Виконання ухвали покласти на начальника СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1