Справа № 504/2477/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" травня 2017 р. смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав кримінальне провадження № 0001040 від 14.06.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ясинувата Донецької області, росіянина за національністю, громадяна України, маючого вищу освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

встановив:
Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.02.2009 року зобов`язано ОСОБА_4 сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менш як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2008 року до 30.01.2021 року по 1/3 частини його заробітку, а з 30.01.2021 року по 19.07.2024 року по 1/4 частини його заробітку.

ОСОБА_4 достовірно знав про те, що рішення суду, яким його зобов`язано сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, вступило в законну силу.

Після вступу рішення суду в законну силу у ОСОБА_4 виник намір на умисне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду аліментів на утримання дітей.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне невиконання своїх обов`язків щодо утримання та виховання своїх дітей до їх повноліття, які закріплені у ст.51 Конституції України, а також у ст.ст. 150, 151 Сімейного кодексу України, ОСОБА_4 навмисно, тривало, систематично і наполегливо ухилявся від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, наданого відділом державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області від 30.05.2016 року, за ОСОБА_4 рахується заборгованість по аліментам, яка становить 81158,42 грн.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що дійсно, рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.02.2009 року він зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менш як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2008 року до 30.01.2021 року по 1/3 частини його заробітку, а з 30.01.2021 року по 19.07.2024 року по 1/4 частини його заробітку.

Однак, знаючи про те, що рішення суду набрало законної сили він ухилявся від слати аліментів на утримання дітей, оскільки з 2008 року працював у військовій частині, проте заробіток був незначний, в 2011 році його було звільнено, за цей час не працевлаштувався та не став на облік до центру зайнятості. У зв`язку з чим, у 2011 році шлюб з дружиною було розірвано, а в 2013 році його було позбавлено батьківських прав.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 30.05.2016 року, наданого відділом державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, за ним рахується заборгованість по аліментам у розмірі 81158,42 грн.

У вичиненому розкаявся та не заперечував щодо розгляду даної справи в порядку ч.3 ст.349 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила повідомлені обвинуваченим ОСОБА_4 обставини та просила не обмежувати волю обвинуваченому, щоб він мав можливість працювати та сплачувати заборгованість по аліментам.

Крім того повідомила, що 05.05.2017 року обвинувачений ОСОБА_4 сплатив на її рахунок 400 грн., що підтверджується квитанцією.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи, а також судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України, за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Суд, зокрема, враховує посередню характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання, те, що він являється раніше не судимим, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває та розпочав відшкодовувати потерпілій ОСОБА_5 заборгованість по аліментам.

Відповідно до ст.12 КК України, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до положень ст.66 КК України, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_4 міру покарання у виді обмеження волі, передбачену санкцією ч.1 ст.164 КК України із застосуванням дії ст.75 КК України з виконанням покладених на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальних витрат та речових доказів по справі немає.

Керуючись ст.ст.369, 371-373, 374 КПК України суд,

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1