Єдиний унікальний номер 205/1530/17
Справа № 205/1530/17
Провадження № 1-в/205/170/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника установи ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні в приміщенні Державної установи «Дніпровська виправна колонія №89» заяву засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, українця, громадянина України, освітою середньою, не одруженого, не працюючого, до засудження зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, засудженого ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.07.2015 року за ст.185 ч. 2; 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, ухвало Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 09.03.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме: з 04.03.2015 року по 20.07.2015 року
щодо звільнення від покарання на підставі ст.81 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 засуджений 05.05.2014 року вироком Димитровського міського суду Донецької області за ст. 309 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. 04.03.2015 року засуджений вироком Димитровського міського суду Донецької області за ст. 185 ч. 2; 71 ч. 1 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.07.2015 року вирок Димитровського міського суду Донецької області від 04.03.2015 року змінено. ОСОБА_5 визнано винним 185 ч. 2; 71 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 04.03.2015 року, кінець строку відбування покарання згідно ухвали Ленінського районного суду Дніпропетровської від 09.03.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України є 17.04.2018 року.

Засуджений ОСОБА_5 заявляє клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.

Заслухавши пояснення засудженого, який просив заяву задовольнити, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення клопотання, думку представника установи, який залишив питання на розгляд суду, вивчивши надані матеріали, суд приходить до наступного.

Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.

Висновок про виправлення засудженого має бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання. Головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці танавчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

При цьому Пленумом Верховного Суду України також звернуто увагу на те, що сумлінне поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т.і.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 06.03.2015 року. Під час утримання в Артьомовському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочення не застосовувалися.
З 14.09.2015 року проходив курс лікування в спеціалізованій туберкульозній лікарні при Софіївській виправній колонії (№ 55), де характеризувався негативно, де режим відбування покарання порушував, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності.
Заохочення не застосовувалися.
З 31.08.2015 року відбуває покарання у Дніпропетровській виправній колонії (№ 89). Не працевлаштований у зв`язку із хворобою, проходить курс лікування від туберкульозу в лікувальному закладі при колонії. До лікування ставиться задовільно, вимоги лікарів виконує, але під контролем.
До ОСОБА_5 застосовано стягнення у вигляді ДІЗО 3 доби за порушення форми одягу та стягнення у вигляді догани за порушення форми одягу, які погашені. Також до ОСОБА_5 застосовано заохочення начальником колонії за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці, залучення до робіт з благоустрою установи та виконання поставлених завдань, щодо приведення приміщень гуртожитків та прилеглої до них території у належний стан у вигляді подяки.

Наявність стягнень і заохочень, які були накладені та застосовані до ОСОБА_5 на протязі всього періоду відбування покарання в установі, який є не тривалим, та одне заохочення застосоване перед звернення засудженного до суду з клопотання про звільнення від покарання на підставі ст.81 КК України не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що ОСОБА_5 змінився та став на шлях виправлення, а тим більше виправився.

10.08.2016 року на засіданні адміністративної комісії установи засудженому було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України.
28.02.2017 року на засіданні адміністративної комісії установи засудженому було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України.
За вищенаведених обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу ОСОБА_5 , який засуджений і відбуває покарання за злочин середньої тяжкості в період не тривалого строку відбування покарання, призначеного за вироком суду, суд не знаходить достатніх приводів та підстав задля умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 і тому вважає відмовити у задоволенні заявленого клопотання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,-
У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1