Справа № 750/7579/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/718/2017
У Х В А Л А
про повернення апеляційної скарги
12 червня 2017 року м. Чернігів
Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від
26 листопада 2015 року,
Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від

26 листопада 2015 року ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 212, частиною 1 статті 366, статтею 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій на строк 2 роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків відповідно до вимог статті 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ДПІ у місті Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області 1 381 103 (один мільйон триста вісімдесят одну тисячу сто три) гривні на відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

Накладений ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 01 квітня 2015 року арешт майна: квартири АДРЕСА_1 , земельної ділянки, площею 0, 0900 га для індивідуального садівництва на території Рудківської сільської ради (згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЧН № 040663), земельної ділянки площею, 0,1200 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд с. Клочків, Черниської сільської ради (згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН № 073475), що належать на праві приватної власності ОСОБА_4 - залишено без змін до вирішення питання про звернення стягнення на арештоване майно з метою забезпечення виконання цивільного позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій порушила питання про скасування вироку місцевого суду в частині задоволення цивільного позову прокурора та ухвалення нового вироку, яким відмовити у задоволенні цивільного позову у повному обсязі.

В обгрунтування вимог, вказала, що рішення суду в цій частині має влив на її законні права та інтереси, оскільки арештоване майно є об`єктом права спільної сумісної власності її та ОСОБА_4 .

За змістом пункту 10 частини 1 статті 393 КПК України, яка визначає право на апеляційне оскарження, апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.

В разі оскарження вироку, ухвали суду, ухвали слідчого судді, згідно з положеннями статті 392 КПК України, інші особи мають право на оскарження, в частині порушених їх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку.

Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно змісту положень пункту 2 частини 3 статті 399 КПК України, підлягає поверненню апеляційна скарга, яка подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Однак Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави (справа « Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», справа «Девеер проти Бельгії»).

«Право на справедливий суд» - як складова справедливого судового розгляду не є абсолютним, оскільки воно підлягає допустимим обмеженням і регламентується з боку держави.

Застосована норма не обмежує доступу до правосуддя, оскільки спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства, а за наявності кримінального провадження, після підтвердження права власності на майно, в порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, а встановлення переліку осіб, які мають право на апеляційне оскарження, визначено КПК України.

З огляду на наведене, виходячи зі змісту частини 3 статті 399 КПК України, апеляційна скарга підлягає поверненню як така, що подана особою, яка не наділена правом апеляційного оскарження.

Керуючись статтею 399 КПК України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 26 листопада 2015 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Суддя ОСОБА_2