Справа № 442/5642/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/588/17 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2017 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001971 від 18.08.2016р. за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.04.2017р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник, Львівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.04.2017р. ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 місяця арешту.
Відбуття покарання постановлено рахувати з часу затримання обвинуваченого.
За вироком суду, 19.07.2016р. Дрогобицьким міськрайонним відділом кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ у Львівській області ОСОБА_7 було взято на облік, як засудженого вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2016р. за ч. 1 ст. 185 КК України на 140 годин громадських годин, та під підпис ознайомлено із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт згідно ст. 56 КК України та ст. 40 КВК України, роз`яснено зміст ч. 2 ст. 389 КК України і ст. 37 КВК України. Для відбування покарання у вигляді громадських робіт ОСОБА_7 було скеровано в ДП «Стебниккомунсервіс», про що товариством було видано наказ № 37-к/тр від 20.07.2016р. про виконання направлення, складено графік виходу на громадські роботи, з яким засудженого ознайомлено особисто. Однак, засуджений ОСОБА_7 відмовився від відбування громадських робіт та їх відпрацювання, пояснюючи це тим, що він не бажає виконувати громадські роботи. Станом на 12.08.2016р. засудженим ОСОБА_7 не відпрацьовано жодної години громадських робіт із призначених за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2016р.
На даний вирок суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду у частині призначеного обвинуваченому покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді 1 місяця арешту. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, до покарання за вказаним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2016р. та визначити остаточне покарання у вигляді 1 місяця 17 днів арешту. Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Зокрема, судом першої інстанції безпідставно не застосовано вимоги ст. 71 КК України та не визначено обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків із врахуванням покарання, призначеного вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2016р. Вважає, що слід дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, зокрема перевірити документи, які стосуються попередніх судимостей ОСОБА_7 та відбуття ним покарання за попереднім вироком, оскільки такі досліджені судом першої інстанції не повністю.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив таку задоволити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які частково погодились з вимогами апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, за наведених у вироку обставинах, та правильність кваліфікації його дій є вірним та в апеляційному порядку не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції у частині призначення ОСОБА_7 покарання не відповідає даній вимозі закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 02.06.2016р. було засуджено вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 140 годин громадських робіт, яке ним не відбуто.

Після постановлення даного вироку ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, за яке вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.04.2017р. йому було визначено покарання у виді 1 місяця арешту.

Разом з тим, всупереч вимогам ч. 1 ст. 71 КК України, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не призначив обвинуваченому покарання за сукупністю вироків.

За таких обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими апеляційні доводи прокурора про те, що судом першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 було неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.04.2017р. щодо ОСОБА_7 слід скасувати у частині призначеного покарання та ухвалити у цій частині новий вирок.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2016р. за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 140 годин громадських робіт, у зв`язку із чим 19.07.2016р. Дрогобицьким міськрайонним відділом кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ у Львівській області останнього було взято на облік і під підпис ознайомлено із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт згідно ст. 56 КК України та ст. 40 КВК України, та роз`яснено зміст ч. 2 ст. 389 КК України і ст. 37 КВК України, призначене покарання не відбув, тобто ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, його вік, те, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, однак має ряд захворювань, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає, що ОСОБА_7 слід призначити покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, а саме у виді арешту строком на 1 місяць.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КК України 140 годин громадських робіт відповідає 17 днів арешту.

Тому, на підставі ч. 1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_7 покарання слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2016р. та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 місяця 3 днів арешту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити частково.
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.04.2017р. щодо ОСОБА_7 скасувати у частині призначеного покарання.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч.1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_7 покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2016р. та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 1 (одного) місяця 3 (трьох) днів арешту.

У решті вирок суду залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4