АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/65/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/164/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 02 березня 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6
представник ВЦ №75 ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу.
З матеріалів особової справи вбачається, що вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2009 року ОСОБА_6 було засуджено за ч.1 ст.115 КК України на 11 років позбавлення волі.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14.03.2009 р. по 18.07.2009р. з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року не відбуту частину покарання замінено більш м`яким покаранням у виді обмеження волі. Засуджений відбуває покарання в Широківському виправному центрі № 75.
25 січня 2017 року до Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі(а.с.1).

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року в задоволенні вищезазначеного клопотання засудженому було відмовлено (а.с.23-24).

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на ті обставини, що ОСОБА_6 з 23.03.2009 року відбував покарання в Криворізькому СІЗО, характеризувався посередньо, з 12.08.2009 року відбував покарання в ЖВК №26, характеризувався посередньо, з 04.01.2011 року відбував покарання в МОЛ м. Дніпро, характеризувався посередньо, з 14.04.2011 року відбував покарання в ЖВК №26, характеризувався позитивно, мав два заохочення, з 19.08.2016 року відбуває покарання в Широківському виправному центрі №75, має одне заохочення від 27.12.2016 року, працює різноробочим, відповідно до характеристики характеризується позитивно, але відповідно до витягу з засідання комісії Широківського ВЦ №75 засудженому ОСОБА_6 відмовлено в поданні документів про умовно-дострокове звільнення через короткий термін перебування в установі (а.с.19), відбуває покарання за вчинення злочину, внаслідок якого спричинено смерть потерпілого (а.с.7-9), за час відбування покарання отримував заробітну плату, але добровільно шкоду потерпілим не відшкодовував, невідбута частина покарання з урахуванням перерахунку відповідно до ч.5 ст.72 КК України складає більше двох років (а.с.17),. Отже, суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що за весь період відбування покарання він сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання колонії, не допускав порушень. Дотримується свідомо умов режиму утримання. Цей факт підтверджується тим, що за весь строк відбування покарання він не має стягнень. Він повністю визнав свою вину у вчиненому злочині та щиро розкаявся. Звертає увагу на той факт, що відповідно до вироку, за яким він був засуджений, цивільний позов заявлений не був, відповідно до чого не має зобов`язань щодо відшкодування шкоди потерпілим. Всі ці обставини не були взяті до уваги судом, але свідчать про те що він довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. Після звільнення від відбування покарання він планує працевлаштуватися до ЦЗГК, створити сім`ю та всі умови для правослухняного життя. Під час відбування покарання він підтримує соціально-корисні зв`язки. Раніше засудженим не був. Весь час відбування ним покарання у колонії був працевлаштований. За весь період відбування покарання до нього застосовувалися тричі заходи заохочення за сумлінне ставлення до праці. За місцем відбування покарання характеризується позитивно.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні просив задовольнити свою апеляційну скаргу, ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

При апеляційному розгляді прокурор та представник Широківського ВЦ №75, кожен окремо, не заперечували проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи засудженого ОСОБА_6 щодо незаконності судового рішення колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, оскільки таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним злочинів, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Колегія суддів, в процесі підготовки до розгляду справи, дослідивши матеріали справи за клопотанням ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, встановила, що засуджений не довів свого виправлення, тому погоджується із рішенням суду про те, що не зважаючи на відбуття 3/4 строку призначеного покарання, призначеного за умисний особливо тяжкий злочин, він не довів свого виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що відповідно до характеристики він характеризується позитивно(а.с.3). Але, відповідно до витягу з засідання комісії Широківського ВЦ № 75 засудженому ОСОБА_6 відмовлено в поданні документів про умовно-дострокове звільнення через короткий термін перебування в установі (а.с.19).
Крім того, ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення злочину, внаслідок якого спричинено смерть потерпілого (а.с.7-9), за час відбування покарання отримував заробітну плату, але добровільно шкоду потерпілим не відшкодовував, невідбута частина покарання з урахуванням перерахунку відповідно до ч.5 ст.72 КК України складає більше двох років (а.с.17).
Колегією суддів, при вивченні матеріалів справи, було також встановлено, що ОСОБА_6 за весь строк відбування покарання він не мав стягнень, а мав три заохочення за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку (а.с.4)

Що стосується доводів засудженого ОСОБА_6 з приводу того, що всі наведені ним в апеляційній скарзі обставини не були взяті до уваги судом, але свідчать про те що він довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи, яка була детально вивчена та проаналізована судом першої інстанції, містяться всі дані про особу засудженого, на підставі яких суд зробив вірний висновок про необхідність відмови йому в умовно-достроковому звільненні.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 з приводу того, що після звільнення від відбування покарання він планує працевлаштуватися до ЦЗГК, створити сім`ю та всі умови для правослухняного життя., колегія суддів вважає їх такими, що жодним чином не впливають на ступінь виправлення засудженого, а тому не є підставою для застосування до нього положень ст.81 КК України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованими, та підстав для скасування чи зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2017 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4