АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Печерського управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме на автомобільний кран КТА-25, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , заборонивши його використання та відчуження.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані слідчим матеріали доводять наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. Так, апелянт посилається на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, в зв`язку з наступним: вилучення майна було незаконним та без належних для того підстав; на даний час закінчилися розумні строки здійснення досудового розслідування кримінального провадження; стороною обвинувачення не доведено відповідності даного майна критеріям ст. 98 КПК України; слідчим було пропущено строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна. Також, представник вказує на відсутність доказів причетності ОСОБА_8 до кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 197-1 КК України. Дані обставини, на думку апелянта, вказують на відсутність підстав для задоволення поданого клопотання та накладення арешту на майно ОСОБА_8 .

Також, представник вказує на своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, оскільки воно було постановлено без повідомлення власника майна, а копія судового рішення на адресу останнього не надсилалася та дізнався ОСОБА_8 про неї 18 квітня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого про арешт майна відбувся без повідомлення власника цього майна, а копія постановленого судом рішення, як вбачається з наданих суду матеріалів, на адресу останнього не направлялася, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо своєчасності оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість судового рішення, то колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На переконання колегії суддів вказаних вимог закону слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого СВ Печерського управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 про арешт майна яке належить ОСОБА_8 , а саме на автомобільний кран КТА-25, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , дотримався.
Так, слідчим відділом Печерського управління Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0003927 від 25 липня 2014 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що в липні 2014 року невстановлені особи незаконно зайняли земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовувалася ОСОБА_10 .

Також, органом досудового розслідування встановлено, що вказана земельна ділянка у приватну власність не передавалася та перебуває у комунальній власності громади міста Києва.

Ухвалами Печерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2016 року та від 22 грудня 2016 року на земельну ділянку по АДРЕСА_1 було накладено арешт у формі позбавлення права відчуження, розпоряджання та користування нею.

Проте, відповідно до протоколу огляду вказаної земельної ділянки, вона огороджена парканом, на її території знаходиться будівельна техніка, відсутні капітальні споруди та перебувають тимчасові споруди та металева будка з плакатом «ТОВ «ЖЕК Печерські пагорби».

Даний факт підтверджується протоколами огляду місця події від 01 лютого 2017 року та від 03 лютого 2017 року.

Разом з тим, відповідно до інформації Київської міської адміністрації, Департаментом містобудування та архітектури не видавалися вихідні дані на проектування об`єкта за вказаною адресою, а Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва не видавалися та не реєструвалися документи дозвільного та декларативного характеру, які б надавали право на виконання підготовчих і будівельних робіт.

15 березня 2017 року, в ході проведення обшуку, згідно ухвали Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року, вище зазначеної земельної ділянки, було вилучено автомобільний кран (будівельну техніку), за допомогою якого на обшукуваній території проводяться незаконні будівельні роботи, автокран КТА-25, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_8 .

Постановою слідчого СВ Печерського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_9 від 15 березня 2017 року вказаний автомобільний кран визнано речовим доказом.

Звертаючись з клопотанням про арешт вилученого автокрана слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є збереження цього майна як речового доказу.
Встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані слідчим на обґрунтування своїх вимог, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на автомобільний кран КТА-25, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що слідчим доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження цього майна як речового доказу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність автомобільного крана критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що зазначене в клопотанні слідчого майно може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу недоведеності слідчим тих обставин, що зазначене в його клопотанні майно має ознаки речового доказу, є безпідставними.

Що стосується посилань апелянта на відсутність доказів причетності ОСОБА_8 до кримінального провадження № 0003927, що на його думку виключає можливість застосування відносно останнього заходів забезпечення кримінального провадження, то слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Також є безпідставними і доводи апелянта про незаконність вилучення майна. Як вбачається з доданих до клопотання слідчого матеріалів, обшук земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , відбувся на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року, якою також надано дозвіл на відшукання та вилучення майна, в тому числі і будівельної техніки.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і доводи представника з приводу пропущення слідчим строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді та вважає, що вона постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Печерського управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме на автомобільний кран КТА-25, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , заборонивши його використання та відчуження, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2520/2017 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_11
Доповідач ОСОБА_1