справа № 208/7010/16-к
№ провадження 1-кс/208/661/17
УХВАЛА
Іменем України

18 квітня 2017 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання про арешт майна,-
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Суд, вислухавши слідчого, вивчивши надані суду матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав:
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син ОСОБА_6 , тобто після спливу шестимісячного строку на прийняття спадкоємцями спадщини зазначена квартира має ознаки відумерлої спадщини і може бути визнана комунальної власністю на підставі рішення суду.
При підготовці матеріалів для пред`явлення заяви в інтересах Кам`янської міської ради про визнання квартири відумерлою спадщиною і опрацювання інформації Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявлено, що державним реєстратором Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_7 проведено реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за іншою особою, а саме ОСОБА_8 на підставі дублікату свідоцтва про право власності від 09.06.1999, виданого 23.10.2015 Департаментом на підставі розпорядження №5/492-р.
Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №73248909 від 17.11.2016, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована за ОСОБА_8 , на підставі приватної власності, згідно дублікату свідоцтва про право власності, на житло від 09.06.1999 виданий згідно з розпорядженням департаменту комунальної власності та земельних відносин ДМР №5/492-р від 23.10.2015.
Допитана ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 показала, що в період 2015-2016 років до державної Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції з метою реєстрації на своє ім`я об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 не зверталася, свій паспорт не губила та іншим особам не передавала.
В ході допиту державний реєстратор Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначила, що картку приймання заяви №27078212 щодо вищевказаної квартири заповнювала ОСОБА_8 в її присутності.
Але, ОСОБА_8 категорично стверджує, що заяву за реєстраційним №14843338 від 14.12.2014 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , картку приймання заяви №27078212, а також будь-які інші відповідні документи вона не заповнювала та не підписувала.
18.12.2015 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_7 на підставі вищевказаної заяви було прийнято рішення №27262179 провести державну реєстрацію права власності квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , за суб`єктом: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Під час аналізу наданої ДП "Національні інформаційні системи" інформації встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Дніпродзержинського МУЮ ОСОБА_7 21.12.2015 здійснила державну реєстрацію права на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_10 , на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження Департаменту комунальної власності та земельних відносин ДМР №5/498-р від 02.12.2015 (номер запису про право власності 12644291) та 31.12.2015 здійснила державну реєстрацію права на квартиру АДРЕСА_5 за ОСОБА_11 , на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження Департаменту комунальної власності та земельних відносин ДМР №5/523-р від 04.12.2015 (номер запису про право власності 12874529).
Згідно отриманої від Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради інформації за №05-07/1040 від 11.04.2017, свідоцтва та дублікати свідоцтв про право власності на вказане житло не видавались, розпорядження №5/523-р від 04.12.2015 та №5/498-р від 02.12.2015 не приймались, розпорядчих документів щодо передачі щодо передачі квартир за адресами АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 з комунальної власності у приватну власність громадян не приймалося, що вказує на протиправність дій ОСОБА_7 під час вчинення реєстраційних дій.
Беручи до уваги викладене, квартира АДРЕСА_5 є предметом злочину, з метою унеможливлення її відчуження, повторного незаконного переоформлення на іншу особу, а також з метою наступного відшкодування цивільного позову, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане нерухоме майно.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 98 КПК України, квартира АДРЕСА_5 є речовим доказом, який містить відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до вимог ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положеннями ч.3 вказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядаєтьсяслідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.
Згідно з вимогами статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
В судовому засіданні слідчим доведено, що, враховуючи незаконне переоформлення зазначеної в клопотанні квартири, незастосування арешту може призвести до її повторного відчуження, що ускладнить розслідування даної кримінальної справи.
Згідно ч.2 ст172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Оскільки слідчим доведено наявність достатніх підстав, що існує реальна загроза повторного відчуження майна, суд згідно ч.2 ст.172 КПК України, розглянув клопотання без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника.
Встановивши, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, та беручи до уваги, що незастосування арешту зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, суд вважає, що надання дозволу на арешт майна надасть можливість для повного та неупередженого розслідування кримінального провадження.
Керуючись ст. ст.170-175 КПК України:
Ухвала про накладення арешту на майно відповідно до ст.175 КПК України підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1