Справа № 448/820/15-к
Провадження №1кп-460/102/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 рокум.Яворів
м.Яворів

Колегія суддів Яворівського районного суду Львівської області в складі:
головуючої судді: ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000263 від 03.05.2015року, відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Покосне Братського району Іркутської області Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, не судимого,-
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 22.06.2007року Сихівським районним судом м.Львова за ч.1 ст.155 КК України, ч.2 ст.187 ККУкраїни із застосуванням ст.69 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 15.08.2008року умовно достроково,-
про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.2 ст.186 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
На початку травня 2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вступили у злочинну змову з іншою особою (відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження) переслідуючи корисливі мотиви, незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме, автомобілем марки "Міцубісі Паджеро", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_10 ..
Так, згідно попередньої домовленості, 02.05.2015 року, близько 20 год. 00 хв., інша особа (відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження), шляхом обману заманила потерпілого ОСОБА_10 на вказаному вище автомобілі у лісовий масив неподалік с.Княжий Міст Мостиського району Львівської області, де разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , застосували до ОСОБА_10 фізичне насильство, що виразилось у нанесенні ударів руками по тілу, зв"язуванні клейкою стрічкою рук та ніг, прив"язуванні потерпілого до дерева та заклеюванні клейкою стрічкою рота, що позбавило можливості потерпілого самостійно пересуватися та вільно дихати, а в подальшому залишили ОСОБА_10 в прив"язаному до дерева стані, що створило реальну загрозу для його життя чи здоров"я. Реалізуючи свій злочнний умисел, інша особа, разом з обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 незаконно заволоділи автомобілем марки "Міцубісі Паджеро", реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 79 772, 26 грн., та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли.
Таким чином, своїми діями обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане із насильством, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тобто скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 289КК України.

Крім цього, інша особа та обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_9 02.05.2015 року біля 20 год. 00 хв., під час незаконного заволодіння автомобілем марки "Міцубісі Паджеро", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_10 , з правої кишені штанів потерпілого відкрито викрали мобільний телефон марки «Самсунг», моделі GT-S5360, ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 3200 грн..
Таким чином, своїми діями обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вчинили відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково та надав такі показання: що на початку травня 2015 року, він із своїм знайомим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , що у той час був із своєю дівчиною, сиділи на вулиці в межах мікрорайону Сихова у м. Львові, пили пиво. У цей час до них підійшов ОСОБА_12 , якого він, обвинувачений ОСОБА_8 , кілька разів бачив до того. Вони привіталися, той підсів до них до столу і вони продовжували розпивати пиво. Пізніше дівчина ОСОБА_9 запропонувала піти до ОСОБА_9 додому випити горілки. Вони пішли, випили одну пляшку 0,5 літра горілки на всіх і розійшлися. В помешканні ОСОБА_9 , ОСОБА_12 розпитував хто де працює. Він, ОСОБА_8 , сказав, що займається ремонтами квартир. ОСОБА_12 спитав, чи не може він зробити йому ремонт, на що він погодився, зауваживши, що лише під час вихідних, оскільки мав велике навантаження. Наступний день був вихідним і він зібрася зайти до ОСОБА_12 щоб підрахувати скільки потрібно коштів та матеріалів на проведення ремонту, але спочатку мав намір зайти до своєї знайомої. По дорозі коли йшов до знайомої зустрів ОСОБА_12 , та запропонував йому зайти підрахувати витрати пов`язані з ремонтом, однак останній повідомив, що йому зараз не до того, і вони пішли до ОСОБА_9 , звідки всі разом пішли погуляти. Гуляли, пили пиво. ОСОБА_12 попросив його щоб він зателефонував ОСОБА_11 , який працював таксистом, так як його потрібно було кудись відвезти, однак останній повідомив, що не може їхати, оскільки на передодні вживав алкоголь. Він, зателефонував ОСОБА_11 та запропонував підійти до них. Через деякий час ОСОБА_11 підійшов до них. ОСОБА_12 спитав ОСОБА_11 , чи не має в нього знайомого який міг би автомобілем відвезти його в м. Городок Львівської області. ОСОБА_11 передзвонив своєму знайомому ОСОБА_13 і вони домовились про зустріч. Після цього, вони розійшлися по своїх справах. В подальшому вони зустрілися біля супермаркету «НАШ» у цьому ж мікрорайоні, і чекали ОСОБА_13 .. Коли приїхав ОСОБА_13 , ОСОБА_12 запропонував всім поїхати разом з ним в сторону м. Городка Львівської області. Всі сіли і поїхали, проїхавши м. Городок , ОСОБА_12 попросив водія зупинитись за містом біля траси. Він вийшов з автомобіля, та сказав чекати його. ОСОБА_12 вийшовши з автомобіля розмовляв по телефону і пішов в сторону села. Вони трохи ще посиділи, потім вийшли з автомобіля стояли та курили. Перекуривши пішли до магазину,який був неподалік, де пили пиво та каву. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_12 , та спитав ОСОБА_11 , чи той може завезти його знову до Львова за додаткову плату, на що той переговоривши з ОСОБА_13 погодився. Вони у трьох поїхали, а він та ОСОБА_9 залишились в селі Княжий Міст Мостиського району Львівської області. В цей же день, приблизно через 1 годину ОСОБА_11 з ОСОБА_13 повернулися назад в с. Княжий Міст Мостиського району Львівської області та розповіли їм, що ОСОБА_12 вийшов з автомобіля біля КПП, і кудись пішов, вони чекали його, однак того не було. Мобільний телефон ОСОБА_12 був вимкнутий. Оскільки ОСОБА_13 потрібно було їхати на роботу, останній разом з ОСОБА_11 поїхав, а він з ОСОБА_9 залишилися чекати ОСОБА_12 біля магазину.
Коли йшли від магазину до дороги вони побачили, що їде автомобіль «Мітцубісі Паджеро» сірого кольору, з боку від водія на передньому сидінні автомобіля сидів ОСОБА_12 вони зрозуміли що він їде до них. Однак, автомобіль проїхав повз них не зупинившись, а зупинився лише біля лісу за переїздом, це метрів 300 було далі від них. Вони зрозуміли, що ОСОБА_12 їх не побачив та направились навпростець до автомобіля і ОСОБА_12 .. Коли підійшли ближче то побачили, як ОСОБА_12 і потерпілий ОСОБА_10 біля автомобіля шарпали один одного за рукава курток, в які були одягнені. ОСОБА_12 кричав за якісь гроші, було чути лайку нецензурними словами. Зі слів ОСОБА_12 було зрозуміло, що мова йде про гроші які ОСОБА_10 не хоче повертати чи віддати автомобіль.
Він разом з ОСОБА_9 стали розбороняти їх. ОСОБА_9 тримав ОСОБА_10 , а він ОСОБА_12 .. Коли конфлікт між ними більш менш втих, ОСОБА_12 сказав всім сідати в автомобіль. ОСОБА_10 добровільно сів в автомобіль на заднє сидіння ОСОБА_12 щось шукав в бардачку та багажнику, потім сів за кермо, а він та ОСОБА_9 , на заднє сидіння. Посередині між ними сидів ОСОБА_10 , ОСОБА_12 сів у крісло водія та повернувся назад до ОСОБА_10 .. Вони і далі продовжували сваритися та ображати один одного, конфлікт був за якісь гроші, ніби ОСОБА_12 дав ОСОБА_10 завдаток на автомобіль, а той не хотів віддавати ні гроші, ні автомобіль. Він і ОСОБА_9 притримуючи плечами , затиснули з обох сторін ОСОБА_10 , а ОСОБА_12 стояв на колінах на передньому сидінні водія і скотчем мотав ОСОБА_10 руки до тулуба.
ОСОБА_10 лаявся нецензурними словами, але про допомогу не просив, вийти з автомобіля не хотів. Вони були переконані, що потерпілий був винен ОСОБА_12 гроші. Після цього вони від`їхали, потерпілий шарпався, а вони з ОСОБА_9 його притримували плечами. За кермом був ОСОБА_12 .. Проїхавши 5-10 хвилин попри ліс, ОСОБА_12 зупинив автомобіль та наказав йому та ОСОБА_9 , вийти з автомобіля, вони вийшли, та відійшли на незначну відстань від автомобіля. Він з ОСОБА_9 не знали, що відбувається. Конфлікт між потерпілим та ОСОБА_12 тривав й надалі. Коли вийшли з автомобіля ОСОБА_9 почував себе недобре і блював.
Після цього, ОСОБА_12 покликав їх знову зайняти свої місця в автомобілі.
Коли вони сіли в автомобіль то побачили, що в потерпілого лице замотано скотчем. Він, ОСОБА_8 , стягнув потерпілому з рота скотч щоб той не задихнувся, та наказав потерпілому мовчати щоб цього не побачив ОСОБА_12 .. Після цього, ОСОБА_12 знову наказав всім вийти з автомобіля. Вони з ОСОБА_9 вийшли та допомогли потерпілому, який був зв`язаний вибратись з автомобіля, а саме, він з однієї сторони притримував потерпілого за голову, а ОСОБА_9 за ноги і так положили його на землю. Після цього, за наказом ОСОБА_12 , вони з ОСОБА_9 знову сіли в автомобіль під керуванням ОСОБА_12 і поїздивши по лісосмузі хвилин 10, ОСОБА_12 знову зупинив автомобіль та наказав йому з ОСОБА_9 вийти з автомобіля та йти на дорогу де чекати його, що й вони з ОСОБА_9 і зробили.
Через деякий час після того, як вони з ОСОБА_9 вийшли на дорогу, їх наздогнав ОСОБА_12 , який сидів за кермом автомобіля, та сказав сідати в автомобіль, так як він відвезе їх додому бо потерпілого вже відвіз на дачу, та пояснив, що вказаний автомобіль належить йому, ОСОБА_12 .. Вони сіли з ним та поїхали.
Попередньо про викрадення автомобіля та телефону з ніким не домовлялися. З ОСОБА_12 ніяких планів не обговорювали, ролей не розподіляли. Крім цього, ОСОБА_12 сам весь час говорив їм не чіпати, не бити ОСОБА_10 , оскільки це їхні особисті справи. Потерпілого не бив, скотчем не в`язав, не обшукував, телефона не брав, до дерева не прив`язував, коли прив`язували до дерева потерпілого присутній не був, хто це робив йому не відомо. Що стосується ОСОБА_9 , ОСОБА_8 пояснив, що той також не бив ОСОБА_10 .. ОСОБА_12 в його з ОСОБА_9 присутності потерпілого теж не бив, а навпаки, коли він та ОСОБА_9 відтягували ОСОБА_12 та ОСОБА_10 в різні сторони, казав, щоб часом не думали ОСОБА_10 бити, це їхні справи і вони самі розберуться, він не памятає чи ноги у потерпілого були зв`язані, та чи потерпілий сидів рівно чи напівлежачи. Вони були переконані, що ОСОБА_10 заборгував ОСОБА_12 гроші.
Автомобіль впродовж 1-2 тижнів він бачив у ОСОБА_12 під вікном.
Умислу на викрадення телефона та заволодіння автомобіля потерпілого у нього не було. Попередньої змови між ними не було, їхали тому що думали що ОСОБА_12 потерпілий був винен гроші, , єдине що стиснув потерпілого плечем коли той сидів на задньому сидінні між ними.
Разом з тим, у вчиненному щиро розкаюється просить суворо не карати, не позбавляти волі покликаючись на те, що на утриманні в нього малолітня донька.
Покази обвинуваченого ОСОБА_8 повністю підтвердив допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 , який свою вину, у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково та надав такі пояснення, що на початку травня 2015 року він із своєю дівчиною та товаришами ОСОБА_11 і ОСОБА_8 сиділи на вулиці в районі Сихова в м. Львові пили пиво, до них підійшов ОСОБА_12 .. Його дівчина запропонувала піти до нього додому випити горілки. Вони пішли випили одну пляшку 0,5 літра горілки на всіх і розійшлися. В нього дома ОСОБА_12 спілкувався з його товаришами в основному хто де з них працює.
Наступного дня до нього прийшов ОСОБА_8 з ОСОБА_12 і вони разом гуляли, пили пиво. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_11 та в них з ОСОБА_12 зав`язалась розмова. Вони переговорили і ОСОБА_12 пішов по своїх справах а він, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 пішли разом гуляти. В подальшому вони з ОСОБА_12 знову зустрілися біля супермаркету «НАШ» в мікрорайоні Сихова у м. Львові. Коли до них під`їхав ОСОБА_13 , ОСОБА_12 запропонував всім разом поїхати з ним в сторону м. Городка. Всі сіли в автомобіль, під керуванням ОСОБА_13 і поїхали. Проїхавши м. Городок , ОСОБА_12 попросив водія зупинитись за містом біля траси. ОСОБА_12 вийшов з автомобіля, та сказав зачекати його. В цей час він з кимись розмовляючи по телефону пішов в сторону села. Вони вийшли з автомобіля та 10 хвилин стояли курили, після цього пішли до магазину де пили пиво та каву. Через деякий час до них повернувся ОСОБА_12 , та спитав ОСОБА_11 , чи той може попросити водія ОСОБА_13 щоб за додаткову плапту відвезти його знову до м. Львова, на що, той з водієм погодились. Вони в трьох поїхали, а він з ОСОБА_8 залишились і далі біля магазину, в селі Княжий Міст Мостиського району Львівської області. Приблизно через 1 годину ОСОБА_11 з ОСОБА_13 повернулися до них, та розповіли, що ОСОБА_12 вийшов з автомобіля біля КПП, і кудись пішов. Вони чекали його, але того не було, мобільний телефон ОСОБА_12 був вимкнутий. Оскільки Дубицькому потрібно було їхати на роботу, він разом з ОСОБА_11 поїхали, а він з ОСОБА_8 залишилися чекати біля магазину ОСОБА_12 ..
Приблизно біля 18 години 02.05.2015 року, коли вони йшли від магазину до дороги в с.Княжий Міст, то побачили, що їде автомобіль «Мітцубісі Паджеро» сірого кольору, в якому спереду в кріслі пасажира сидить ОСОБА_12 , однак автомобіль проїхав повз них, і зупинився аж біля лісу за переїздом, це було приблизно метрів 300 далі від них. Вони зрозуміли, що ОСОБА_12 їх не побачив та направились навпростець до автомобіля в якому був ОСОБА_12 .. Коли підійшли ближче до автомобіля то побачили як ОСОБА_12 та потерпілий ОСОБА_10 стоять біля автомобіля та шарпають один одного за рукава курток. При цьому ОСОБА_12 кричав за якісь гроші, вони лаялися нецензурними словами. З почутого він зрозумів що ОСОБА_10 не хоче повертати ОСОБА_12 гроші, чи автомобіль.
Він з ОСОБА_8 стали розбороняти їх, а саме, він тримав ОСОБА_10 за руку , а ОСОБА_8 тримав ОСОБА_12 .. Коли конфлікт між ними більш менш втих, ОСОБА_12 сказав всім сідати в автомобіль. ОСОБА_10 добровільно сів в автомобіль. ОСОБА_12 метушився, щось шукав в бардачку та багажнику, потім сів за кермо автомобіля. Він з ОСОБА_8 сіли на заднє сидіння а ОСОБА_10 сів між ними. ОСОБА_12 сів у крісло водія та повернувся назад до ОСОБА_10 вони знову продовжували сваритися та ображати один одного, конфлікт був за гроші, та автомобіль, ніби ОСОБА_12 дав ОСОБА_10 завдаток, а той не хотів віддавати. Він не може пояснити чому він та ОСОБА_8 виконували розпорядження ОСОБА_12 , напевне тому, що боялися його, оскільки, в нього був вплив на людей. Він і ОСОБА_8 сидячи з різних боків в автомобілі притримували своїми плечами ОСОБА_10 ,який сидів між ними на задньому сидінні, таким чином затиснувши його з обох сторін. В цей час, ОСОБА_12 стояв на колінах на сидінні водія і скотчем мотав ОСОБА_10 руки які 2 рази примотав до тулуба. ОСОБА_10 в середину між ними сів на вимогу ОСОБА_12 ,він лаявся нецензурними словами про допомогу не просив, опору не чинив, вийти з автомобіля не хотів. Вони були переконані, що потерпілий був винен ОСОБА_12 гроші. Після цього, вони від`їхали, потерпілий в автомобілі шарпався, а вони його притримували плечами. Проїхавши 5-10 хвилин попри лісосмугу, ОСОБА_12 зупинив автомобіль та наказав їм з ОСОБА_8 вийти, що вони й зробили. Коли вийшли з автомобіля йому було погано він блював, почував себе погано. Їм не було відомо, що відбувається. Конфлікт між потерпілим та ОСОБА_12 тривав і надалі. Відстань на яку вони відійшли від автомобіля була метрів сто. Вікна в автомобілі були запотілі.
ОСОБА_12 покликав їх знову зайняти свої місця в автомобілі. Коли вони повернулись в автомобіль то побачили, що в потерпілого обличчя замотано скотчем. ОСОБА_8 скоріше зорієнтувався від нього і стягнув потерпілому з рота скотч щоб той не задихнувся, та наказав мовчати щоб не побачив ОСОБА_12 ..
Проїхавши незначну відстань, ОСОБА_12 знову наказав усім вийти. Вони також допомогли ОСОБА_10 вийти із автомобіля, при цьому ОСОБА_8 притримував його голову, а він, ОСОБА_9 , підтримував ноги. Потерпілого вони поклали на землю, сіли у автомобіль до ОСОБА_12 ..
Проїхавши приблизно 10 хвилин ОСОБА_12 знову наказав їм вийти з автомобіля і йти на дорогу та чекати його. Вони вийшли з автомобіля і пішли в сторону села. Біля 19 год.00хв. коли вони вже вийшли на дорогу, їх наздогнав ОСОБА_12 який їхав за кермом автомобіля, та сказав сідати оскільки відвезе їх додому, так як потерпілого уже відвіз на дачу, а автомобіль є його, ОСОБА_12 .. Протягом двох тижнів цей автомобіль стояв під вікнами ОСОБА_12 ..
Потерпілого не бив, скотчем не в`язав, не обшукував, телефона не брав, до дерева не прив`язував, при цих діях присутній не був, звідки взявся скотч йому не відомо, єдине що стиснув потерпілого плечем коли той сидів на задньому сидінні між ними. Попередньої змови між ними не було, їхали тому що думали що ОСОБА_12 потерпілий був винен гроші. ОСОБА_14 також не бив потерпілого.
ОСОБА_12 при них потерпілого не бив, а навпаки і їх застерігав щоб часом не думали ОСОБА_10 бити, наголошував що це їхні особисті справи і вони самі розберуться. Він не пам`ятає чи ноги в ОСОБА_10 були зв`язані, чи потерпілий сидів чи можливо лежав напівсидячи. Просить суворо не карати, оскільки має на утриманні стареньких батьків. У вчиненному щиро розкаюється.
За принципом безпосередності дослідження доказів, передбаченого ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані як докази відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо приймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.
Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору.
Відтак, незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченими, їх винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186,ч.3 ст.289 КК України доводиться доказами по справі, які перевірено судом, а саме:
Показами потерпілого ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив що він займається роздрібною торгівлею рибальських та мисливських приладь на ринку "Торпедо" у м. Львові по вулиці Кокурудзяній. Під час своєї діяльності, 2,5 роки тому, він через свого товариша познайомився з ОСОБА_12 , який інколи заходив у його магазин. Одного разу ОСОБА_12 прийшов до нього у магазин і спитав чи не міг би він пригнати автомобіль з Європи з дизельним двигуном. Визначивши марку автомобіля він погодився пригнати ОСОБА_12 автомобіль марки "Мітцубісі Паджеро Вагон", за ціною від 7000 до 10000 доларів США. Даний автомобіль ніби хотіла придбати особа по кличці «Архітектор» з м. Мостиська Львівської області для своєї доньки, і згідний заплатити 9 тисяч 500 доларів США.
Даний автомобіль мав перевезти його товариш ОСОБА_15 , який 24.04.2015 року повідомив по телефону, що замовлений автомобіль вже знаходиться у м. Львові. ОСОБА_16 передав йому документи на автомобіль, а саме: свідоцтво про реєстрацію ТЗ; сервісну книжку; запасні ключі від автомобіля, та перегнав такий до свого знайомого ОСОБА_17 , який проживає у АДРЕСА_3 . За придбаний автомобіль він заплатив 6 250 доларів США.
02.05.2015 року, близько 10-11 год., йому зателефонував ОСОБА_12 та запропонував зустрітися з покупцем автомобіля у м. Львові. Близько 17 год.00 хв. цього ж дня, він не дочекавшись покупців автомобіля, зателефонував ОСОБА_12 , з розмови з яким, дізнався, що автомобіль потрібно перегнати в м. Мостиська до дому покупця. Він зустрівшись з ОСОБА_12 , разом поїхали на автомобілі марки "Мітцубісі Паджеро Вагон" в напрямку с. Княжий Міст Мостиського району Львівської області. В`їхавши в село вони повернули на піщану дорогу яка веде повз залізнодорожню колію. В лісосмузі ОСОБА_12 попросив зупинитись, ОСОБА_12 зайшов в лісовий масив, а він тим часом розвернув автомобіль. В цей час, спереду від автомобіля він побачив двох мужчин, які перейшли дорогу і зайшли в лісовий масив. Через деякий час ОСОБА_12 повернувся і повідомив йому, що потрібно під`їхати до дачі, де проживає покупець і став показувати дорогу. Він, виконуючи вказівки ОСОБА_12 повернув вглиб лісового масиву,це не викликало в нього жодної підозри. Проїхавши ще трохи, ОСОБА_12 наказав зупинитися і чекати на доньку « ОСОБА_18 » з якою вони поїдуть до її батька в м. Мостиська. ОСОБА_12 комусь телефонував, з розмови він почув, що мова йде про автомобіль, що такий в доброму стані. Приблизно об 20 годині він побачив, що в його автомобілі відчиняються задні двері і сідають двоє незнайомих мужчин, в подальшому йому стало відомо, що це були ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ..
Він сидів за кермом автомобіля, а ОСОБА_12 з боку на передньому сидінні в якості пасажира. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 сиділи ззаді. В цей час, на нього накинувся ОСОБА_12 , але він зловив його за руку та відіпхнув.
ОСОБА_9 вийшовши з автомобіля та відкривши передні двері з лівої сторони автомобіля, намагався нанести йому удар по голові, однак він схопив його лівою рукою за шию та стиснув кисть руки. В цей час ОСОБА_8 який сидів на задньому сидінні автомобіля рукою притиснув його за шию до підголовника сидіння, придушивши його. Били всі троє по тілу. Він спочатку кричав, що ви робите, а потім зрозумів, що йому ніхто не допоможе. ОСОБА_12 кричав, що це за гроші. Після чого вони перекинули його на заднє сидіння головою до лівої дверки та почали крутити руки та обмотувати руки скотчем. ОСОБА_8 тримав, а ОСОБА_9 обмотував. Все тіло і голова були обмотані клейкою стрічкою. Не може сказати хто, заклеїв йому рот клейкою стрічкою, оскільки не пригадує. Зв`язати його запропонував ОСОБА_12 .. Він не міг дихати, нічого не бачив і не міг рухатися. ОСОБА_8 запропонував йому не кричати, щоб не почув ОСОБА_12 та стягнув йому з рота скотч, на що він погодився, бо вже задихався, оскілики рот у нього був заклеєний, а носом не міг дихати бо він в нього був ще раніше перебитий.
Він втратив свідомість та думав, що вже прощається з життям. ОСОБА_12 наказував, що кому робити. В подальшому ОСОБА_8 сів на нього, тим самим притримуючи його, ОСОБА_9 сів на переднє сидіння, а ОСОБА_12 за кермо і стали возити його по лісі приблизно 15-20 хвилин, щоб запутати сліди.
Після чого, вони винесли його з автомобіля і поклали на землю, ще раз перев`язавши руки та ноги клейкою стрічкою та шнурком. Хто конкретно перевязував кінцівки рук та ніг стверджувати не може, оскільки, не бачив, так як у нього були замотані очі. З автомобіля його винесли всі троє, ОСОБА_8 притримував голову щоб він не вдарився, а ОСОБА_9 ноги. Вони винесли його з машини та поклали на землю. У цей момент, ще до дерева його не привязували, а залишили просто на землі. Він намагався звільнитися від скотчу, але ОСОБА_12 і обвинувачені знову повернулись, підійшли до нього і запитали чи він подумав. Тоді знову зв`язали його клейкою стрічкою ще міцніше і прив`язали до дерева дратвою, а руки шнурком та залишили його. Били його лише в автомобілі по туловищу, по голові не били, ногами ударів не наносили, стверджує, що він міг вдаритися головою об дерево коли старався звільнитися від шнурків.
Після того, як його прив`язали до дерева, приблизно через 10 хвилин він почув , що його автомобіль поїхав, тому він зробив висновок, що усі троє кудись поїхали на ньому, після цього він будучи в такому стані втратив свідомість. Коли опритомнів, йому вдалося звільнитися від мотузки та клейкої стрічки,звільнивши по черзі руки, потім розв`язав ноги, і побачив, що знаходиться в лісовому масиві, кликав на допомогу, але нікого не було, чути було тільки лай собак. Вийшов на автодорогу Львів-Шегині ішов в напрямку м. Львова, зупиняючи автомобілі. Згодом йому зупинився автомобіль марки "Мітцубісі Спейс Вагон" темного кольору, це було біля 05 год. ранку. У вказаному автомобілі їхали двоє чоловіків які викликали працівників міліції.
За медичною допомогою не звертався. Перед тим як його винесли із автомобіля, його обшукували ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Телефон з правої кишені штанів витягнув ОСОБА_12 в присутності обвинувачених, хоч в нього очі і були замотані, однак він відчував їх присутність та кількість осіб.
Це тривало 40 хвилин. Крім цього, підтвердив, що дійсно позичив гроші в сумі 4000 дол. США, проте не в ОСОБА_19 , боргу перед ОСОБА_12 в нього не було. Просить суворо не карати обвинувачених, не позбавляти їх волі, оскільки основним ініціатором інциденту був ОСОБА_12 .. Крім цього, просить суд врахувати, що знаходячись в місцях позбавлення волі, обвинувачені не зможуть відшкодувати йому спричинену моральну шкоду, яку він має намір отримати від них.
Колегія суддів , приходить до висновку що вищевказані показами потерпілого ОСОБА_10 , частково співставляються з показами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в частині часу вчинення місця та розвитку подій.
Показами свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_8 був знайомий до вказаних подій, а з ОСОБА_9 знайомий лише візуально. 02 травня 2015 року він, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з дівчиною, сиділи на вулиці в районі мікрорайону Сихів у м. Львові розмовляли та пили пиво. Пізніше до них підійшов ОСОБА_12 який розмовляв по телефону та виглядав самодостатнім . ОСОБА_20 , підсів до них і вони продовжували розпивати пиво. Пізніше пішли до ОСОБА_9 додому та випили одну пляшку горілки, ємкістю 0,5 літра і розійшлися. В помешканні ОСОБА_9 , ОСОБА_12 запитував його де він працює і чи не зміг би його відвезти в місто Городок. Він відповів, що зможе, але за додаткову плату.
Наступного дня, йому зателефоновував ОСОБА_12 , щоб їхати в м. Городок і він пояснив йому, що не може, оскільки випив багато алкоголю. Щоб допомогти ОСОБА_12 , він зателефонував своєму знайомому таксисту ОСОБА_13 , та спитав чи той не зміг би відвезти ОСОБА_12 в сторону м. Городка, а потім назад забрати до м. Львова, на що, останній погодився.
Біля 16 години 02.05.2015 року ОСОБА_13 на автомобілі «Ауді-80», зеленого кольору, приїхав до супермаркету «Наш», що в Сихівському районі м. Львова, де він, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 сіли в салон автомобіля та по вказівці ОСОБА_12 поїхали в сторону м.Городка. ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сиділи на задньому сидінні та розпивали пиво, він сидів напередньому сидінні пасажира.
Домовляючись про поїздку ОСОБА_12 пояснив йому, що треба забрати автомобіль, який знаходиться на дачі в селі біля м.Судової Вишні. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 не були присутні при цій розмові і про автомобіль нічого не знали.
Підїзджаючи до села Княжий Міст Мостиського району, ОСОБА_12 попросив зупинити та вийшовши з автомобіля, кудись пішов. Вони чекали його 10 хвилин в автомобілі і не дочекавшись, пішли до магазину де сиділи і пили каву, а Медведєв пиво.
Через 20 хвилин до нього підійшов ОСОБА_12 і попросив завезти його до м.Львова, повідомивши при цьому, що гроші за дорогу пізніше заплатить. Обвинувачені з ними не їхали. Не доїзджаючи до поста ДАІ, ОСОБА_12 вийшов з автомобіля, а вони знову вернулися до магазину де пили каву. З ОСОБА_20 зв`язку не було, оскільки, ОСОБА_13 потрібно було повертатись на роботу, вони поїхали у м.Львів, а ОСОБА_8 і ОСОБА_9 залишились біля магазину в с.Княжий Міст Мостиського району Львівської області. Він пропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_8 їхати з ними, однак ті відмовилися. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до чергового повернення у м.Львів нікуди не відлучались.
Зранку йому зателефонував ОСОБА_8 , повідомив, що нормально доїхали, однак, сказав, що автомобіль, яким їхав ОСОБА_12 скоріш за все є не його, а він забрав такий у потерпілого. Більше ОСОБА_12 він не бачив, грошей за надання послуг автомобілем, той йому не повернув, телефон в ОСОБА_12 був виключений.
Наголошує, що ніхто не міг подумати, що ОСОБА_12 так вчинить. Вважає, що якщо б вони з ОСОБА_13 не поїхали до м.Львова, то могли б бути поряд з обвинуваченими.
Про те, як потерпілий був зв`язаний скотчем йому невідомо. Він з ОСОБА_13 від`їзджали в лісопосадку в туалет, це недалеко, а потім знову повернулись до магазину. Не пригадує, чи відлучалися ОСОБА_8 і ОСОБА_9 після того.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 наддав показання, якими підтвердив, що працює таксистом в ПП «Ваше Таксі». ОСОБА_8 знає близько одного року. 02 травня 2015 року до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_11 та спитав чи не зміг би він відвезти за відповідну оплату ОСОБА_12 в сторону м. Городка, а потім назад до м.Львова, на що він погодився. В цей же день, біля 16 години, він приїхав на автомобілі «Ауді-80» НОМЕР_3 , зеленого кольору до супермаркету «Наш», що в Сихівському районі м. Львова. В салон його автомобіля сіли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_20 та ОСОБА_11 і вони поїхали в напрямку с. Княжий Міст Мостиського району Львівської області. Їхати запропонував ОСОБА_12 , який і показував дорогу. ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сиділи на задньому сидінні та розпивали пиво, а ОСОБА_11 сидів спереду Перед тим, як їхати ОСОБА_20 пояснив йому, що треба забрати автомобіль, який знаходиться на дачі в селі біля Судової Вишні. ОСОБА_8 і ОСОБА_9 присутніми при цій розмові не були.
Під`їзджаючи до села Княжий Міст Мостиського району Львівської області, ОСОБА_12 попросив зупинити автомобіль на зупинці, вийшов з автомобіля та пішов в село. Вони чекали його 10 хвилин в автомобілі, а потім вирішили, поїхати в село Княжий Міст та зупинились біля магазину де сиділи і пили каву а ОСОБА_8 пиво.
Через 20 хвилин, до них підійшов ОСОБА_20 і попросив відвезти його назад до м.Львова, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 залишились біля магазину пити каву. ОСОБА_20 недоїзджаючи до Львова вийшов біля КПП, а він ОСОБА_11 повернулися знову в с. Княжий Міст, до цього ж магазину де залишались ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .
Знаходячись біля магазину, він захотів в туалет, тому попросив ОСОБА_11 від`їхати неподалік в лісовий масив. Коли повертались, побачили, що по дорозі яка йде в лісовий масив ідуть ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . ОСОБА_8 махнув рукою і вони зрозуміли, що треба чекати на них. Оскільки, обвинувачених та ОСОБА_20 не було тривалий час, вони почекавши приблизно 1 годину, разом з ОСОБА_11 біля 20 години поїхали до м.Львова, оскільки, йому потрібно було повертатись на роботу.
Зв`язку з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не було. Про те, що розмова велася про продаж автомобіля саме, «Мітцубісі Паджеро», такого не пригадує. Він виконував свою роботу в якості таксиста.
Показами свідка ОСОБА_21 який в судовому засіданні пояснив, що біля 4-5 години ранку на початку травня 2015 року, він повертався з приватної поїздки з Республіки Польща до м.Львова на автомобілі «Мітцубісі Спейс Вагон». В районі с. Княжий Міст, він побачив, що невідомий йому мужчина просить зупинитись. Проїхавши метрів 10 повз нього, він зупинив свій автомобіль до якого підійшов подорожній, як йому пізніше стало відомо, це був потерпілий ОСОБА_10 .. Він був дуже схвильований, брудний, одежа також була в болоті, а на тілі в нього був шнурок. ОСОБА_10 попросив викликати працівників міліції, оскільки, в нього відібрали телефон. В подальшому, ОСОБА_10 повідомив, що біля 20 год.00хв. на передодні , двоє чи троє осіб, точно не пам`ятає, викинули його з автомобіля, який він ввіз з Республіки Польща в Україну, прив`язали його до дерева скотчем і так залишили, а самі забравши автомобіль зникли. Якимось чином він звільнився від мотузок та скотчу і біля 4-5 години ранку вийшов на дорогу та почав зупиняти попутні автомобілі. Він, ОСОБА_22 , викликав працівників міліції, які через 20 хвилин приїхали з м.Мостиська. При ньому потерпілий працівникам міліції нічого не розповідав. Працівники міліції взяли у нього контактний телефон та адресу і він поїхав, а потерпілий залишився. На обличчі потерпілого слідів від ударів не бачив, лише шнурок був на шиї потерпілого. Розмова між ним та потерпілим тривала 20 хилин, а після того, як приїхали міліціонери, він продовжив рух далі.
Показами свідка ОСОБА_23 , яка в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_12 проживала у цивільному шлюбі протягом 2 років. Вважає що ОСОБА_12 належить до осіб, які вміють маніпулювати людьми, та пристосовуються до любого оточення. ОСОБА_12 є адекватною, а не психічно - хворою людиною. Їй відомо, що ОСОБА_12 не купував в цей період автомобіль. Обвинуваченого ОСОБА_8 знає ще з шкільних років, з ОСОБА_9 знайомі близько трьох років.
Приблизно за місяць до затримання ОСОБА_12 , у нього в користуванні появився автомобіль позашляховик марки «Мітцубісі», сірого кольору, на польських номерах. Він ставив його на стоянку і забирав із стоянки, мотивуючи, що придбав такий. Після затримання ОСОБА_12 , всі речі які належали йому вона повернула його матері. На вимогу працівників міліції СВ Мостиського РВ ГУМВС України вона передала речі, які ОСОБА_12 приніс та зберігав у квартирі, а саме: барсетку чорного кольору на плече, в якій знаходився телефон, картки банку ОСОБА_24 та Метро, металічний брилок та зв`язку ключів в кількості шести штук. Обшук у квартирі де вона проживала з ОСОБА_12 не проводився. Ставка віч навіч між нею та потерпілим не проводилась .
Після того, як ОСОБА_12 утік з лікарні, він неодноразово їй телефонував та погрожував. Великих сум грошей у ОСОБА_12 вона ніколи не бачила, тому їй невідомо за скільки міг ОСОБА_12 придбати вищевказаний автомобіль.
Показами свідка ОСОБА_17 який в судовому засіданні пояснив, що потерпілий ОСОБА_10 являється його товаришем і вони спілкуються між собою кожен день, а інколи по кілька разів на день. В квітні 2015 року до нього додому на автомобілі «Мітцубісі Паджеро», на польській реєстрації, кольору сірий, металік приїхав ОСОБА_10 , який пояснив, що придбав даний автомобіль в громадянина Польщі за 6250 доларів США. Попросив дозволити йому залишити такий в нього на подвір`ї, поки його не забере клієнт та залишив йому ключі та документи. Коли ОСОБА_10 був в нього на подвір`ї, йому зателефонував його знайомий по імені « ОСОБА_25 » та сказав, що приїде оглядати автомобіль. Коли цей знайомий приїхав він назвався « ОСОБА_26 » та повідомив, що вказаний автомобіль хоче придбати його знайомий з м.Мостиська по кличці «Архітектор». ОСОБА_12 оглянув автомобіль і зателефонував до особи по кличці «Архітектор». Сказав, що автомобіль в дуже доброму стані, що такий автомобіль коштує на ринку набагато дорожче, від тієї ціни за яку пропонують йому придбати. Тоді він зрозумів, що автомобіль хочуть перепродати. Вони домовились з ОСОБА_12 , що в середу або в четвер автомобіль заберуть, але зустріч відклалася аж до суботи. В суботу 02.05.2015 року, зранку, до нього додому приїхав ОСОБА_10 , та пояснив, що забирає автомобіль та їде на зустріч з «Юрієм ювеліром» до торгового центру «Метро», однак зустріч перенеслась на 16 год.00 хв..
В цей день він телефонував Дорошеві до 24 год 00 хв., але, слухавки ніхто не брав. Наступного дня біля 07год. 00хв. до нього зателефонували з Мостиського райвідділу міліції та спитали чи знає він ОСОБА_10 , на що він повідомив, що знає. ОСОБА_10 по телефону попросив його приїхати у Мостиський райвідділ міліції та привезти йому білий планшет. Він запитав ОСОБА_10 де автомобіль, але той сказав, що це не телефонна розмова.
Приїхавши у райвідділ міліції він побачив ОСОБА_10 , в якого куртка була в болоті та в крові, обличчя червоне, на джинсах також кров. ОСОБА_10 сказав, що автомобіля немає і грошей також.
У подальшому, зі слів ОСОБА_10 , йому стало відомо, що той зустрівся з «Юрою ювеліром» біля КПП, і вони поїхали в с. Княжий Міст Мостиського району де мали зустрітися з «Архітектором», який хотів купити для своєї доньки автомобіль. Однак «Архітектор» не приїхав. В с.Княжий Міст Мостиського району до них в автомобіль сіли ще дві особи, штовхнули його і побили. Почалося все з того, що «Юра ювелір», його перший вдарив рукою, тоді ззаді хтось рукою затиснув його за шию до підголівника крісла. Коли втратив свідомість його вивезли в ліс. В подальшому його прив`язали пасками та клейкою стрічкою до дерева. Один з обвинувачених, розрізав йому скотч на роті щоб було легше дихати. ОСОБА_10 розповідав, що при цьому були присутні троє осіб, а прив`язували двоє. Розказував, що забрали барсетку і телефон, хто забрав не говорив. ОСОБА_10 якимось чином витягнув руку і зняв шнурок. З 21год. 00хв. був в лісі прив`язаним до дерева, а розв`язавшись зранку, вийшов на дорогу де зупинив автомобіль та попросив викликати працівників міліції.
Крім цього, повідомив, що « Юру ювеліра» бачив тільки один раз і не може сказати чи є той в судовому залі. Очної ставки між ними не проводилось. Куртку ОСОБА_10 , в якій він був одягнений, працівники міліції повернули чи в цей же день, чи наступного дня, точно не пригадує, але вона в нього вдома. Грошей на придбання авто ОСОБА_10 в нього не позичав. Чи звертався за медичною допомогою ОСОБА_10 , йому не відомо.
Показами свідка ОСОБА_27 , який в судовому засіданні пояснив, що коли він працював в СВ Мостиського РВ ЛМ ГУМВСУ у Львівській області, його було призначено слідчим в даному кримінальному провадженні. Була створена слідча група, яка розслідувала цю справу. Він у даному кримінальному провадженні здійснював допит свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .. Після допиту вказаних осіб було проведено слідчий експеримент в с. Княжий Міст Мостиського району Львівської області. Проведення цієї слідчої дії було відображено в протоколі слідчого експерименту та відтворено на фототаблицях, які долучені до вказаного протоколу. Під час складання протоколу було запрошено понятих ОСОБА_28 та ОСОБА_29 . В учасників слідчого експерименту до протоколу зауважень та доповнень не було.
Показами свідка ОСОБА_30 який в судовому засіданні пояснив, що працює на посаді начальника слідчого відділу Мостиського відділення ГУ НП у Львівській області. ОСОБА_8 і ОСОБА_31 знає по кримінальному провадженні.
02.05.2015 року в чергову частину Мостиського відділення ГУ НП у Львівській області поступило телефонне повідомлення про те, що здійснено напад на громадянина ОСОБА_10 .. Ним, в складі слідчої групи, було здійснено виїзд в с. Княжий Міст Мостиського району Львівської області. Коли приїхали у вказаний населенний пункт на узбіччі дороги стояв потерпілий ОСОБА_10 , а біля нього автомобіль «Мітцубісі» і невідома особа. Невідома особа повідомила, що він їхав автомобілем і на даному відрізку дороги його зупинив ОСОБА_10 та попросив викликати працівників міліції, оскільки на нього здійснили напад та викрали автомобіль.
В подальшому, ОСОБА_10 пояснив, що троє невідомих здійснили на нього напад, заволоділи автомобілем, документами та викрали телефон. Слідча група виїхала на місце, де зі слів потерпілого, відбулася подія. Було встановлено, що це лісовий масив біля с. Княжий Міст. Місце події було оглянуто та описано з участю потерпілого. При огляді місця події було вилучено клейку стрічку, мотузку, а також гіпсовий зліпок протектора шин. Було з`ясовано причетних до злочину осіб, організатором у якому був ОСОБА_12 , а співучасниками ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .. Ці дані було відображено в протоколі огляду місця події, за участю понятих ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , жодних зауважень до протоколу не було.
Крім цього, було складено протокол впізнання ОСОБА_8 та ОСОБА_12 з фототаблицями, пізніше таке впізнання було проведено по особі ОСОБА_9 . Додатково пояснив що фототаблиці виготовляв експерт, що стосується підписів на фототаблицях, то такі поняті не ставлять, вони лише долучаються до протоколу огляду місця події.
Показами свідка ОСОБА_34 , яка в судовому засіданні пояснила, що працює в Мостиському відділенні ГУ НП у Львівській області на посаді секретаря. На досудовому слідстві в даному кримінальному провадженні її було залучено слідчим в якості понятої під час впізнання ОСОБА_8 і ОСОБА_12 ..
ОСОБА_8 вона не змогла б впізнати, а ОСОБА_12 запам`ятався їй добре. Впізнання проходило в залі, в денну пору де ОСОБА_10 впізнав двох з них. В протоколі значаться її підписи. Підтвердила, що в учасників слідчої дії до протоколу зауважень та доповнень не було.
З урахуванням наведеного, вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях передбачених ч.2 ст.186 КК України та ч.3 ст.289 КК України, підтверджується також дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме;
- висновком експерта №80/2015 від 05.05 2015 року, з якого вбачається, що у потерпілого ОСОБА_10 при судово-медичному огляді виявлено осаднення шкіри на лівому зап`ясті, яке утворилося від контакту з тупим предметом, можливо, від дії клейкої стрічки; садно на голові, яке утворилося від контакту з тупим предметом, можливо при ударі головою до дерева. Перечислені ушкодження могли виникнути 02 травня 2015 року та кваліфікуються як легке тілесне ушкодження. На тілі ОСОБА_10 виявлено не менше двох місць прикладання тупих предметів ( т.2 а.с. 181).
- дослідженим в судовому засіданні висновком автотоварознавчої експертизи та експертизи вартості №9/259 від 02.06. 2015 року вартість нерозмитненого і незареєстрованого в Україні автомобіля марки "Міцубісі Паджеро"-2001року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з дизельним двигуном робочим об`ємом 3200 см. куб., що станом на 02.05.2015 року, становить- 79772, 26 грн. ( т. 2 а.с. 185-191)..
Пи цьому, колегія суддів вважає, що твердження органів досудового розслідування щодо завданої потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 6250 доларів США з покликанням на покази останнього, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки, згідно вищезазначеного висновку автотоварознавчої експертизи та експертизи вартості, вартість зазначеного автомобіля становить 79772,26 грн. Колегія суддів також враховує той факт що у вказану суму 6250 доларів США входить вартість послуг посередника щодо придбання та доставки такого автомобіля на територію України з республіки Польща, який перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_10 на підставі довіреності від 24.04.2015 року, відповідно до якої громадянин Республіки Польща ОСОБА_35 від 24.04.2015 року, уповноважив ОСОБА_10 продати даний транспортний засіб.
Заявою потерпілого ОСОБА_36 про вчинення відносно нього злочину від 03.05.2015 року (т.2а.с.171).
Протоколом огляду місця події від 03.05.2015 року з фототаблицями (т.2а.с.198-206) згідно якого місцем вчинення злочину являється піщана дорога яка веде повз залізнодорожню колію з північної сторони с.Княжий Міст. Також до вказаної дороги примикає ділянка лісу засаджена молодими насадженнями. На відстані від цих молодих насаджень приблизно 20 метрів від дороги в глиб лісу біля дерев на землі було виявлено сліди пом`ятої трави та сліди зрихленої землі. На землі було виявлено фрагменти клейкої стрічки (скотчу) та фрагмент білої стрічки виготовленої із матеріалу, фрагменти скотчу обмотані навколо одного з дерев. Вказані вище фрагменти скотчу та стрічки вкриті шаром землі, зім`яті та вологі.
Протоколом огляду фрагментів клейкої стрічки, мотузки та гіпсового зліпка від 19.05.2015 року (т.2 а.с.173).
Протоколом огляду чоловічої сумки чорного кольору із шкірзамінника, в якій знаходились речі потерпілого, а саме, в`язка із шести ключів з металевим брилком «Єгипет», картка Ельдорадо», картка «Метро», мобільний телефон марки «Самсунг», моделі GT-S5360, ІМЕІ: НОМЕР_2 ,від 22.06.2016року (т.2а.с.149);
Протоколом огляду автомобіля марки "Міцубісі Паджеро"-2001року реєстраційний номер НОМЕР_1 ,з дизельним двигуном робочим об`ємом3200см.куб., випуску від 20.05.2016року(т.2а.с.172);
Протоколом проведення слідчого експеременту від 23.05.2015 року за участю свідка ОСОБА_13 ,в ході якого він повністю підтвердив свої покази(т.2а.с.216-218);
Протоколом проведення слідчого експеременту від 23.05.2015 року за участю свідка ОСОБА_11 , в ході якого він повністю підтвердив свої покази(т.2а.с.219-221);
Протоколом пред`явлення особи до впізнання з фототаблицями від 18.07.2015року, згідно якого ОСОБА_37 впізнав ОСОБА_9 (т.2 а.с.207-209);
Протоколом пред`явлення особи до впізнання з фототаблицями від 18.07.2015року, згідно якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_9 (т.2 а.с.210-213);
Протоколом пред`явлення особи до впізнання з фототаблицями від 14.07.2015року, згідно якого ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_9 (т.2 а.с.214-215);
Протоколом пред`явлення особи до впізнання з фототаблицями від 20.05.2015року згідно якого ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 (т.2 а.с.224-226);
З врахуванням вищенаведеного, колегією суддів не приймається до уваги показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо непричетності їх до незаконного заволодіння транспортним засобом та майном потерпілого ОСОБА_10 , оскільки дані ними показання спростовуються вищенаведеними доказами на переконання суду такі, дані з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень.
Згідно ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду доказів і у доведенні перед судом переконливості.

З огляду на обвинувачення, яке доводиться прокурором, досліджених в судовому засіданні доказів, і в першу чергу показів обвинувачених, колегія суддів, з урахуванням ст. 129 Конституції України, відповідно до якої , однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду доказів і у доведенні перед судом переконливості, вважає доведеним висунуте прокурором обвинувачення.
Таким чином, суд з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 23, 351-353 КПК України, встановив фактичні обставини, що у повній мірі відповідають тим, які були встановлені досудовим розслідуванням ( за виключенням розміру шкоди).
Колегія суддів враховуючи часкове визнання вини обвинуваченими у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, приходить до висновку що об`єктивною стороною данного складу злочину, є дія що проявляється в отриманні можливості керування транспортним засобом, при цьому поведінка винних є незаконною, вони не мали ні дійсного, ні уявного права на транспортний засіб, заволодіння яким здійснювали, вказаним автомобілем вони заволоділи без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника, або законного користувача транспортного засобу, проігнорувавши волю потерпілого щляхом подолання його опору із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого.
Враховуючи суб"єктивне ставлення обвинувачених до обраного ними механізму застосування насильства до потерпілого під час заволодіння транспортним засобом, колегія суддів вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинувачених, як заволодіння транспортним засобом поєднане з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, оскільки сам спосіб вказує на таку кваліфікуючу ознаку.
У даному випадку слід розуміти заподіяння легкого тілесного ушкодження насильницькими діями ( нанесення ударів, придушування) за умови, що вони хоч і не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння, проте вчинялися із застосуванням насильства, яке за об"єктивних обставин могло призвести до настання таких.
При цьому колегія суддів також враховує суб`єктивну сторону інкримінованого злочину та вважає доведеним, що обвинувачені реально розуміючи, що автомобіль не належить іншій особі, (відносно якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме проваження) приклали ряд зусиль, щоб забезпечити тому можливість незаконно управляти ним без належного права та всупереч волі потерпілого, а також прийняли пропозицію щодо поїздки на вказаному автомобілі у м. Львів, без його власника, таким чином заволоділи автомобілем незаконно. При цьому, не має значення з яким наміром, не повертати автомобіль власнику взагалі, використати для проїзду у певний пункт чи для прогулянки, а потім повернути, чи кинути на дорозі.
Злочин, передбачений ст. 289 КК України вважається закінченим з моменту, коли винний отримав можливість керувати транспортним засобом та здійснювати рух на ньому.
Колегія суддів не приймає до уваги твердження обвинувачених та їх захисників про відсутність у них умислу на заволодіння мобільним телефоном потерпілого, оскільки судом встановлено, що останні разом з іншою особою (матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження) під час застосування до потерпілого ОСОБА_10 фізичного насильства здійснили обшукування потерпілого, в результаті чого з правої кишені штанів було відкрито викрадено мобільний телефон марки «Самсунг», моделі GT-S5360, ІМЕІ: НОМЕР_2 .
Оцінюючи докази по даній справі, які були дослідженні та перевірені в судовому засіданні, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено вину обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у незаконному заволодінні 02.05.2015 року транспортним засобом марки "Міцубісі Паджеро", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належав потерпілому ОСОБА_10 , з кваліфікуючими ознаками за попередньою змовою групою осіб, а також із застосуванням насильства, є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, і їх дії за ч.3 ст.289 КК України кваліфіковано правильно.
Крім цього, доведено вину обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у відкритому викраденні у потерпілого ОСОБА_10 мобільного телефону марки «Самсунг», моделі GT-S5360,ІМЕІ: НОМЕР_2 , за попередньою змовою групою осіб і їх дії за ч.2 ст.186 КК України кваліфіковано правильно.
При цьому, суд враховує, що заволодіння телефоном відбулося у той час коли до потерпілого уже було застосовано насильство під час вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, отже у даному випадку обвинуваченими було застосовано насильство у вигляді тримання і обшукування потерпілого.
Приходячи до такого висновку, колегія суддів виходить з вимог ст. 23, 95 КПК України, згідно яких, суд досліджує докази безпосередньо та обгрунтовує свої висновки лише на показаннях які він безпосередньо приймає під час судового засідання.
За результатами судового слідства, колегія суддів безпосередньо дослідила надані учасниками кримінального провадження докази як стороною обвинувачення так і стороною захисту.
Таким чином, на підставі досліджених судом доказів пояснень учасників судового процессу, показів свідків, потерпілого, та також часткового визнання вини обвинувачених, колегія суддів вважає доведеним те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили кримінальні правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 та ч.3 ст.289 КК України.
З урахуванням перевірених судом доказів суд, не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинувачених та сторонни захисту щодо перекваліфікації дій з ч.3 ст.289 на ч.1 ст.289 КК України та виправдання за ч.2.ст.186 КК України.
Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпеки, наслідки вчиненних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно та його негативне ставлення до вчиненого, часткове визнання вини обвинуваченим, щире каяття у вчиненому, активне сприяння органам досудового слідства та суду, думку потерпілого, а також те, що в нього є на утриманні неповнолітня донька, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини , раніше не судимий, а тому ОСОБА_8 слід призначити покарання у межах санкції відповідних частин статтей інкримінованих злочинів , у вигляді позбавлення волі, без конфіскації майна.

Обставинами , що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, те що обвинувачений зняв потерпілому скотч з рота, сприяння органам досудового розслідування при розслідуванні даного кримінального провадження та відсутність реальної шкоди, оскільки викрадене майно повернуто потерпілому та саму позицію потерпілого, щодо визначення покарання обвинуваченому, який просить зважити на його молодий вік та обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки, тільки так обвинувачений зможе відшкодувати спричинену моральну шкоду. Оставини що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

На підставі ст.70 КК України вважає за доцільне призначити остаточну міру покарання за даним вироком шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Виначаючи вид та міру покарання ОСОБА_9 суд враховує часткове визнання вини обвинуваченим, щире каяття у вчиненому, активне сприяння органам досудового слідства та суду, відсутність матеріальних збитків, думку потерпілого, позитивну характеристику з місця проживання,те що в нього мати інвалід, батько похилого віку, а тому ОСОБА_9 слід призначити покарання у межах санкції відповідних частин статтей інкримінованих злочинів , у вигляді позбавлення волі,без конфіскації майна.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття сприяння органам досудового розслідування при розслідуванні даного кримінального провадження та відсутність реальної шкоди, оскільки викрадене майно повернуто потерпілому та саму позицію потерпілого, щодо визначення покарання обвинуваченому, який просить зважити на їх молодий вік та обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки, тільки так обвинувачений зможе відшкодувати спричинену моральну шкоду.

Обставиною що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.67 КК України суд визнає те, що ОСОБА_9 вчинення злочину повторно.

На підставі ст.70 КК України вважає за доцільне призначити остаточну міру покарання за даним вироком шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Судові витрати в розмірі 368( триста шістдесят вісім) грн. 28 коп., за проведення судової експертизи у даному кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинувачених в рівних частинах на користь держави.

Речові докази які відповідно до ухвали колегії суддів Яворівського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року,а саме, автомобіль марки "Міцубісі Паджеро"-2001року реєстраційний номер НОМЕР_1 , з дизельним двигуном робочим об`ємом 3200см.куб та чоловічу сумку чорного кольору із шкірзамінника, в якій знаходились речі потерпілого, а саме, в`язка із шести ключів з металевим брилком «Єгипет», картка Ельдорадо», картка «Метро», картка Ельдорадо», мобільний телефон марки «Самсунг», моделі GT-S5360,ІМЕІ: НОМЕР_2 передано потерпілому ОСОБА_10 ( т. 3 ас. 26 27 ), після набрання вироком законної сили вважати такими, що повернуті власнику з правом розпоряджатися на власний розсуд.

Речові докази, а саме, фрагменти клейкої стрічки, франменти мотузки білого кольору у вигляді ленти та гіпсовий зліпок протектору шин- після набрання вироком законної сили-залишити при матеріалах справи.

Оригінал довіреності на автомобіль марки "Міцубісі Паджеро"-2001року реєстраційний номер НОМЕР_1 ,з дизельним двигуном робочим об`ємом 3200см.куб. який зберігається при матеріалах справи слід повернути потерпілому ОСОБА_10 ..
Цивільний позов в процесуальному порядку не подавався.
Відповідно до ч.5 ст.72ККУкраїни слід зарахувати до строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі з часу фактичного затримання кожного з них окремо по час набрання вироком законної сили.

Обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили обвинуваченим слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись,ст.72 ККУкраїни, ст.ст.368, 376 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.186 КК України та ч.3 ст.289 КК України та призначити покарання :

-за ч.2ст.186 КК України у вигляді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.289 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі, без конфіскації майна .

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді 7 ( семи ) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 21.05.2015 року тобто з часу фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 ККУкраїни зарахувати до строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі з часу фактичного затримання, а саме з 21.05.2015 року по час набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_8 без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в розмірі 184( сто вісімдесять чотири) грн. 14 коп., за проведення судової експертизи у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2ст.186 та ч.3 ст.289 КК України та призначити покарання:

-за ч.2 ст.186КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

-за ч.3 ст.289КК України у вигляді 7 (семи) років 3(трьох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України шляхом погленання менш суворого покарання більш суворим України визначити остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_9 строком 7(сім) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з 12.08..2015 року тобто з часу фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72ККУкраїни зарахувати до строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі з часу фактичного затримання, а саме з 12.08.2015року по час набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати в розмірі 184( сто вісімдесять чотири) грн. 14 коп., за проведення судової експертизи у даному кримінальному провадженні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити обвинуваченому ОСОБА_9 без змін.

Цивільний позов у процесуальному порядку не заявлявся.

Речові докази які відповідно до ухвали колегії суддів Яворівського районного суду Львівської області від 03 червня 2016 року,а саме, автомобіль марки "Міцубісі Паджеро"-2001року реєстраційний номер НОМЕР_1 , з дизельним двигуном робочим об`ємом 3200см.куб та чоловічу сумку чорного кольору із шкірзамінника, в якій знаходились речі потерпілого, а саме, в`язка із шести ключів з металевим брилком «Єгипет», картка Ельдорадо», картка «Метро», картка Ельдорадо», мобільний телефон марки «Самсунг», моделі GT-S5360,ІМЕІ: НОМЕР_2 передано потерпілому ОСОБА_10 ( т. 3 ас. 26 27 )на зберігання , після набрання вироком законної сили вважати такими, що повернуті власнику з правом розпоряджатися на власний розсуд.

Речові докази, а саме, фрагменти клейкої стрічки,франменти мотузки білого кольору у вигляді ленти та гіпсовий зліпок протектору які знаходяться в канцелярії Яворівського районного суду Львівської області, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах справи.

Оригінал довіреності на автомобіль марки "Міцубісі Паджеро"-2001року реєстраційний номер НОМЕР_1 ,з дизельним двигуном робочим об`ємом 3200 см.куб. які долучені до матеріалів справи після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_10 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом одного місяця з дня його проголошення, шляхом внесення апеляційної скарги через суд що його ухвалив.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_2