Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
27 квітня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2017 року, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2017 року застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Шепетівка Хмельницької області, українця, громадянина України, з освітою середньою спеціальною, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє засуджений 26 вересня 2009 року Новоград-Волинським міським судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 год. 40 хв. 09 червня 2017 року з визначенням застави в розмірі 60 мінімальних розмірів заробітної плати.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 10 квітня 2017 року, приблизно о 13 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, переконавшись у тому, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом віджиму вікна, незаконно проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти ювелірні вироби із жовтого металу, грошові кошти в сумі 70 грн., планшет марки IPAD ME997LL/A із шкіряним чохлом, які належать потерпілій ОСОБА_9 , однак не закінчив злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був виявлений та затриманий на місці злочину. Збиток потерпілій ОСОБА_9 не завдано, однак попереджено збитку на загальну суму 12100 грн.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вказує, що ухвала суду не відповідає вимогам процесуального закону. Зазначає, що мотивувальна частина ухвали не містить посилання на жоден доказ, на підставі якого суд прийшов до висновку про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК та про неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу. Покликається, що судом визначено розмір застави - 60 мінімальних заробітних плат, який є необґрунтованим та непомірним для підозрюваного, не відповідає положенням ч.5 ст. 183 КПК України.
Просить скасувати ухвалуслідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2017 року та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення частково з таких підстав.
У ч.1 ст.131 КПК України вказано, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу. Частиною 2 даної статті передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
З матеріалів провадження вбачається, що 11 квітня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, вчинене повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України.
Під час розгляду клопотання слідчого у відповідності до вимог ст. 194 КПК України слідчий суддя суду першої інстанції правомірно встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного злочину, що підтверджується долученими матеріалами кримінального провадження, а також існування ризиків вчинення нових злочинів, незаконного впливу на потерпілу та свідків з метою зміни їх показань, перешкоджання кримінальному провадженню, що на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатнім для застосування щодо підозрюваного такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.
Крім того, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, наявність судимостей ? востаннє засуджений 26 вересня 2009 року Новоград-Волинським міським судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки, та факту вчинення нового злочину під час іспитового строку, на підставі чого слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доводи захисника про недоведеність обґрунтованості підозри не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Словосполучення обґрунтована підозра передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення від 30 серпня 1990 р. у справі Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182); рішення від 13 листопада 2007 р. у справі Чеботарі проти Молдови (Cebotari v. Moldova, п. 48), заява № 35615/06, п. 48).
Наведені в апеляційній скарзі та судовому засіданні апеляційної інстанції захисником ОСОБА_8 характеризуючі дані відносно підозрюваного ОСОБА_7 щодо зареєстрованого місця проживання, проживання в сім`ї, необхідністі проведення медичного обстеження та лікування, що підтверджено і самим підозрюваним, враховуються апеляційним судом, однак вони не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.
При апеляційному розгляді прокурором вказано, що досудовим розслідуванням встановлено наявність достатніх доказів, які дають обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначено злочину. Наголосив, що підозрюваний неодноразово раніше судимий за вчинення корисливих злочинів на території різних районів і областей, часто змінює місце проживання.
Слідчий ОСОБА_6 підтвердив актуальність і на даний час застосованого судом першої інстанції стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наведеного слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.
Поряд з цим, слушними є доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення місцевим судом положень ч.5 ст. 182 КК України при визначенні розміру застави, оскільки відповідно до вказаної частини даної статті розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зміни до ч.5 ст. 182 КК України внесені Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України № 1774-VIII від 06 грудня 2016 року, який набрав чинності 01 січня 2017 року, що залишено судом першої інстанції поза увагою.
Беручи до уваги викладене, а також обставини кримінального правопорушення, майновий і сімейний стан підозрюваного ОСОБА_7 , який є непрацюючим, неодруженим, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає необхідним визначити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у виді 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 96000 гривень. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді місцевого суду змінити в частині визначення розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2017 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2017 року змінити.

Абзац третій резолютивної частини ухвали викласти в такій редакції: визначити розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у виді 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 96000 гривень.
В решті ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3