Єдиний унікальний номер справи 185/2079/17
Провадження № 1-кп/185/215/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002796 від 03 листопада 2016 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, раніше не судимої в силу ст. 89 КК України, яка проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В останніх числах жовтня 2016 року (точного часу досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел на незаконне, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, під балконом своєї квартири АДРЕСА_2 , виявила одноразовий медичний шприц номінальною ємністю 2,0 мл., закритий ін`єкційною голкою в захисному ковпачку, з рідиною коричневого кольору масою 1,4099г, яка містить, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований. Переконавшись, що в знайденому одноразовому медичному шприці номінальною ємністю 2,0 мл., знаходиться рідина коричневого кольору, яка містить у собі особливо небезпечний наркотичний засобом, обіг якого, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06 травня 2000 року (із змінами л. доповненнями) «опій ацетильований» масою 1,4099г., у ОСОБА_4 раптововиник злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , незаконно, діючи всупереч Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08 липня 1999 року, придбала-підібрала та залишила собі, вищевказаний медичний шприц, тим самим незаконно придбала та перенесла його за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де стала незаконно зберігати для особистого вживання без мети збуту.
26 листопада 2016 року о 09 годині 05 хвилин при проведенні санкціонованого обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності понятих, було виявлено вищезазначений медичний шприц, який згідно висновку хімічної експертизи № 1/8.6/3244 від 25 січня 2017 року, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено «опій ацетильований». Маса «опію ацетильованого» в перерахунку на суху речовину становить 0,0502 г.
Таким чином, ОСОБА_4 незаконно, придбала та зберігала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 особливо небезпечний наркотичний засіб, - «опій ацетильований» масою 0,0502 г. (в перерахунку на суху речовину), обіг якого, відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою КМУ №770 від 06 травня 2000 року (із змінами та доповненнями), заборонено.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

09 березня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди, обвинувачена ОСОБА_4 згодна з кваліфікацією вчиненого нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України сторони погодились звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у скоєнні інкримінованого їй злочину, у вчиненому щиро розкаялась. Пояснила суду, що угоду вона укладала добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для ней зрозумілі, просила затвердити зазначену угоду.

Прокурор просив затвердити угоду в підготовчому судовому засіданні.

Захисник також просив затвердити укладену між прокурором та обвинуваченою угоду про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладену між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_4 від 09 березня 2017 року і призначення обвинуваченій ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік зі звільненням обвинуваченої від відбуття покарання з випробуванням на 1 рік у відповідності вимог ст. 75 КК України, та покладення на останню обов`язків, передбачених п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Міра запобіжного заходу за кримінальним провадженням обвинуваченій не була обрана.
Під час проведення досудового розслідування проводились експертиза наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів та трасологічна експертиза, на проведення яких було витрачено 1058,48 та 703,68 гривень відповідно. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 винна у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 1762,16 гривень.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 березня 2017 року укладену між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на неї, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки:

періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 1762,16 гривень.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1