АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/457/2017 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.4 ст.321 КК України Доповідач: ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Міцівці Дунаєвського району Хмельницької області, громадянки України, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 311, ч.3 ст. 311, ч. 3 ст. 321, ч.4 ст. 321 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року, ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст. 311, ч.3 ст. 311, ч.3 ст. 321, ч.4 ст. 321 КК України та призначено їй покарання:

- за ч.3 ст. 311 КК України із застосування ст.69 КК України у виді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі без конфіскації майна;
- за ч.2 ст.311 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі;
- ч.1 ст. 307 КК України у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.321 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі;
- за ч.4 ст.321 КК України у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.
У відповідності до ст.70 КК України призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 /один/ рік, з покладенням обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, ОСОБА_8 залишено без змін, у вигляді застави.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави вартість проведених експертиз у кримінальному провадженні.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_8 перебуваючи в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з метою подальшого збуту при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи сильнодіючий лікарський засіб - димедрол в великих розмірах та прекурсор - псевдоефедрин в особливо великих розмірах та почала їх зберігати, з метою подальшого збуту.
Так, 03.12.2013 року, приблизно об 11 годині, ОСОБА_8 , перебувала в невстановленому досудовим розслідуванням місці, де у неї виник злочинний умисел на незаконний збут сильнодіючого лікарського засобу - димедролу в великих розмірах та прекурсору - псевдоефедрину у особливо великих розмірах. В зв`язку з цим остання домовилась з ОСОБА_10 про незаконний збут останньому сильнодіючого лікарського засобу - димедролу в великих розмірах та прекурсору - псевдоефедрину у особливо великих розмірах, без спеціального на те дозволу.
В подальшому, 07.12.2013 року, близько 10 години, ОСОБА_8 перебувала за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_11 , передала останньому поліетиленовий пакет з сильнодіючим лікарським засобом дифенгідрамін (димедрол) у кількості 10 блістерів по 10 таблеток у кожному та з прекурсором - псевдоефедрину у кількості 570 пігулок, де відповідно виявлено дифенгідрамін, загальною масою 5 грам та псевдоефедрин, загальною масою 38,7 грам, чим незаконно збула сильнодіючий лікарський засіб у великих розмірах та прекурсор - псевдоефедрин в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.
Того ж дня, 07 грудня 2013 року, ОСОБА_12 був зупинений співробітниками УБНОН ГУМВС України в м. Києві. В період часу з 11 год. 40 хв. до 12 год. 10 хв., за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 37, співробітниками міліції у ОСОБА_13 було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет чорного кольору в якому містилось десять блістерів, в яких знаходилось по десять таблеток з надписом «Димедрол-Дарниця», що містили дифенгідрамін загальною масою 5 грам та з прекурсором - псевдоефедрину 57 блістерів з написом «Риналекс» по 10 пігулок в кожному, у кількості 570 пігулок, 74 таблетки та 2 роздрібнені з написом «Н47», де виявлено псевдоефедрин, загальною масою 38,7 грам.
Крім того, ОСОБА_8 перебуваючи в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, з метою подальшого збуту при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах придбала у невстановленої досудовим розслідуванням особи сильнодіючий лікарський засіб - димедрол в особливо великих розмірах, сильнодіючий лікарський засіб - зопіклон у великих розмірах та наркотичний засіб - трамадол, і почала їх зберігати, з метою подальшого збуту.
В подальшому, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут сильнодіючого лікарського засобу - димедролу, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_14 , перебувала за адресою: м. Київ, пр.Перемоги, 103, на першому поверсі, в офісному приміщенні, на якому була табличка «Юридичні консультації адвоката», де чекала на ОСОБА_14 . Близько 13 год. 00 хв., 20.10.2014 року, ОСОБА_14 , знаходячись за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 103, на першому поверсі, в офісному приміщенні, на якому була табличка «Юридичні консультації адвоката», діючи за вказівкою ОСОБА_8 , забрав з однієї з кімнат вказаного приміщення поліетиленовий пакет, в якому містилися 100 (сто) блістерних упаковок з написами: «Димедрол-Дарниця Дифенгідраміну гідрохлориду 50 мг 10 таблеток...», по 10 таблеток у кожній упаковці, загальна маса димедролу в 1000 таблеток становила 50 грам. Після чого, ОСОБА_14 попрямував до іншої кімнати, де знаходилась ОСОБА_8 та при зустрічі передав останній грошові кошти у сумі 4000 гривень за придбаний сильнодіючий лікарський засіб - димедрол, які йому були видані для проведення оперативної закупки.
Після цього, 20 жовтня 2014 року, приблизно о 14 годині 15 хвилин в службовому кабінеті СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ТВМ № 4, за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 14/1 при огляді ОСОБА_14 було вилучено поліетиленовий пакет, в якому містилося 100 (сто) блістерів, в яких знаходились по десять пігулок білого кольору в кожному блістері, які останній придбав у ОСОБА_8 при проведенні оперативної закупки.
Продовжуючи злочинні дії, 03.12.2014 року, після 11 години, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут сильнодіючого лікарського засобу - димедролу, повторно, діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_15 , перебувала за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 103, на першому поверсі, в офісному приміщенні, на якому була табличка «Юридичні консультації адвоката», де чекала на ОСОБА_15 .
В подальшому ОСОБА_15 , 03.12.2014 року, знаходячись за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 103, на першому поверсі, в офісному приміщенні, на якому була табличка «Юридичні консультації адвоката», зустрілась з ОСОБА_8 , де остання передала ОСОБА_15 10 блістерів (по 10 пігулок в кожному) з надписом «Димедрол-Дарниця», в яких містилося димедролу загальною масою 5 грам, та 5 блістерів (по 10 пігулок в кожному) з надписом «Соннат», в яких містилося зопіклону загальною масою 0, 375 грам. ОСОБА_16 , в свою чергу, передала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, які були видані їй для проведення оперативної закупки.
Пізніше, 03 грудня 2014 року, приблизно о 15 годині 15 хвилин в службовому кабінеті СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2 при огляді ОСОБА_15 було вилучено поліетиленовий пакет, в якому містилося 10 блістерів, в яких знаходились по десять пігулок білого кольору в кожному з написом «Димедрол- Дарниця Дифенгідраміну гідрохлорид 50 мг 10 таблеток», загальна маса димедролу в яких становила 5.0 грам та 5 блістерів, в яких знаходились по десять пігулок білого кольору в кожному з написом «Соннат», загальна маса зопіклону в яких становила 0,375 грам, які остання придбала у ОСОБА_8 при проведенні оперативної закупівлі.
В подальшому, 03.12.2014 року в період часу з 14 години 00 хвилин до 18 години 20 хвилин, працівниками міліції у ОСОБА_8 був проведений обшук по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого під час огляду сауни на верхній сходинці було виявлено плетену ємкість, в якій знаходився поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому містились: 409 паперових блістерів з надписом «Димедрол» по 10 пігулок масою по 0,20 грам в кожному, 91 пластиковий блістер з надписом «Димедрол» по 10 пігулок масою по 0,20 г в кожному, які містять димедрол загальною масою 500,00 грам та 2 блістери з надписом «Нормасон», по 10 пігулок масою 0,20 г в кожному, 30 блістерів з надписом «Соннат» по 10 пігулок масою 0,17 г в кожному. Крім того в плетеній корзині в сауні було виявлено пакет з пазовим замком в якому містилось 14 пігулок білого кольору масою по 0,20 г, які містили сильно діючий лікарський засіб зопіклон, загальна маса зопіклону у вилучених пігулках складає 2,50 грам. Також в поліетиленовому пакеті чорного кольору містились 3 блістери з надписом «Золдіар» по 9 пігулок по 0,43 г в кожному, які містять наркотичний засіб трамадол, загальною масою 1,11 грам, які належали ОСОБА_8 і остання їх зберігала з метою збуту.
Крім того, 03.12.2014 року в період часу з 12 год. 00 хв. до 13 год. 35 хв., працівниками міліції був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_3 , в присутності ОСОБА_8 , яка є інвестором даного приміщення та займає його, в ході обшуку було виявлено та вилучено в кабінеті зі столу : 181 блістер з надписом "Димедрол" (10 пігулок в кожному), загальна маса димедролу в них складає 90, 50 грам; 54 блістерів "Соннат" (10 пігулок в кожному), та 2 фрагмента блістера «Соннат» з трьома пігулками, загальною масою зопіклону в них 4, 073 грам, які ОСОБА_8 добровільно видала та зберігала з метою збуту.
Крім того, 10.12.2014 року в період часу з 15 год. 30 хв. до 16 год. 30 хв., працівниками міліції був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_4 , в присутності ОСОБА_8 , в ході якого при огляді кімнати № 1, що на першому поверсі, а саме в підсобному приміщенні, що під сходами на другий поверх в полиці, виявлено та вилучено картонну коробку, в якій містились наступні препарати: 14 паперових блістерів «Димедрол» по 10 пігулок в кожному, поліетиленовий пакет в якому 97 пігулок білого кольору, поліетиленовий пакет в якому 100 пігулок білого кольору, поліетиленовий пакет в якому 39 пігулок білого кольору, поліетиленовий пакет в якому 100 пігулок білого кольору, поліетиленовий пакет в якому 50 пігулок білого кольору, поліетиленовий пакет в якому 100 пігулок білого кольору, поліетиленовий пакет в якому 100 пігулок білого кольору, поліетиленовий пакет в якому 100 пігулок білого кольору, поліетиленовий пакет в якому 100 пігулок білого кольору, поліетиленовий пакет в якому 96 пігулок білого кольору, поліетиленовий пакет в якому 1040 пігулок білого кольору, поліетиленовий пакет в якому фрагменти пігулок та порошкоподібна речовина білого кольору, де виявлено дифенгідрамін (димедрол) загальною масою 148,4 грам , 24 блістери з назвою «Кодтерпін ІС» по 10 пігулок в кожному, 3 блістери з назвою «Терафон» по 10 пігулок в кожному, де виявлено псевдоефедрин загальною масою 1,8 грам.
На вказаний вирок, прокурор Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 321 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, за ч.4 ст. 321 КК України 7 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 311 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.3 ст. 311 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.1 ст. 307 КК України 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що судом застосовано закон України про кримінальну відповідальність, зокрема застосовано закон, який не підлягав застосуванню, а саме ст. 69 КК України при призначенні покаранні за ч.3 ст. 311 КК України.

Крім того, апелянт зазначає, що при призначенні ОСОБА_8 покарання, судом не враховано шкоду, яка могла бути заподіяна здоров`ю населення, соціальній сфері в цілому та національній безпеці держави в разі подальшого збуту ОСОБА_8 наркотичних засобів, які вилучено у останньої. А визнання судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а саме: її похилий вік, утримання матері похилого віку, щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину, на думку апелянта є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає загальним засадам кримінального судочинства, оскільки вік обвинуваченої ніяким чином не впливає на рівень суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень та їх негативні суспільно значущі наслідки та не можуть виправдовувати її поведінку.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачену, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 311, ч.3 ст. 311, ч.3 ст.321, ч.4 ст. 321, ч.1 ст. 307 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється. З огляду на доведеність винності, вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_8 за вчинення незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут сильнодіючих лікарських засобів у великих розмірах, вчинене без спеціального на те дозволу, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 321 КК України. Також ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 311 КК України, а саме: незаконне придбання, перевезення, та зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, з метою збуту, вчинене у особливо великих розмірах. Крім того, ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинила незаконне придбання, зберігання з метою збуту сильнодіючих лікарських засобів у особливо великих розмірах, вчинене без спеціального на те дозволу, вчинене повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 321 КК України. Також ОСОБА_8 своїми умисними діями вчинила незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 307 КК України. Крім цього, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 311 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення наркотичних засобів, з метою збуту, вчинене у великих розмірах, вчинене повторно.

Разом з тим, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_17 не в повній мірі врахував, тяжкість злочинів та обставини вчинення злочину, внаслідок чого призначив покарання, що не відповідає вимогам кримінального закону внаслідок м`якості.
Так, статтею 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України призначив ОСОБА_8 за ч.2 ст.311 КК України у виді двох років позбавлення волі; ч.1 ст. 307 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі; за ч.3 ст.321 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.4 ст.321 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

Крім того, суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч.3 ст. 311 КК України у виді 4 років шести місяців позбавлення волі, з огляду на таке.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній частині послатися на ч. 1 ст. 69 КК.

Призначаючи ОСОБА_8 основне покарання за ч. 3 ст. 311 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, та не призначаючи обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд першої інстанції вірно визнав обставинами, які пом`якшують покарання, - щире каяття, сприяла розслідуванню в ході досудового слідства, яке виразилося у повідомленні органам досудового слідства даних про знаходження сильнодіючих лікарських засобів.

Таким чином, з такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується, а відтак доводи апеляційної скарги прокурора в частині безпідставного застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч.3 ст. 311 КК України є необґрунтованими.

Крім того, суд першої інстанції вважаючи, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, звільнив її від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції призначаючи остаточне покарання ОСОБА_17 у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, є надто м`яким.
Так, судом не в повній мірі враховано, що обвинувачена ОСОБА_17 вчинила злочини, які згідно з вимогами ст. 12 КК України класифікуються, як злочини середньої тяжкості та тяжкі, особу винної, яка вчиняла систематичні злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорі, та яке колегія суддів визнає таким іспитовим строком, що не відповідає тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Таке остаточне покарання не можна вважати достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження вчинення нею нових злочинів, а тому вирок суду в частині призначення їй покарання підлягає скасуванню, через неправильне застосування кримінального закону і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину й особі обвинуваченого.
Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, із урахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, яка вину визнала, щиро розкаялася, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, позитивно характеризується, її похилий вік- 74 років, незадовільний стан здоров`я, має на утриманні матір похилого віку, 1919 р.н., має місце реєстрації та проживання, пенсіонерка, раніше не судима, наявність обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченої, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства можливе, і таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
З огляду на викладене, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного остаточного покарання ОСОБА_8 - скасуванню з постановленням в цій частині нового вироку, в решті вирок суду щодо ОСОБА_8 необхідно залишити без зміни.
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Дніпровського районного суду м.Києва від 09 серпня 2016 року, яким ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 311, ч.3 ст. 311, ч.3 ст. 321, ч.4 ст. 321, ч.1 ст.307 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 311, ч.3 ст. 311, ч.3 ст.321, ч.4 ст. 321, ч.1 ст. 307 КК України та призначити покарання:

- за ч.3 ст. 311 КК України, із застосування ст.69 КК України у виді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі без конфіскації майна;
- за ч.2 ст.311 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі;
- ч.1 ст. 307 КК України у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.321 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі;
- за ч.4 ст.321 КК України у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ст.75, 76 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 3 /три/ роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4