Справа № 209/1455/17
Провадження № 1-кп/209/260/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янському кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000649, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.11.2006 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України, до позбавлення волі на строк 2 роки. Звільнений 13.11.2007 року з Жовтоводської в/к Дніпропетровської області (№26) за постановою Жовтоводського місцевого суду Дніпропетровської області від 05.11.2007 року ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк: 6 місяців 13 днів.

- 25.08.2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 187, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна. Звільнений 10.02.2016 року з Солонянської в/к Дніпропетровської області (№21), по відбуттю покарання, за постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08.02.2016 року за ч.5 ст.72 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 , діючи ПОВТОРНО, 01 квітня 2017 року приблизно о 15.10 год., перебуваючи на третьому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , проходячи повз тамбур квартир АДРЕСА_3 , двері якого були на той момент відчинені, побачив що в ньому знаходяться два дитячих велосипеди, та у нього раптово виник умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав два дитячі велосипеди марки: «Салют», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1426 від 15.05.2017 року становить 1075 грн.; велосипеда «Stels», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1426 від 15.05.2017 року становить 1266,67 грн., які належать потерпілому ОСОБА_4 . Після чого, утримуючи викрадене майно ОСОБА_5 , вийшов з під`їзду та направився у невідомому напрямку, маючи можливість вільно розпорядитися викраденим майном. Своїми умисними діями ОСОБА_5 , заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 2341 грн. 67 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив факти та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, зокрема 01 квітня 2017 року приблизно о 15.10 год., на третьому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , проходячи повз тамбур квартир АДРЕСА_3 , двері якого були на той момент відчинені, він таємно викрав з корисливих мотивів два дитячі велосипеди марки: «Салют» та дитячий велосипед марки «Stels», загальна вартість яких становить 2341 грн. 67 коп., що на праві власності належать потерпілому ОСОБА_4 . Викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов визнав у повному обсязі. У скоєному щиросердечно покаявся. Просив суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, просив задовольнити заявлений ним цивільний позов, в якому просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь майнову шкоду в сумі 2341 грн. 67 коп., моральну шкоду в розмірі 1000,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 800,00 гривень.
Право на захист в ході досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_5 роз`яснювалось, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним повністю, а також те, що ним не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на вивченні інших доказів по справі, - у суду немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, обвинувачений ОСОБА_5 розуміє неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, потерпілого, думки прокурора, що не заперечували проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, визнано судом недоцільним, і суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого і дослідженням даних, що характеризують його особу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії, в межах пред`явленого обвинувачення, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, раніше судимий (т.2 а.п.65), перебував на обліку у лікаря нарколога з 2006 року, а з 2007 року активно не наглядається, ухиляється від нагляду, знятий з обліку, на обліку у лікаря психіатра не перебуває (т.2 а.п.67), за місцем проживання характеризується позитивно (т.2 а.п.70).

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття у вчиненні злочину.

Обставинами, які у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочинів.

Згідно висновку досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_5 , складеної фахівцем з соціальної роботи Кам`янського МВ Південно-Східного ПВКПП МЮ України ОСОБА_6 від 30.06.2017 р., існує рівень ризику ймовірності вчинення повторного правопорушення та може становити небезпеку для суспільства, виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

З урахуванням викладеного, обставин і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання, з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи по суті заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Так як сума завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди в сумі 2341 грн. 67 коп., вчиненим обвинуваченим ОСОБА_5 , визнана самим обвинуваченим та підтверджена матеріалами кримінального провадження, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 у цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відносно вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Як випливає із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана злочином, відшкодовується на загальних підставах, тобто особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, суд вважає, що заявлений потерпілим розмір позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 1000,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки суд вважає, що дійсно протиправними діями обвинуваченого, позбавленням потерпілого його майна, останньому було заподіяно цілком природні душевні страждання. З урахуванням викладеного вище, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 моральну шкоду у заявленому ним розмірі 1000,00 грн.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 118 КПК України судові витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Враховуючи те, що заявлений потерпілим ОСОБА_4 розмір витрат на правову допомогу у розмірі 800,00 грн. визнаний обвинуваченим ОСОБА_5 , тому з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на правову допомогу на користь потерпілого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого в повному обсязі.

Керуючись статтями 368, 370, 374-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2341,67 грн., моральної шкоди у сумі 1000,00 гривень, витрат на правову допомогу у сумі 800,00 гривень, а всього стягнути 4141 (чотири тисячі сто сорок одну) гривню 67 копійок.

Речові докази: DVD диск з камер відеоспостереження залишити при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь держави витрати при проведенні судово-товарознавчої експертизи в сумі 190,00 (сто дев`яносто) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1