Справа № 461/561/17
Провадження № 1-кс/461/443/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
представника власника тимчасово
вилученого майна ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові скаргу представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -
Представник власника тимчасово вилученого майна в судовому засіданні підтримав скаргу, просив скаргу задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки на вищезазначене авто накладений арешт ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2017 р. за відповідним клопотанням слідчого, яке надійшло в Галицький районний суд м. Львова 23.01.2017 р.
Вивчивши скаргу, заслухавши доводи представника власника тимчасово вилученого майна, прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частина 5 ст. 171 КПК України передбачає, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту.
Вищезазначений автомобіль був тимчасово вилучений під час обшуку, який провадився 19.01.2017 р. з 10.30 до 11.30 на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу. Тому клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна (до 11 год. 30 хвилин 21.01.2017 р.) Інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Згідно з дослідженим в судовому засіданні клопотанням про накладення арешту на майно воно підготовлено та направлено в суд 23.01.2017 р. Прокурор в судовому засіданні підтвердив цю обставину. Тобто, слідчий звернувся суд з клопотанням про накладення арешту після закінчення передбаченого частиною 5 ст. 171 КПК України 48 годинного строку.
Відповідно до ст. 115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. При обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. Якщо відповідну дію належить вчинити в суді або в органах досудового розслідування, то строк закінчується у встановлений час закінчення робочого дня в цих установах. При обчисленні процесуального строку в нього включаються вихідні і святкові дні, а при обчисленні строку годинами - і неробочий час. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.
Стаття 115 КПК України чітко визначає, що при обчисленні процесуального строку годинами в нього включається і неробочий час. Тобто та обставина, що 48 годинний строк закінчувався в суботу 21.01.2017 р. не означає наявність у слідчого права звертатись з відповідним клопотанням після закінчення вихідних днів і з порушенням 48 годинного строку. Слідчий мав процесуальну можливість не порушувати це строк і звернутись до суду з відповідним клопотанням в четвер 19.01.2017 р., в п`ятницю 20.01.2017 р. і навіть в суботу 21.01.2017 р. до 11 год. 30 хвилин. Для цього в судах, в тому числі в Галицькому районному суді м. Львова, визначаються графіки чергування слідчих суддів.
Наявність клопотання про арешт, поданого після закінчення строків на таке звернення і навіть наявність ухвали слідчого судді про арешт вищезазначеного авто на підставі клопотання слідчого поданого поза межами 48 годинного строку не виключає необхідність і обов`язок слідчого суду зобов`язати слідчого негайно повернути цей автомобіль. В свою чергу, не вдаючись до аналізу ухвали слідчого судді про арешт вищезазначеного автомобіля, суд акцентує увагу на тому, що ухвала про арешт автомобіля на цей час не набрала законної сили, підлягає апеляційному оскарженню і тому не має правового значення при прийнятті рішення про повернення тимчасово вилученого майна.
Суд вважає неправомірним неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України і вважає необхідним зобов`язати слідчого повернути це майно.
При цьому, слідчий суддя при розгляді даної скарги не приймає до уваги доводи заявника стосовно того, що власник автомобіля, ОСОБА_6 , не є родичем чи членом сім`ї підозрюваного у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 . Ці питання повинні досліджуватись в рамках розгляду справи про накладення арешту на автомобіль.
Розглядаючи вимоги заявника про визнання протиправною бездіяльності слідчого, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Тобто, КПК України не передбачає можливість визнавати протиправною бездіяльність слідчого.
Тому в цій частині вимог скарги заявника необхідно відмовити.
Також суд не знаходить правових підстав для зобов`язання прокурора Львівської області, який здійснює процесуальний нагляд, повернути власнику цей автомобіль. Прокурор не вирішує процесуальні питання про повернення автомобіля, слідчий є процесуально-самостійною особою. Тому в цій частині вимог скарги заявника також необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 306, 307, 169, 171 ч. 5 КПК України, суд -
Зобов`язати слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління прокуратури Львівської області ОСОБА_8 негайно повернути власнику ОСОБА_6 автомобіль марки «LEXUS LX 570» 2008 р.в. д.н.з. НОМЕР_1 .
В решті вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1