Ухвала іменем україни 29 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року щодо нього,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 19 жовтня 2016 року, залишеною без зміни ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року, засудженому до покарання у виді довічного позбавлення волі ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України.

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку зазначеної ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.

Верховний Суд України у постанові від 09 лютого 2017 року зробив висновок про те, що норми права, передбачені частиною 2 статті 424 та частиною 5 статті 539 КПК (в редакції до набрання чинності Законом № 1491-VIII), не забезпечують права на оскарження в касаційному порядку судових рішень, ухвалених за результатами розгляду клопотань щодо застосування на стадії виконання вироку Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», оскільки такі ухвали не перешкоджають подальшому провадженню, а отже їх оскарження не передбачено положеннями КПК України.
З урахуванням зазначеного та того, що відповідно до ст. 458 ч. 1 КПК України такий висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого, оскільки оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не перешкоджає подальшому провадженню.

Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_4 не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, а тому у відкритті касаційного провадженнянеобхідно відмовити.

Відмова у відкритті касаційного провадження не позбавляє права засудженого ОСОБА_4 , членів його сім`ї або захисника повторно звернутися із клопотанням до суду першої інстанції щодо застосування положень ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 1 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року щодо нього.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3