Справа № 209/4497/16-к
Провадження № 1-кп/209/96/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: - секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/4497/16-к (пр. № 1-кп/209/96/17), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002099 від 03 жовтня 2016 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 31 січня 2001 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 206 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік, з відстрочкою виконання вироку на 1 рік 6 місяців, та штрафу в розмірі 170 гривень;

- 04 липня 2006 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 187, ч.1 ст. 286, ст.ст 69,70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- 22 червня 2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 25 січня 2012 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднаний невідбутий строк 6 місяців за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22 червня 2011 року, до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

- 22 січня 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки, з заліком утримання під вартою з 21 квітня 2015 року по 22 січня 2016 року, звільнений з залу суду по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимий, останній раз 22 січня 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки, з заліком утримання під вартою з 21 квітня 2015 року по 22 січня 2016 року, звільнений з залу суду по відбуттю покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову скоїв корисливе кримінальне правопорушення.

Повторно, 02 жовтня 2016 року близько 20:30 години (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , знаходячись навпроти другого під`їду будинку АДРЕСА_1 , побачив в правому кармані куртки, надітої на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон марки "Samsung GT-C5212", що належить йому на праві власності. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник умисел, спрямований на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, 02 жовтня 2016 року близько 20:30 години (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 та шляхом ривку витягнув з правої кишені куртки останнього мобільний телефон марки "Samsung GT-C5212", вартістю 390,00 гривень, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2560 від 21 жовтня 2016 року, що на праві власності належить потерпілому ОСОБА_4 , та тримаючи його в руці, пішов у невідомому напрямку, при цьому ніяк не реагуючи на вимогу ОСОБА_4 повернути йому вказаний мобільний телефон, тим самим отримавши можливість вільно розпорядитись вказаним майном. У подальшому, ОСОБА_5 майном ОСОБА_4 , а саме вищевказаним мобільним телефоном, яким заволодів відкрито, шляхом ривку, розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 390,00 гривень.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та пояснив, що у жовтні місяці 2016 року більш точної дати не пам`ятає, знаходячись біля будинку 41 по пр. Перемоги у м. Кам`янському, побачив потерпілого який сидів на лавочці, він до нього підійшов та вони почали спілкуватися, він йому назвав своє ім`я та адресу де він проживає. В подальшому при спілкуванні з потерпілим він попрохав у нього мобільний телефон "Самсунг" для того щоб зателефонувати. Брав телефон у потерпілого декілька разів, оскільки ніяк не міг вирішити своє питання. Коли в останнє попрохав телефон щоб зателефонувати, потерпілий йому відмовив, тоді він вирішив взяти у нього відкрито телефон з кишені його куртки. Взявши телефон він пішов за будинок, коли йшов то потерпілий вигукнув його імя і просив повернути телефон, він відповів, що зараз повернеться і пішов далі не реагуючи на вимогу потерпілого. В подальшому мобільний телефон заклав у ломбард, оскільки потрібні були кошти. Кається у скоєному, шкоду відшкодував потерпілому у повному обсязі, шляхом повернення коштів за телефон, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений, потерпілий та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 "поза розумним сумнівом" знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину доведена у повному обсязі і його умисні дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, перебуває на обліку у лікарів нарколога, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, працює не офіційно, за місцем мешкання характеризується позитивно, повністю відшкодував шкоду, потерпілий просив не призначати міру покарання пов`язану з позбавленням волі.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, відшкодування шкоди та повне визнання своєї вини.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання без ізоляції його від суспільства, тобто він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, згідно ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання забезпечить функцію виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 150 грн. 00 коп., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст. 124 ч.2 КПК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 371 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 п. 1,2, ч. 2 п. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції); повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання чи роботи та додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції).
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 , у вигляді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 150,00 грн. (сто п`ятдесят гривень 00 копійок).

Речовий доказ у справі: видаткову накладну №6.14130/0 від 02.10.2016 року зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1