Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Провадження № 1-кп/490/187/2017
У Х В А Л А

14 березня 2017 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва
У складі : головуючого - судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
за участі прокурора - ОСОБА_5
обвинувачених - ОСОБА_6 та ОСОБА_7
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України, -
В С Т А Н О В И В :
Згідно обвинувального акту ОСОБА_12 та ОСОБА_7 звинувачено у навмисному вбивстві ОСОБА_13 .
Під час судового розгляду прокурор відповідно до вимог статей 338, 341 КПК України склала обвинувальний акт, в якому сформулювала змінене обвинувачення та виклала обґрунтування прийнятого рішення.
При цьому, оскільки внаслідок зміни ОСОБА_12 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачене довічне позбавлення волі, прокурор у суді під час судового розгляду роз`яснила обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_7 право на розгляд справи судом присяжних.
Захисник ОСОБА_9 під час вчинення цих дій прокурором зазначив по суті, що в цьому випадку роз`яснення права на суд присяжних не є належним, адже обвинувачені мають право клопотати про створення суду присяжних лише під час попереднього судового засідання. Як далі вказував захисник, оскільки у цій справі стадія підготовчого провадження є завершеною, а повернення до цієї стадії діючим Кримінальним процесуальним Кодексом України не
передбачене, обвинувачені фактично є позбавленими можливості скористатись правом на суд присяжних.
З сутності пояснень захисника вбачається, що, як на його думку, за такого роз`яснення прокурора фактично не має жодних наслідків та не усуває порушення права обвинувачених під час судового розгляду.
Після вислуховування сторін та дослідження письмових матеріалів кримінального провадження суд дійшов такого.
І......Обставини розгляду справи зводяться до такого.
1. Обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_12 та ОСОБА_7 був складений та затверджений 30 листопада 2014 року; 2 грудня 2014 року кримінальне провадження щодо вказаних осіб надійшло у провадження суду.
15 грудня 2014 року суд провів підготовче судове засідання у кримінальному та 15 січня 2015 року розпочав судовий розгляд кримінального провадження.
Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор заявила низьку клопотань про проведення додаткових слідчих та процесуальних дій, ці клопотання прокурора судом біли задоволені, внаслідок чого прокурор отримала нові докази щодо обставин вчинення злочину, зокрема - обставин заподіяння смерті ОСОБА_13 , які у своїй сукупності дозволили їй встановити нові фактичні обставини кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_13 .
Проаналізувавши ці обставини сукупно з встановленими раніше, прокурор прийшла до переконання про необхідність зміни обвинувачення.
При цьому, проаналізувавши версії, що існували під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження, прокурор дійшла до переконання про необхідність формулювання нової офіційної версії про вчинення ОСОБА_12 та ОСОБА_7 діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
За такого, скориставшись правом, передбаченим статтею 338 КПК України, прокурор уточнила раніше пред`явлене обвинувачення, виклавши його у новому обвинувальному акті.
Викладена прокурором офіційна версія про вчинення обвинуваченими злочину суттєво відрізняється від тої, що була викладена в обвинувальному акті від 30 листопада 2014 року.
При цьому оскільки відповідно до нової офіційної версії ОСОБА_12 та ОСОБА_7 вчинили злочин, за вчинення якого передбачене довічне позбавлення волі, прокурор роз`яснила обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_7 право на розгляд справи судом присяжних.
IІ......Вирішуючи питання про подальший рух справи за таких обставин суд доходе такого.
2. Відповідно до статті 333 КПК України уразі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність, зокрема, у встановленні обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.
Відповідно до статті 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Ці приписи статей 332, 333 КПК України прямо вказують на безпосередньо закріплену у законодавстві можливість під час судового розгляду /але не тільки під час досудового розслідування/ провести додаткові слідчі (розшукові) дій та експертизи, за результатами яких встановити нові обставини, які не були відомі під час раніше проведеного в межах кримінального провадження досудового розслідування.
3. Відповідно до статті 338 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, прокурор має змінити обвинувачення з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.
Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення.
Ці приписи статті 338 КПК України прямо вказують на безпосередньо закріплену у законодавстві можливість прокурора у разі, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження, у вчиненні якого обвинувачується особа змінити обвинувачення шляхом складання обвинувального акту.
4. Далі суду належить встановити нормативний зміст інституту "обвинувачення", зокрема, таких його елементів, як "обвинувальний акт", "висунення обвинувачення" та "висунення публічного обвинувачення".
В зв`язку із цим суд виходе з висновків, що містяться у Постанові Верховного Суду від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, у якій зазначається, що: "Визначаючи основні терміни КПК, у пункті 13 частини першої статті 3 законодавець виклав загальне, незалежно від стадій кримінального провадження, поняття обвинувачення, яким є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом".
Тобто, обвинувачення є твердженням певного змісту, що є висунутим у встановленому законом порядку, отже - передбачає наявність двох елементів: самого твердження та його певного висунення.
Як вказується далі у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16: "На стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність".
Обвинувальний акт же цій постанові визначається, як підсумковий процесуальний документ, яким визнається достатність доказів, зібраних під час досудового розслідування, засвідчується його завершення й надання доступу до матеріалів стороні захисту. Сформована ж у йому версія в наслідок притаманній їй ознаці офіційності стає твердженням.
Таке доводить, що на стадії досудового розслідування твердження про вчинення особою кримінально-караного діяння викладається у обвинувальному акті, а висунення цього твердження з метою обвинувачення особи здійснюється шляхом складання обвинувального акту та його затвердження прокурором.
При цьому стаття 338 КПК України передбачає право прокурора скласти обвинувальний акт й під час судового розгляду.
Правова природа обвинувального акту, складеного на цій стадії кримінального провадження, не у повній мірі визначена ані нормами діючого кримінального процесуального законодавства, ані у відтворених вище роз`ясненнях, що містяться у постанові Верховного Суду України у справі № 5-328-кс16 (які є зосередженими саме на обвинувальному акті, що є складеним за наслідками досудового розслідування).
Разом із цим з прямих вказівок, що містяться у статті 338 КПК України, вбачається, що цей обвинувальний акт є новим самостійним (але не додатком до раніше складених) процесуальним документом, що містить змінене (тобто - нове) обвинувачення, формулювання якого зрештою має юридичні наслідки, що полягають у тому, що обвинувачений буде захищатись від /далі - дослівно/ нового (але - не раніше висунутого із відповідними змінами) обвинувачення.
При цьому порядок складання обвинувального акту під час судового розгляду є врегульованим статтею 341 КПК України - він складається прокурором та погоджується прокурором вищого рівня.
Після цього він вручається учасникам кримінального провадження та долучається до матеріалів кримінальної справи (стаття 338 КПК України). Для суду цей процесуальний документ є правовою підставою для зміни меж судового розгляду. Для цього суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення.
Таким чином, системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що:
-обвинувальний акт, складений під час судового розгляду - це процесуальний документ, який містить офіційну сформовану під час судового розгляду версію (твердження) про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;
-у разі складання обвинувального акту під час судового розгляду обвинувачення особи пов`язується з моментом роз`яснення судом обвинуваченому, що він буде захищатись від нового обвинувачення.
Таке доводить, що на стадії судового розгляду може бути викладене нове твердження про вчинення особою кримінально-караного діяння, таке твердження викладається в обвинувальному акті, а висунення цього твердження з метою обвинувачення особи здійснюється шляхом роз`яснення обвинуваченому судом, що він буде захищатись від нового обвинувачення.
Наведене доводить, що термін "обвинувальний акт" означає складений у встановленому законом порядку як під час досудового розслідування, так й під час судового розгляду процесуальний документ, у якому викладена офіційна сформована прокурором версія (твердження) про вчинення особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність.
Висунення обвинувачення, в залежності від стадії кримінального провадження, на якій складається обвинувальний акт, відбувається:
-на стадії досудового розслідування - шляхом власне складання обвинувального акту та затвердження його прокурором;
-на стадії судового розгляду - шляхом залучення судом обвинувального акту до матеріалів кримінального провадження та роз`яснення обвинуваченому, що від буде захищатись від нового обвинувачення.
У своїй Постанові у справі № 5-328 К/С-16 Верховний Суд України відокремлює поняття "висунення публічного обвинувачення", яке слідує після висунення обвинувачення та здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК), а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому (частина перша статті 348 КПК)".
Оскільки "висунення обвинувачення", так само, як й "обвинувальний акт" є універсальними елементами правового інституту "обвинувачення" незалежно від стадії кримінального провадження, на якій висувається "обвинувачення", підстави обмеження у застосуванні такого елементу "обвинувачення", як "висунення публічного обвинувачення" в залежності від способу його висунення є відсутніми.
Таке доводить, що у разі висунення обвинувачення в порядку статті 338 КПК України виконання вимог статей 347 - 348 КПК України є обов`язковим.
5. Суд також відзначає, що обмежень щодо змісту обвинувачення, висунутого в порядку статті 338 КПК України, зокрема - щодо висунення на стадії судового розгляду обвинувачення у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі, діюче законодавство не містить.
6. Далі суду належить з`ясувати наслідки висунення в порядку статті 338 КПК України обвинувачення у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
З цією метою суд використовує роз`яснення, що містяться у постанові від 25 червня 2015 року Верховного Суду України у справі № 5-111кс15 /пункти 3, 4/, відповідно до якого для особи, обвинуваченій у вчиненні таких злочинів, законодавцем встановлена додаткова складова права на захист, а саме - право на розгляд справи судом присяжних.
Зміст цього права полягає не у чому іншому, як у праві обвинуваченого визначати правову природу суду по його справі.
За такого гарантії цього права та його реалізація водночас є складовою закріпленого у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод права особи на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону.
При цьому суд нагадує, що в разі зміни обвинувачення таким чином, що вона призводить до переведення кримінального провадження у провадження щодо злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі, кримінальне провадження стає таким з моменту висунення відповідного обвинувачення, тобто - з моменту роз`яснення судом обвинуваченим, що вони будуть захищатись від обвинувачення у вчиненні такого злочину.
Наведене доводить, що у разі висунення в порядку статті 338 КПК України обвинувачення у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з моменту роз`яснення обвинуваченому судом, що він буде захищатись від такого обвинувачення в його виникає право на розгляд його справи судом присяжних.
7. Далі суду необхідно встановити шляхи забезпечення та механізм реалізації цього права у разі відповідної зміни обвинувачення.
В зв`язку із цим суд відзначає, що шляхи забезпечення такого права та механізм його реалізації є закріпленим у статті 384 КПК України.
Вирішуючи питання про порядок застосування цієї норми у випадку зміни обвинувачення в суді, суд виходе з її змісту, а також з положень, викладених у висновку із приводу застосування цієї, що сформульований у відтвореній вище частини Постанови Верховного Суду України у справі № 5-111кс15.
За такого, суд враховує, що зі змісту статті 384 КПК України, та вказівок у висновку Верховного Суду України у справі № 5-111кс15, вбачається, що роз`яснення права на суд присяжних лише судом є недостатнім, таке право має бути роз`ясненим як судом, так й - попередньо - прокурором.
7.1. Говорячи про роз`яснення права на суд присяжних прокурором, суд відзначає, що відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 384 КПК України прокурор має роз`яснити обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних письмово, та таке роз`яснення має бути додано до: "обвинувального акта" і реєстру матеріалів досудового розслідування, : "Які передаються до суду"
При цьому вказана норма не містить вказівок, що давали б підстави розуміти вжитий у цій нормі термін "обвинувальний акт" інакше, ніж було визначено вище, зокрема - обмежити таке розуміння лише документом, що складається наприкінці досудового розслідування.
До того ж частина 1 статті 383 КПК України, яка регулює порядок застосування норм § 2 глави 30 КПК України, зокрема - статті 384 цього Кодексу - містить прямі вказівки про те, що ці норми є спеціальними відносно загальних правил КПК України та встановлюють лише особливості, пов`язані безпосередньо із розглядом провадження судом присяжних.
Норми ж, що визначають поняття "обвинувальний акт" були докладено проаналізовані вище, та, як зазначено вище, дають підстави визначити, що цим терміном охоплюються процесуальні документи, що складаються на різних стадіях кримінального провадження.
Наведене доводить, що норма статті 384 КПК України в частині вказівки про долучення письмового роз`яснення права на розгляд справи судом присяжних стосуються як обвинувального акту, що складається при закінченні досудового розслідування, так й обвинувального акту, що складається під час судового розгляду, та визначає пов`язані з можливість провадження судом присяжних особливості складання обвинувальних актів в обох випадках
Стосовно ж вказівок у висновку, сформульованому у Постанові Верховного Суду України у справі № 5-111кс15 /підпункт "в" пункту 6 Постанови/ про те, що прокурор повинен роз`яснити право на суд присяжних саме під час досудового розслідування, то вони вочевидь стосуються випадку складання обвинувального акту при закінченні досудового розслідування та не стосуються випадку складання обвинувального акту в порядку статті 338 КПК України.
Про таке, окрім іншого, вказує й предмет розгляду в межах кримінальної справи № 5-111кс15 /у справі не йшлось про те, що під час судового розгляду прокурор змінював обвинувачення та обставини такої зміни/.
До того ж, прокурор поза розумним сумнівом об`єктивно є позбавленим можливості роз`яснити обвинуваченому право на суд присяжних під час досудового розслідування у разі, якщо до переконання про вчинення ним злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі, прокурор прийшов лише під час судового розгляду за наслідками встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
За такого суд вважає, що по цій справі у вказаній частині правовий висновок не може бути застосований, як такий, що не має відношень до її обставин.
Наведене у своїй сукупності доводить, що у разі зміни обвинувачення в суді письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість розгляду справи судом присяжних внаслідок зміни обвинувачення, особливості і правові наслідки розгляду справи таким судом мають бути доданими до нового обвинувального акту, складеного прокурором в порядку статті 338 КПК України, та лише у такому разі новий обвинувальний акт може біти залученим до матеріалів кримінального провадження.
7.2. Говорячи про роз`яснення права на суд присяжних судом, суд відзначає, що відповідно до частини 2 статті 384 КПК України обвинувачений має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних під час підготовчого судового засідання.
Порядок же реалізації такого права у разі висунення відповідного обвинувачення в порядку статті 338 КПК України діючим законодавством не врегульований.
В зв`язку із цим суд, керуючись частиною 6 статті 9 КПК України, використовує аналогію закону, виходячи з загальних засад кримінального провадження.
При цьому суд враховує таке.
Порядок дій суду у разі зміни обвинувачення є врегульованим статтею 338 КПК України, частина 5 якої передбачає, що у разі зміни ступеня тяжкості злочину з тяжкого чи особливо тяжкого на злочин, передбачений частиною 2 статті 314-1 цього Кодексу, суд за власною ініціативою або за клопотанням осіб, передбачених частиною п`ятою статті 314 цього Кодексу, постановлює ухвалу про складання досудової доповіді із зазначенням строку її підготовки та відкладає судовий розгляд. Характерним при цьому є те, що в інших випадках доручення про складання досудової доповіді надається виключно під час підготовчого провадження в порядку пункту 6 частини 2 статті 314 КПК України.
Отже, задум законодавця передбачав, що у разі, якщо зміна обвинувачення тягне зміну характеру кримінального провадження таким чином, що це зумовлює вчинення додаткових дій під час підготовчого судового засідання, такі дії належить вчиняти після відповідної зміни обвинувачення в межах процедури судового розгляду кримінального провадження.
Отже, й роз`яснення права на суд присяжних судом у випадку відповідної зміни обвинувачення має бути здійсненим після відповідної зміни обвинувачення в межах судового розгляду кримінального провадження.
Таке розуміння, всупереч тверджень захисника ОСОБА_9 , не призводить до обмеження прав учасників судового провадження.
Так, Верховний Суд України у своїй постанові у справі № 5-111кс15, аналізуючи порядок роз`яснення права на суд присяжних у разі, якщо обвинувальний акт, що містить обвинувачення у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі, був складений під час закінчення досудового розслідування, зазначив, що у такому разі: "Інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим".
В зв`язку із цим суд відзначає, що § 3 глави 28 КПК України передбачає процедуру судового розгляду, яка складається, зокрема, з підготовчих дій та власно судового розгляду; процедура судового розгляду ж фактично починається з висунення публічного обвинувачення.
В зв`язку із цим суд нагадує, що, як доведено вище, після виконання вимог статті 338 КПК України також слідує висунення публічного обвинувачення. Також поза розумним сумнівом є те, що після висунення публічного обвинувачення, висунутого в порядку статті 338 КПК України, суду належить здійснити дослідження фактичних обставин, викладених в новому обвинувальному, та перевірку їх доказами, тобто - фактично провести судовий розгляд у повному обсязі.
Більше того, відповідно до частини 4 статті 338 КПК України після висунення обвинувачення суд має відкласти розгляд справи перед висуненням публічного обвинувачення на строк, не менший ніж 7 днів, для надання обвинуваченому можливості підготуватись для захисту проти нового обвинувачення; під час цього строку обвинувачений об`єктивно має можливість реалізувати й такий елемент його права на захист, як право на суд присяжних.
Вказівка ж про те, що судовий розгляд продовжується /частина 4 статті 338 КПК України/ за наведених вище обставин лише надає суду можливість не досліджувати докази, що не мають відношення до нового обвинувачення.
Отже, у разі роз`яснення судом права на суд присяжних після відповідної зміни обвинувачення обвинувачений перебуває у тому ж становищі, що й після направлення первісного обвинувачення в суд, має можливість виважено підійти до реалізації свого права на захист, зокрема - скористатись правом на суд присяжних, та реалізація цього права ніяким чином не погіршить його становище, зокрема - в частині строків розгляду його справи
Стосовно ж вказівок у висновку, сформульованому у Постанові Верховного Суду України у справі № 5-111кс15 /підпункт "г" пункту 6 Постанови/ про те, що суд повинен роз`яснити право на суд присяжних саме під час підготовчого судового розслідування, то вони вочевидь стосуються випадку складання обвинувального акту при закінченні досудового розслідування та не стосуються випадку складання обвинувального акту в порядку статті 338 КПК України.
Про таке, окрім іншого, вказує й предмет розгляду в межах кримінальної справи № 5-111кс15 /у справі не йшлось про те, що під час судового розгляду прокурор змінював обвинувачення та обставини такої зміни/.
До того ж, суд поза розумним сумнівом об`єктивно є позбавленим можливості роз`яснити обвинуваченому право на суд присяжних під час підготовчого судового засідання у разі, якщо на час підготовчого судового засідання обвинуваченому не було висунуте відповідне обвинувачення.
За такого суд вважає, що по цій справі у вказаній частині правовий висновок не може бути застосований, як такий, що не має відношень до її обставин.
Наведене у своїй сукупності доводить, що у разі зміни обвинувачення в суді суд має роз`яснити обвинуваченому про можливість розгляду справи судом присяжних внаслідок зміни обвинувачення, особливості і правові наслідки розгляду справи таким судом після висунення обвинувачення до оголошення нового обвинувального акту
7.3. З наведеного є очевидним, що у разі висунення обвинувачення в порядку статті 338 КПК України обвинувачені мають право заявити клопотання про розгляд справи судом присяжних до оголошення нового обвинувального акту.
Оскільки ж таке прямо законом не визначено, суд вважає за необхідне роз`яснити про таке цією ухвалою.
8. До того ж, оскільки прокурор подала новий обвинувальний акт із дотриманням вимог Кримінального процесуального Кодексу України, підстави для відмови у його залученні до матеріалів справи є відсутніми.
За такого його слід долучити до матеріалів справи та роз`яснити обвинуваченим, що вони в подальшому захищатимуться від нового обвинувачення, а потерпілій - що вона має право підтримати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
Керуючись ст. 338, 371-372, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
1.Обвинувальний акт від 14 березня 2017 року разом з доданими до нього матеріалами - долучити до матеріалі кримінального провадження.
2.Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , що вони будуть захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, а також - що судом в подальшому будуть досліджуватись докази щодо нового обвинувачення.
3.Надати обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_7 та їх захисникам можливість підготуватись до захисту від нового обвинувачення, в зв`язку із чим у судовому засіданні оголосити перерву до 24 березня 2017 року до 11-00 години.
4.Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_7 їх право заявити клопотання про розгляд справи судом присяжних у судовому засіданні 24 березня 2017 року.
5.Роз`яснити потерпілій її право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =
Судді = ОСОБА_2 =
= ОСОБА_3 =

03.04.2017