Справа № 367/428/17
У Х В А Л А
Іменем України
25 січня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі: ОСОБА_4
за участю:
прокурора: ОСОБА_5
потерпілого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003456 по обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27.06.2013 року Баранівським районним судом Житомирської області, за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, 20.01.2015 року звільнений з Коростенської ВК № 71 на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію у 2014 році» на невідбутий строк 9 місяців 25 днів,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Ірпінського міського суду Київської області з Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0003456 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 24.01.2017р. кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про те, що дане кримінальне провадження підсудне Ірпінському міському суду Київської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства, а тому можливо призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні у строки, визначені КПК України, з викликом в судове засідання обвинуваченого, потерпілого та свідків. Також, прокурор заявив суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , який спливає 26.01.2017 року. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, який є особливо тяжким кримінальним злочином, передбаченим ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував, як щодо призначення кримінального провадження до розгляду у судовому засіданні, щодо продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , зазначив, що не має претензій до обвинуваченого та вважав, за можливе змінити обраний обвинуваченому запобіжний захід на більш м,який, а саме домашній арешт.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просив повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки вважав, що його оформлення не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт, не був вручений обвинуваченому до направлення його до суду, крім того обвинувачений ОСОБА_8 не був ознайомлений із матеріалами кримінального провадження в супереч ст. 290 КПК України, що є порушенням його права на захист від пред`явленого обвинувачення. Також повідомив, що 20.01.2017р. він не був присутній в судовому засіданні під час розгляду клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою його підзахисному, а замість нього був призначений на окрему процесуальну дію інший адвокат, та пояснив, що не був присутній при проведенні із ним 20.01.2017р. будь-яких процесуальних дій, в тому числі відкритті матеріалів кримінального провадження та врученні обвинувального акту. Щодо клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, захисник, заперечував, вважав, що ризики наведені прокурором відсутні та просив змінити запобіжний захід на більш м,який.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав позицію захисника просив повернути обвинувальний акт прокурору для дооформлення. Повідомив, що обвинувальний акт в даному провадженні 20.01.2017р. йому не вручався ні слідчим ні прокурором та він не ознайомлювався із матеріалами досудового слідства, а отже йому не відомо в чому конкретно він звинувачується. 20.01.2017р. він був доставлений в Ірпінський суд Київської області до слідчого судді для розгляду клопотання про продовження йому строків тримання під вартою, будь які інші дії з ним не проводились. 20.01.2017р. приблизно з 16 години до 17 години 30 хвилин, він знаходився в залі судових засідань суду де розглядалось клопотання прокурора про продовження йому строків тримання під вартою, та в цей час йому ніяких документів не вручали, оскільки досудове слідство ще завершене не було про що й зазначав у своєму виступі прокурор слідчому судді. Після засідання слідча попросила його підписати якісь розписки, але він відмовився, оскільки ні яких документів не отримував. Щодо клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою, обвинувачений, заперечував просив замінити на домашній арешт .
Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно з правилами ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, прокурор або слідчий за його дорученням зобов,язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Сторони кримінального провадження зобов,язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. При цьому сторонам кримінального провадження, потерпілому надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, та підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.
Так, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а також дату та місце його складання та затвердження.
Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.
Як вбачається з розділу 2 Реєстру матеріалів досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, 26.10.2016р. постановою слідчого Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 обвинуваченому було призначено захисника для здійснення захисту за призначенням.
Втім з реєстру матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не вбачається чи були потерпілий та захисник повідомлені про завершення досудового слідства та чи був їм наданий доступ до матеріалів провадження.
Як вбачається з обвинувального акту в даному кримінальному провадженні він був затверджений 20.01.2017р., разом із тим дата затвердження обвинувального акту, його вручення, та надання доступу до матеріалів кримінального провадження обвиниваченому викликає сумніви, з таких підстав.
Відповідно до розписки про отримання обвинувального акту від 20.01.2017р., що додана до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_8 отримав даний обвинувальний акт 20.01.2017р..
Відповідно до розділу 1 Реєстру матеріалів досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, 20.01.2017 року, обвинуваченому був наданий доступ до матеріалів досудового розслідування, ознайомлення з якими проходила в проміжок часу з 16:00 год до 16:30 год..
Втім, вищевказані обставини спростовуються поясненнями обвинуваченого, який стверджує, що не отримував обвинувальний акт та розписку щодо отримання не надавав та дослідженими під час підготовчого судового засідання актом складеного секретарем судових засідань ОСОБА_10 від 20.01.2017 року та ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 20.01.2017 року.
Так, відповідно до акту складеного секретарем судових засідань ОСОБА_10 від 20.01.2017 року, судове засідання, по розгляду клопотання старшого слідчого Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_11 про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 , відбувалось 20 січня 2017 року з 16 годин 10 хвилин до 17 годин 30 хвилин.
Як вбачається з ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 20.01.2017 року ( ОСОБА_12 ), слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки на момент розгляду клопотання слідчого ОСОБА_11 досудове слідство ще не було закінчено. Так, в ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий обгрунтовує своє клопотання пр. продовження строку запобіжного заходу до 26.01.2017р. обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки на момент звернення із клопотанням до суду триває досудове слідство, якє закінчити неможливо через неотримання висновків судово-цитологічної експертизи та провести інші слідчи дії. При задоволенні клопотання слідчого суд прийшов до висновку, що про продовження строків тримання під вартою ,зокрема й через те, що закінчити судове слідство та направити обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні до суду в строк до 23.01.2-017р. не можливо.
Враховуючи викладене, суд, приходить до висновку, що матеріали досудового слідства по кримінальному провадженню № 0003456 від 16.10.2016 року не могли бути відкриті та надані на ознайомлення обвинуваченому ОСОБА_8 20.01.2017р., а відповідно й не міг бути в цей день затверджений обвинувальний акт в даному провадженні та вручений обвинуваченоум, оскільки станом на 20.01.2017 року досудове слідство завершено не було.
За таких підстав суд, приходить до висновку, що дата складання та затвердження обвинувального акту в даному кримінальному провадженні вказана в обвинувальному акті й в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вірно.
Крім того, в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не був вручений обвинуваченому ОСОБА_8 після його складання та затвердження прокурором, як цього вимагає чинний КПК України.

Також, в матеріалах доданих до даного обвинувального акту міститься розписка лише обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до якої, обвинувальний акт він отримав 20.01.2017 року, що не відповідає дійсності. При цьому розписка про отримання обвинувального акту, захисником ОСОБА_7 взагалі відсутня.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні.
Втім, в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_8 в супереч вимог ст. 290 КПК України не було надано можливість ознайомитись із матеріалами кримінального провадження за його обвинуваченням за участю призначеного йому захисника, що підтверджується зокрема як поясненнями обвинуваченого та захисника так і іншими доказами.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Враховуючи те, що судом встановлено, що обвинувачений не отримав копії обвинувального акту, до направлення його до суду, суд дійшов висновку про порушення органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону, оскільки це свідчить про те, що обвинуваченому фактично не було пред`явлено обвинувачення, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду і передбачає повернення обвинувального акту прокурору для усунення вказаних порушень вимог КПК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від.01.03.2001р., справа «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).
Статтею 20 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права .передбачені КПК України.
Такі обставини, як не повідомлення слідчим та прокурором про завершення досудового слідства, не надання доступу до матеріалів досудового слідства та не вручення обвинувального акту обвинуваченому та його захиснику, свідчать про порушення прав обвинуваченого ОСОБА_8 на захист при завершенні досудового слідства.
Судом звертається увагу на те, що статтею 314 КПК України не передбачено можливості вручення обвинувального акту та ознайомлення його із матеріалами досудового слідства, після надходження до суду обвинувального акту, зокрема, у підготовчому судовому засіданні.
Вищеописані порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України, дають підстави дійти висновку, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , направлений до суду із порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України, що порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а тому обвинувальний акт, з доданими до нього документами підлягає поверненню прокурору, для усунення допущених недоліків та приведення його у відповідність до вимог зі статтями 290, 291 КПК України, впродовж розумного строку, який суд визначає у продовж 10 днів з моменту його отримання.
Разом із тим відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Як вбачається із клопотання прокурора, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , був продовжений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 20.01.2017р. до 26.01.2017р..
Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, потерпілого, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_8 у відповідності до вимог п. 4 ст. 184 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду даного кримінального провадження судом не відпали. Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 , раніше неодноразово судимий, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 15 років, є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого і свідків, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, також може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вище викладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, можливо прийти до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Таким чином суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 необхідно продовжити строк тримання під вартою в СІЗО м. Києва і Київської області Державної пенітенціарної служби України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст., 3, 110, 290, 291, 293, 314, 315, 376 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0003456 по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України - повернути прокурору який його направив до суду для усунення недоліків та приведення обвинувального акту та доданих до нього документів у відповідність до Кримінального процесуального кодексу України, впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків, а саме протягом десяти днів з моменту його отримання.
Клопотання прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_13 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у СІЗО м. Києва і Київської області Державної пенітенціарної служби України відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів.
Початок строку дії ухвали суду про тримання під вартою, обчислювати з 25.01.2017 року по 26.03.2017 року, включно.
Повний текст ухвали був складений, в межах строків, визначених ч. 2 ст. 376 КПК України та оголошений 30 січня 2017 року о 15.00 годині.
Ухвала в частині повернення обвинувального акту прокурору, може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченим впродовж семи днів з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3