Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1776/16-к
Провадження № 1-кп/376/126/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" листопада 2016 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора Сквирського відділу ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження № 0000071 від 05.01.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, інваліда третьої групи загального захворювання, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

встановив:

Суд визнав доведеним, що 05 лютого 2016 року, близько 09 години 40 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ЗАЗ TF69Y0» р.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить йому, рухаючись на 318 км а/д Кременець - Біла Церква Ржищів в напрямку м. Біла Церква Київської області, всупереч п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, введеними в дію 01 січня 2002 року (далі ПДР), згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», втратив керування над керованим ним автомобілем, внаслідок чого допустив зіткнення з лівою боковою частиною автомобіля «KIA CEED» р.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 , який знаходився на узбіччі смуги руху в напрямку м. Біла Церква, після чого автомобіль марки «ЗАЗ TF69Y0» р.н.з. НОМЕР_1 зіткнувся з задньою частиною автомобіля «DODGE NІTRO» р.н.з. НОМЕР_4 , там де на момент удару знаходився пішохід ОСОБА_8 . Внаслідок удару ОСОБА_8 затиснуло між автомобілем марки «ЗАЗ TF69Y0» р.н.з. НОМЕР_1 та «DODGE NІTRO» р.н.з. НОМЕР_4 , внаслідок чого йому було спричинено тілесні ушкодження, та в подальшому внаслідок отриманих травм було госпіталізовано до Білоцерківської міської лікарні № 2, де він 06.02.2016 року від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження: крововиливи під м`якими мозковими оболонками та в м`які покриви голови; рани, садна на голові; численні переломи ребер зліва та перелом 2 ребер зправа; перелом лівої ключиці; наявність крові в лівій плевральній порожнині; закритий перелом обох стегнових кісток; відкриті переломи обох кісток правої гомілки; рани на лівому ліктьовому суглобі та правій нозі; крововиливи з розміченням м`язів нижніх кінцівок та крововиливи на тулубі та в місцях ушкоджень, синці, садна на нижніх кінцівках. Згідно висновку судово-медичного експерта № 66 від 11.03.2016 року смерть ОСОБА_8 , 1962 року народження настала від сукупної травми голови, тулуба і нижніх кінцівок з крововтратою.

Згідно з висновком експерта № 19/8-02/1137 від 25.08.2016 року встановлено, що:

1.За заданих дорожніх обставин, з технічної точки зору, водій автомобіля «ЗАЗ TF69Y0» р.н.з. НОМЕР_1 , повинен був діяти згідно вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

2.За заданих дорожніх обставин, з технічної точки зору, можливість попередження зіткнення автомобілів, водієм автомобіля «ЗАЗ TF69Y0» р.н.з. НОМЕР_1 , полягала у виконанні ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для чого не було перешкод технічного характеру.

3.За заданих дорожніх обставин, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП, знаходяться невідповідні вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України дії водія автомобіля «ЗАЗ TF69Y0» р.н.з. НОМЕР_1 , пов`язані з втратою керованості.

Грубі порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, введеними в дію 01 січня 2002 року перебувають в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю і суду підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, що викладені в обвинувальному акті, вказуючи при цьому, що в його власності перебуває автомобіль марки «ЗАЗ ТF69YO» р.н.з. НОМЕР_1 .

05.02.2016 року він на власному автомобілі рухався з м. Сквира в напрямку м. Біла Церква Київської області. Автомобіль знаходився в технічно справному стані. Погода була ясна, сонячна, без опадів. Неподалік с. Шамраїва Сквирського району Київської області він за 100 м на узбіччі побачив три автомобіля. Він знизив швидкість до 50 км/год, але його автомобіль став не керованим, у зв`язку з ожеледицею на дорозі. Намагаючись вирівняти автомобіль він додав, газу але не впоравшись з керуванням зіткнувся з одним із припаркованих автомобілів. У результаті зіткнення постраждав мешканець м. Сквира Київської області ОСОБА_8 , який отримав численні тілесні ушкодження. В тому, що сталося, щиро кається та просить суворо не карати, зазначаючи при цьому, що частково відшкодував родині загиблого завдану матеріальну та моральну (немайнову) шкоду, яку має намір відшкодовувати і в майбутньому та являється інвалідом третьої групи тощо.

В тому, що сталося щиро кається та просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні в повному обсязі підтримав покази дані ним на досудовому розслідуванні та вказав, що дорожньо-транспортна пригода на його думку сталася з вини підсудного, через те, що гума на його машині, була не в придатному стані для використання, у зв`язку із тривалим часом її використання. На даний час підсудний його родині частково відшкодував завдані збитки, а тому при вирішенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та погодився на скорочений порядок дослідження доказів по справі, наслідки йому були роз`яснені та зрозумілі, за згодою інших учасників судового провадження, судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого .

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_3 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ,судом не встановлено.

Таким чином суд вважає призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі. Між тим враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, обставин які характеризують його особу та приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання винного без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним звільнити ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та згідно ст.77 КК України без призначення додаткового покарання передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавленням права керувати транспортним засобом, оскільки є інвалідом третьої групи загального захворювання у зв`язку з чим потребує періодичних відвідувань лікаря в інших населених пунктах та підробляє таксистом, що є основним джерелом доходів.

Судові витрати по справі покласти на підсудного.

Виходячи з вищевказаного, керуючись ст.ст. 129, 370, 374 КПК України, суд,-

засудив:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді 3-ох років позбавлені волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи; повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 1 758 грн. 60 коп. за експертні дослідження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1