Номер провадження: 11-сс/785/316/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2017 року, якою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше неодноразово судимого, остання судимість:
- 15.12.2003 р. Нікопольським райсудом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 198-2, ч. 4 ст. 185, 70 КК України до 9 років позбавлення волі,

- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ст. 290, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361 КК України в рамках кримінального провадження №0000276 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Одеській області, до 20.04.2017 р. відносно ОСОБА_6 із визначенням застави у розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить сто двадцять вісім тисяч гривень.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ст. 290, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361 КК України, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_6 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органу досудового розслідування або суду, оскільки він ніде не працює, не має постійного місця заробітку, міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця мешкання на території Одеської області, може знищити, сховати чи зіпсувати будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 зазначив, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, оскільки є незаконною та необґрунтованою, посилаючись на таке:
- при постановленні ухвали суд не врахував, що ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання, де мешкає разом із матір`ю пенсіонеркою ОСОБА_7 , яка знаходиться на його утриманні, має стійкі соціальні зв`язки, оскільки знаходиться у цивільному шлюбі із ОСОБА_8 , яка знаходиться на 6-ому місяці вагітності та має хронічне захворювання у вигляді зниженого гемоглобіну, має постійне місце роботи на СТО, також у разі необхідності, на час досудового розслідування може тимчасово мешкати на території м. Одеси, куди прибув на власному автомобілі, у зв`язку з чим є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків і належної поведінки, є підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу;
- слідчим суддею не враховано, що він не може впливати на хід досудового розслідування, спотворити, знищити або сховати докази, оскільки речові докази знаходяться на зберіганні у камері речових доказів у відділі поліції;
- підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочинів є недостатньо обґрунтованою, оскільки кваліфікація його дій є необґрунтованою, так як посилання на наявність «попередньої змови» та вчинення злочинів групою осіб матеріалами справи не підтверджується;

- судом 1-ої інстанції порушені його права, оскільки розгляд провадження проводився українською мовою, якою він не володіє, крім того, в ухвалі невірно зазначено його місце народження в РФ, оскільки він народився в Україні та є громадянином України.

З огляду на викладене, особу та соціальний статус підозрюваного, відсутність прямих доказів вини та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою звільнити його з-під варти.

В судове засідання апеляційного суду, прокурор ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_10 не з`явились, проте надали письмові заяви про розгляд апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_6 за їх відсутності. Підозрюваний ОСОБА_6 про час і місце розгляду його апеляційної скарги був повідомлений належним чином, клопотань по доставлення в судове засідання суду апеляційної інстації не надавав.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався та врахував їх при постановленні ухвали.

Доводи підозрюваного про те, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого не враховані вимоги норм КПК України, апеляційний суд вважає такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Разом з тим, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ст. 290, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361 КК України, підтверджується зібраними по справі доказами, копії яких долучені до матеріалів клопотання та дослідженими в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а саме:
- протоколом обшуку від 20.02.2017 року приміщення за адресою: м. нікополь, вул.. Лапинська, 418 (а.п.176-181);
- протоколом обшуку від 20.02.2017 року автомобілю «Мерседес», д/н НОМЕР_1 (а.п.185-189);
- протоколом обшуку від 20.02.2017 року квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.п.198-204);
- висновками судової технічної експертизи документів від 25.01.2017 року, від 26.01.2017 року (а.п.152-170).

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, проаналізувавши вищевказані докази, дійшов обґрунтованого висновку про наявність на даній стадії кримінального провадження обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного стосовно недопустимості певних доказів та недоліків у їх оформленні, а також невірної кваліфікації його дій, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки під час перегляду ухвал слідчого судді на стадії досудового розслідування апеляційний суд не має права перевіряти докази на предмет їх об`єктивності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, а також наперед вирішувати питання про доведеність чи недоведеність вини особи у вчиненні злочину, а перевіряє лише наявність обґрунтованої підозри на початковій стадії кримінального провадження як однієї з підстав для застосування запобіжного заходу.

Твердження підозрюваного ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що він не володіє українською мовою апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки він народився в Україні та є громадянином України.

Відповідно до ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

Також, апеляційний суд приймає до уваги вимоги п.5 ч.2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», згідно з якими умовами прийняття до громадянства України є володіння державною мовою або її розуміння в обсязі, достатньому для спілкування.

Окрім того, відповідно до копії паспорту, який міститься в матеріалах кримінального провадження (а.п.193), відповідно до якого ОСОБА_6 отримав паспорт громадянина України ще 27.04.1999 року.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи підозрюваного ОСОБА_6 щодо нерозуміння державної мови України зловживанням наданим йому правами.

Мотивуючи правильність висновків слідчого судді щодо необхідності застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд також враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки він раніше неодноразово судимий, будучи обізнаним в тому, що підозрюється у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, а також можливості незаконно впливати на свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою викривлення їх показань, оскільки він обізнаний про місце їх проживання.

При цьому, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не враховано, що він не може впливати на хід досудового розслідування, спотворити, знищити або сховати докази, оскільки орган досудового розслідування визначає обсяг слідчих та інших процесуальних дій достатніми у кожному кримінальному провадженню окремо.

Також апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання підозрюваного на те, що наявність у нього постійного місця проживання, та роботи на СТО, на утриманні матері та цивільної дружини, мінімізує ризик можливості його переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки з урахуванням конкретного характеру інкримінованих йому злочинів та тяжкості покарання, яке загрожує в разі визнання його винним, наявність вищевказаних обставин не може гарантувати його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи ОСОБА_6 про те, що дані про його особу в ухвалі слідчого судді зазначені невірно, проте, вказані обставини не впливають на встановлені фактичні обставини, оскільки особа підозрюваного встановлена під час розгляду клопотання слідчого (а.п. 193) в тому числі і місце народження підозрюваного в м. Нікополь Дніпропетровської області.

Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що наявним у кримінальному провадженні ризикам неможливо запобігти шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2017 року, якою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ст. 290, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 361 КК України в рамках кримінального провадження №0000276, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить сто двадцять вісім тисяч гривень, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4