Провадження № 1-кп/520/659/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.12.2016 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в місті Одесі в судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001106 від 23 квітня 2016 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Троїцьке Любашівського району Одеської області, громадянина України, українця, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

законний представник потерпілої ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
20 квітня 2016 року приблизно о 13 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , в світлу пору доби, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух зі швидкістю біля 25-30 км/год по проспекту Свободи, з боку вул.Амбулаторна у напрямку вул.Зої Космодем`янської.

Будучу не уважним, не стежачи належним чином за дорожньою обстановкою, своєчасно не звернувши уваги на групу неповнолітніх, які знаходились на лівому тротуарі біля проїжджої частини, та дорожні знаки «Пішохідний перехід», що в сукупності вимагало від водія, керуючого об`єктом підвищеної небезпеки, максимальної уваги, не зменшуючи швидкості, в`їхав на вказаний нерегульований пішохідний перехід, розташований біля будинку №91, де скоїв наїзд на пішохода неповнолітню ОСОБА_5 , яка перетинала проїжджу частину по пішохідному переходу, рухаючись з ліва направо по ходу руху вказаного автомобіля.

Відповідно до висновку №1154 від 13 травня 2016 року у ОСОБА_5 були виявлені наступні тілесні ушкодження: садна обличчя, закритий перелом І-ІІІ плеснових кісток правої стопи зі зміщенням кісткових відламків. Вказані ушкодження утворились від дії тупих, твердих предметів, якими могли бути зовнішні частини автомобіля, що рухався, при контактуванні з тілом потерпілої, в умовах ДТП. З урахуванням характеру і локалізації переломів правої стопи можна судити, що найімовірніше за все вони могли утворитися при переїзді стопи колесом автомобіля. Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя, викликають тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більше ніж 21 день). За цим критерієм, відповідно до п.2.2.2 і п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, водій ОСОБА_3 своїми діями допустив порушення п.2.2 «б», п.12.3 та п.18.1 «Правил дорожнього руху» України, які визначають, зокрема:

- відповідно до п.2.3. «б» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування ним у дорозі;

- відповідно до п.12.3 ПДР України, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- відповідно до п.18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 20 квітня 2016 року приблизно о 13 годині 40 хвилин він керував автомобілем ВАЗ 2106, та прямуючи по проспекту Свободи, де було багато людей і дітей, він проїхав перехрестя, увагу він спрямував на праву сторону, однак не помітив, як з лівої сторони дорогу перебігали діти. Автомобілем він зачепив дівчину. Одразу він зупинив автомобіль, намагався посадити дівчину в середину машини, щоб відвести до лікарні. Підійшла бабуся дівчинки і вони разом поїхали в лікарню, де передали дівчинку лікарям. Він розуміє, до яких наслідків призвела його неуважність під час керування автомобілем. З 1976 року він має посвідчення водія, до цього випадку він до адміністративної або кримінальної відповідальності за порушення правил керування транспортним засобом не притягався.

Крім того, обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що з матеріалами кримінального провадження він знайомий в повному обсязі, жодних зауважень до зібраних доказів він не має та вважає за непотрібним досліджувати всі докази. В скоєному він розкаюється.

Крім пояснень обвинуваченого, судом було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що обвинувачений раніше не судимий та до адміністративної відповідальності не притягався.

Висновком № 000529 від 20.04.2016 року доведено, що за результатами медичного огляду, проведеного КУ «ООМЦПЗ» у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1154 від 13.05.2016 року у ОСОБА_5 були виявлені ушкодження у виді: садни обличчя, закритого перелому І-ІІІ плеснових кісток правої стопи зі зміщенням кісткових відламків, які відповідно до п.2.2.2 і п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до Акту здачі приймання висновку судового експерта № 2067 від 17.05.2016 року, Акту здачі приймання висновку судового експерта № 2068 від 18.08.2015 року та Акту здачі приймання висновку експерта № 4063 від 16.09.2016 року витрати на залучення експертів складають 2 862 гривні 60 копійок.

Відповідно до свідоцтва про народження потерпілої ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 14.05.2008 року, на момент ДТП потерпілій виповнилось 7 років.

Законний представник потерпілої в судовому засіданні просила суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, та вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Даючи юридичну оцінку дослідженим в судовому провадженні доказам, суд вважає їх допустимими, належними та достовірними.

Інші докази відповідно до ч.3 ст.349 КПК України при судовому розгляді не досліджувались, так як за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження інших доказів, так як фактичні обставини ніким не оскаржуються та відсутні сумніви відносно позиції обвинуваченого та інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та обвинувачений дійсно винний в скоєнні інкримінуємого йому кримінального правопорушення.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, те, що обвинувачений не має місця роботи та матеріалами кримінального провадження не підтверджено отримання будь-якого доходу обвинуваченим, і вважає, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, покарання йому слід призначити у виді обмеження волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та розкаявся у скоєному, що в силу ст.66 КК України визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання, крім того, раніше обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягався, думку законного представника потерпілої, тому суд вважає можливим звільнити останнього від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд не вбачає.

Речових доказів в кримінальному провадженні не має.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Вирішуючи питання щодо оплати процесуальних витрат, суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого, вважає за можливим повністю звільнити його від оплати процесуальних витрат, відповідно до ч.1 ст.119 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ч.1 ст.286 КК України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

Відповідно до ч.3 ст.119 КПК України витрати на залучення експертів Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз в розмірі 2 862 гриві 60 копійок компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1