ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6095/17
провадження № 1-кс/753/1540/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" квітня 2017 р.слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 - представника ТОВ «Охоронна компанія «Бзнес Сек`юріті»», щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:
04.04.2017 року ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Охоронна компанія «Бізнес Сек`юріті»», звернувся до суду з скаргою на постанову слідчого про визнання речовим доказом від 31.03.2017 року та просив скасувати вказану постанову в частині передачі нежитлових приміщень з № 11 по № 15, № 15а, з № 16 по № 31, з № 71 по № 83, з № 85 по № 92 (частини групи приміщень № 1а), загальною площею 640,0 м- за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 0) на відповідальне зберігання потерпілій у кримінальному провадженні внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000248, ОСОБА_4 .

В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги в повному обсязі, просив її задовольнити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились.

Вивчивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги та матеріалів кримінального провадження, слідчим ОСОБА_5 розслідується кримінальне провадження № 0000248, внесене до ЄРДР 01.12.2016 та 28.02.2017 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в провадженні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало зведене виконавче провадження, боржником у якому є ОСОБА_4 , а стягувачами ПАТ "Банк "Альянс" та ПАТ "ВТБ Банк".
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.11.2016 було зупинено виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 26.02.2016 про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, копію якої ОСОБА_4 надала до виконавчої служби.
Незважаючи на вимоги ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець ОСОБА_6 виконавче провадження не зупинив, натомість вжив заходів щодо оформлення результатів торгів з реалізації належного боржнику ОСОБА_4 нерухомого майна.
Більш того, до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України невстановленими особами було надано ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28.10.2016 по справі № 753/19244/16-ц, на підставі якої 21.11.2016 головний державний виконавець ОСОБА_7 виніс постанову про заміну сторони виконавчого провадження стягувача ПАТ «Банк Альянс» на ТОВ «Схід Фінанс», а 25.11.2016 звільнив належне ОСОБА_4 нерухоме майно з-під арешту.
З матеріалів досудового розслідування вбачається, що 28.10.2016 Дарницьким районним судом м. Києва ухвала про заміну стягувача взагалі не постановлялась, а ухвалою суду від 20.01.2017 у задоволенні заяви ТОВ «Схід Фінанс» про заміну сторони стягувача було відмовлено.
03.03.2017 року за ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_8 накладено арешт на нежитлові приміщення з № 11 по № 15, № 15а, з № 16 по № 31, з № 71 по № 83, з № 85 по № 92 (частини групи приміщень № 1а), загальною площею 640,0 м- за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 0 та заборону здійснення будь-якої реєстраційної дії.

31 березня 2017 року, старшим слідчим СВ Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 в рамках досудового розслідування внесеного в ЄРДР за 0000248 було винесено постанову про визнання речовим доказом вказаних нежитлових приміщень. Цією ж постановою, приміщення, як речовий доказ було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , яка являється потерпілою по вказаному кримінальному провадженню.

Як вбачається з пояснень представника скаржника, матеріалів кримінального провадження, 28 листопада 2016 року, ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БІЗНЕС СЕКЮРІТІ» придбало у ТОВ «СХІД ФІНАНС» нежитлові приміщення з № 11 по № 15, № 15а, з № 16 по № 31, з№ 71 по № 83, з № 8 5 по № 92 (частини групи приміщень № 1а), загальною площею 640,0 м2 за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на нежитлові приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить витяг з Державного реєстру і станом на момент розгляду скарги власником нежитлових приміщень є ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БІЗНЕС СЕКЮРІТІ».

В своїй скарзі на постанову про визнання речовими доказами від 31.03.2017 року, представник скаржника посилається на те, що на їх думку вказаною постановою, а саме в частині передачі нежитлових приміщень на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 , слідчий порушив норми законодавства, оскільки речовий доказ, як це передбачено нормами КПК України, має надаватись стороні кримінального провадження добровільно або за рішенням суду, а повертатись на відповідальне зберігання повинен власнику майна, що являється речовим доказом. Передача на відповідальне зберігання нежитлових приміщень ОСОБА_4 суттєво обмежує права ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БІЗНЕС СЕКЮРІТІ», як власників на володіння, користування та розпорядження належним їм майном.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю

Відповідно до ч. 2 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України
Як передбачено п.1 ч.6 ст.100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 не передбачено передачі нерухомого майна на зберігання і не встановлено порядок зберігання нерухомого майна як речового доказу.

Отже, виходячи з зазначених норм, можна зробити висновок, що майно, яке визнано речовим доказом, але зберігання яких через громіздкість не можливо відповідно до встановленого порядку зберігання речових доказів, повинно знаходитись на відповідальному зберіганні у власника майна, який би забезпечував його схоронність.

Слідчим суддею достовірно встановлено, що на момент розгляду скарги Єдиним володільцем та власником нежитлових приміщень є саме ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БІЗНЕС СЕКЮРІТІ» і виходячи з приписів ст. 100 КПК України, якщо і мала відбуватися передача нежитлових приміщень, то передаватися вони повинні були саме ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БІЗНЕС СЕКЮРІТІ».

Таким чином, вимоги скарги ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «БІЗНЕС СЕКЮРІТІ» є обгрунтованими та належним чином аргументованими. Передача ж нежитлових приміщень ОСОБА_4 , як власнику майна, на відповідальне зберігання, згідно постанови від 31.03.2017 про визнання речовим доказом, є безпідставною.

В той же час вважаю за неможливе задовольнити скаргу, виходячи з наступного.

Главою 26, параграфом 1 КПК України передбачено оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Відповідно до ст..303 КПК України встановлено виключний перелік питань, органів та посадових осіб рішення, дії та бездіяльність яких, може бути оскаржено слідчому судді на досудовому провадженні. До вказаного переліку питань не входить оскарження постанови слідчого про визнання речовим доказом.

В той же час, згідно ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст.314-316 КПК України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст.5, 303, 304 КПК України, суд -

Ухвалив:
В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: