Справа № 461/4087/17
Провадження № 1-кс/461/3975/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2017 м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

слідчого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого від 30.05.2017 р. про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2017 року до Галицького районного суду м. Львова надійшла скарга ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , в якій він просить скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_6 від 30.05.2017 р. про закриття кримінального провадження №0000219 від 27.10.2017 р., вважаючи її незаконною. Скарга мотивована тим, що обставини справи не були дослідженні в повному обсязі, всебічно та неупереджено. Зазначив, що слідчий експеримент проводився без залучення спеціаліста, без фото- та відео зйомки, без участі потерпілої та її представника. Вважає, що слідчим не проведено усіх необхідних слідчих дій, не допитано усіх ймовірних свідків з метою отримання інформації, яка могла б допомогти визначити ступінь та наявність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення. Просить суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000219.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Приймаючи до уваги, що КПК України передбачає скорочені строки розгляду відповідних скарг, суд вживав необхідні заходи для виклику заявника і належним чином повідомив заявника про час та місце розгляду справи але останній в суд не з`явився - слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без участі ОСОБА_4 .

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Просив відмовити в задоволенні скарги через її необґрунтованість. Надав суду матеріали кримінального провадження №0000219.

Вивчивши скаргу та матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню, заслухавши доводи слідчого, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Львівської області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000219 від 27.10.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Кримінальне провадження розпочато за фактом ДТП, що відбулось 26.10.2016 р. близько 23 год. 15 хв. на ділянці 41 км + 500 м автодороги «Львів-Краківець» у с.Терновиця Яворівського району Львівської області, внаслідок якого загинув ОСОБА_8 .

З приводу твердження заявника ОСОБА_4 про нерозгляд клопотання про проведення слідчого експерименту, суд враховує наступні обставини. 15.02.2017 р. потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подано клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000219 від 27.10.2016 р., а саме про проведення слідчого експерименту. За результатами розгляду клопотання 17.02.2017 р. винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання.

Вказана постанова була оскаржена потерпілою у Галицькому районному суді м.Львова. За результатами розгляду скарги 27.03.2017 р. слідчим суддею ОСОБА_9 винесено ухвалу про скасування такої постанови (справа №461/1849/17, провадження №1-кс/461/1661/17). Відповідно до ухвали, постанову слідчого від 17.02.2017 р. про відмову в задоволенні клопотання скасовано.

За результатами повторного розгляду клопотання, слідчим 28.04.2017 р. повторно винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання. Вказану постанову скеровано потерпілій. Крім цього, в скарзі на постанову про закриття кримінального провадження, заявник ОСОБА_4 посилається на наявність постанови від 28.04.2017 р., тобто він достовірно знав про наяність такої.

В подальшому, органу досудового розслідування надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні №0000219 від 27.10.2016 р. Слідчим заявнику надано відповідь, що виконати подане клопотання не представляється за можливе, оскільки органом досудового розслідування розглядалось таке ж клопотання потерпілої у кримінальному провадженні ОСОБА_5 . Крім цього, слідчий зазначив, що на момент розгляду клопотання адвоката, у кримінальному провадження прийнято рішення про його закриття, що виключає можливість проведення будь-яких слідчих дій.

Слідчий в судовому засіданні спростував твердження заявника ОСОБА_4 про необхідність залучення до проведення слідчої дії спеціаліста для проведення фото-, відеозйомки. Таке залучення не може бути виконано з тих причин, що слідчий експеримент проводиться з відтворенням максимально наближених умов, котрі мали місце на момент ДТП. Слідчий зазначив, що в даному випадку, ДТП мало місце в нічну пору доби, а саме близько 23.15 год., що в свою чергу робить застосування будь-якої зйомки недоцільним, оскільки для досягнення відповідної якості фото-, відеозйомки необхідно буде застосовувати додаткові джерела освітлення, що в свою чергу, не відповідатиме обстановці вчинення ДТП. Крім цього, проведення фото-, відеозйомки під час слідчого експерименту не є обов`язковим.

Відповідно до ч.2 ст.240 КПК України, спеціаліст залучається до проведення слідчої дії за необхідності, тобто прямого обов`язку залучати спеціаліста до проведення слідчої дії в органу досудового розслідування немає. В даному конкретному випадку, необхідності залучення спеціаліста не було, оскільки під час проведення слідчого експерименту проводилось лише вимірювання відстаней за допомогою вимірювальної рулетки, застосування якої не потребує будь-яких спеціальних знань.

Твердження заявника ОСОБА_4 про недопустимість доказу, отриманого внаслідок проведення слідчих дій із свідком ОСОБА_7 є безпідставними. Заявник посилається на майбутнє можливе набуття статусу підозрюваного. Поряд із цим, специфіка проведення досудового розслідування у справах про ДТП, зокрема вчиненого в умовах неочевидності, полягає саме в тому, що встановлення вини чи невинуватості особи у вчиненні злочину можливе лише після проведення необхідного комплексу слідчих дій, в тому числі слідчого експерименту, та подальших експертних досліджень. Саме на підставі проведених експертиз слідчим встановлено невинуватість свідка ОСОБА_7 у вчиненні ДТП.

Під час слідчого експерименту місце ДТП, в даному випадку місце наїзду, визначається з показань свідка, тобто з його суб`єктивного сприйняття та можливості відтворити це місце на ділянці дороги. Визначення ж місця наїзду по будь-яких слідах на місці ДТП є необ`єктивним та суперечить меті проведення слідчої дії.

Слідчий експеримент, як слідча дія, полягає у перевірці і уточненні відомостей наданих особою, з котрою проводиться слідчий експеримент, в даному випадку свідка ОСОБА_7 , а тому усі відомості, котрі перевіряються в ході проведення слідчого експерименту беруться із показань особи, з котрою проводиться слідча дія, а не з матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, середня швидкість руху автомобіля під керуванням свідка була визначена саме зі слів свідка, тобто 65 км/год.

Оскільки свідок не бачив та відповідно не міг відтворити точну траєкторію руху пішохода, а в органу досудового розслідування були відсутні такі відомості, інших очевидців ДТП не встановлено, тому при проведенні слідчого експерименту було прийнято його траєкторію руху як прямолінійну. Це відповідає методичним рекомендаціям з проведення експертних досліджень, згідно з котрих робиться припущення, що пішохід з моменту виникнення небезпеки рухається прямолінійно й рівномірно.

Водночас, швидкість руху пішохода може бути встановлена двома способами на підставі систематизованих середньостатистичних даних руху пішохода або шляхом слідчого експерименту. Встановити швидкість руху потерпілого при проведенні слідчого експерименту не представилось за можливе, оскільки свідку не відомий його темп руху та відсутні інші очевидці ДТП.

На підставі наведеного, при проведенні слідчого експерименту швидкість пішохода встановлювалась з використанням систематизованих середньостатистичних даних (таблиці «Швидкості руху пішохода»), котра міститься в науково-технічній літературі, що використовується при проведенні експертних досліджень та затверджена Міністерством юстиції України як одне із джерел проведення експертиз. Відповідно до цих таблиць виділяють такі категорії руху пішохода: «Повільний крок», «Спокійний крок», «Швидкий крок», «Спокійний біг» та «Швидкий біг», також виділяють категорії по віку, статі та різних станів пішохода, в тому числі «У стані сп`яніння». Таким чином, при проведенні слідчого експерименту, для об`єктивності та достовірності проведення слідчої дії, визначено середній показник руху пішохода у стані сп`яніння, а саме «Швидкий крок», що і становить 5,4 км/год., тобто 1,5 м/с.

Щодо запропонованої заявником можливої швидкості руху потерпілого на момент ДТП, котра нею наведена близько 2,7 км/год., тобто 0,75 м/с. слідчий виходив з наступного. Згідно наведеної вище таблиці, така приблизна швидкість руху пішохода характерна в наступних категоріях чоловіча стать, вік старше 70 років 2,5 км/год.; чоловіча стать з протезом ноги 2,3 км/год.; чоловіча стать з дитиною на руках 2,7 км/год., при цьому, усі наведені швидкості відносяться до категорії «Повільний крок». Таким чином, наведена у клопотанні швидкість руху пішохода є необ`єктивною та технічно неможливою за вказаних обставин.

При проведенні слідчого експерименту учасники поступово віддалялись від місця наїзду на відповідні відстані та у відповідні часові проміжки, про що детально слідчим описано у протоколі проведення слідчого експерименту.

В ході слідчого експерименту не застосовувався зустрічний автомобіль-статист, оскільки, враховуючи його швидкість, котру повідомив свідок ОСОБА_7 , такий автомобіль, на момент виникнення небезпеки для руху водія, розминувся із автомобілем під керуванням свідка ОСОБА_7 та жодним чином не міг впливати на подальший розвиток ДТП.

За результатами проведення слідчого експерименту слідчим встановлено, що видимість пішохода на проїжджій частині дороги для водія автомобіля ОСОБА_7 настає на відстані 22,8 м. до місця наїзду, про що детально описано у протоколі проведення слідчого експерименту та відображено у схемі до вказаного протоколу. З цього ж протоколу та схеми видно і час, який необхідно проїхати автомобілю до місця наїзду.

Таким чином, у ході проведення слідчого експерименту досягнуто його мети і будь-якої потреби у його повторному проведенні не вбачається.

Слідчим в ході досудового розслідування не встановлено причинний зв`язок між діями водія автомобіля марки «Fiat Uno», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 та наслідками ДТП у вигляді смерті ОСОБА_8 , оскільки, з технічної точки зору, причиною ДТП стало факт виходу пішохода ОСОБА_8 на смугу руху автомобіля «Fiat Uno», р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 на такій віддалі до останнього, яка була недостатньою для уникнення наїзду.

За результатами проведення досудового розслідування, 30.05.2017 р. прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю у діяннях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України.

Органом досудового розслідування при прийнятті рішення про закриття кримінального провадженні, враховано норми КПК України, зокрема згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження припиняється в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В ході досудового розслідування проведені всі необхідні слідчі дії‚ досліджені всі обставини справи щодо механізму розвитку ДТП, встановити безпосередніх очевидців вказаного ДТП не представилось за можливе, а всі можливості для збирання додаткових доказів вичерпані. Слідчим при прийнятті процесуального рішення враховано і положення п. 4 ст.17 КПК України та ст.62 Конституції України щодо тлумачення усіх сумнівів на користь особи.

Слідчий всебічно, повного та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, надав їм відповідний аналіз і належну оцінку у їх сукупності.

Оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження містить обставини, які є підставами для прийняття постанови для закриття провадження по справі, мотиви прийняття такої постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Тобто це процесуальне рішення відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, в постанові викладено відповіді на всі поставлені питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 306, 307 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого від 30.05.2017 р. про закриття кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення .

Слідчий суддя: ОСОБА_1