Справа № 489/3008/16-к
кримінальне провадження
№1-кс/489/1083/16
УХВАЛА
21 грудня 2016 р. м. Миколаїв
Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу на постанову про закриття кримінального провадження №0000501 від 16.11.2016 р., за яким відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст.192 ч.2 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.06.2015 року,-

ВСТАНОВИВ:
Постановою, що оскаржується кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.192 КК України.

Частиною другою ст. 192 КК України передбачена кримінальна відповідальність за заподіяння майнову шкоду у великих розмірах шляхом обману за відсутності ознак шахрайства.

При цьому безпосереднім об`ектом цього злочину є відносини власності в галузі використання майна, що належить власнику, а також відносини, які випливають з різного роду договорів і зобов`язань, внаслідок яких власник мав би отримати дохід (прибуток), відносини з формування фондів власності.
Предметом злочину може бути чуже майно, що незаконно використовується всупереч інтересам власника, а також грошові суми (кошти), які мали б надійти в розпорядження власника на підставі тих або інших операцій, договорів, правових приписів тощо, не одержаний прибуток (упущена вигода).
Об`єктивна сторона злочину характеризується відсутністю ознак шахрайства. Особа, яка вдається до обману, не заволодіває чужим майном, не обертає його на свою або інших осіб користь, не отримує права на таке майно. Власник не позбавляється реально належного йому майна, воно не вибуває з його фондів.
Заподіяння майнової шкоди може виявлятися в таких формах: 1) незаконному використанні чужого майна (незаконне користування); 2) ухиленні від сплати обов`язкових платежів; 3) обертанні на власну користь грошових коштів, які на підставі тих або інших договорів і зобов`язань мають надійти на користь власника.
Незаконне використання чужого майна являє собою протиправне безоплатне використання чужого майна всупереч інтересам власника для отримання майнових вигод. Так, майно, що належить власнику, незаконно використовується винним для виконання різного роду робіт в інтересах окремих громадян або організацій, від яких він отримує винагороду (наживу) і таким чином протиправне збагачується.
Ухилення від сплати обов`язкових платежів полягає в тому, що суб`єкт шляхом обману не передає громадянину своє особисте майно - обов`язкові платежі, які він зобов`язаний був передати власнику. Це може випливати з цивільно-правових договорів про надання громадянам у користування майна і полягає в обов`язку здійснити (виплатити) платежі.

Обертання на власну користь платежів, які мали б надійти власнику від окремих громадян або організацій, характеризується тим, що обов`язкові платежі, які мали б надійти у володіння власника майна за надані ним май нові послуги організаціям або громадянам, винний обертає на свою користь.

Способами заподіяння майнової шкоди є обман, який виступає не як спосіб заволодіння чужим майном або правом на нього, а як спосіб ухилення від сплати обов`язкових платежів які мали б надійти власнику.

Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є суспільне небезпечний наслідок, який, виявляється в майновій шкоді (майнової шкоди в розмірі платежів, що мали б надійти, але не надійшли власнику внаслідок обману).

Злочин вважається закінченим з моменту настання суспільно небезпечних наслідків заподіяння значної майнової шкоди.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, що поєднаний з корисливими мотивом і метою. Суб`єкт злочину - будь-яка особа, яка не є службовою.

Так, згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень Розділу ІІІ КПК України, такі обставини можливо встановити лише шляхом проведення досудового розслідування, яке згідно ч.ч.1,2 ст.214 КПК України, розпочинається на підставі заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, відомості про яке вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 16.11.2016 р., підставою для закриття провадження було невстановлення слідчим складу злочину передбаченого ч.2 ст. 192 КК КК України в діяннях ОСОБА_5 .

При цьому, є не зрозумілим на підставі яких положень чинного законодавста та на підставі яких доказів, здобутих в ході досудового розслідування, зроблений такий висновок.

Як було зазначено вище, відповідальність за ч.2 ст. 192 КК настає у разі заподіяння майнової шкоди у великих розмірах шляхом обману за відсутності ознак шахрайства.

При цьому, як свідчить аналіз вищезазначених приписів КК України, така шкода може бути заподіянна і за наявності певних договірних зобов`язань між сторонами, що останніми і не заперечується шляхом ухилення від сплати обов`язкових платежів (останні встановлені в розписці: 5% в місяць).

Досудовим слідством встановлено, що діями ОСОБА_5 ОСОБА_3 завдано майнову шкоду у великому розмірі.

Висновок про відсутність умислу в діях ОСОБА_5 слідчим зроблено лише на підставі допиту самої ОСОБА_5 , яка

Матеріали кримінального провадження не містять жодної слідчої (розшукової) дії на підтвердження або спростування її показів.

Враховуючи вказане, суд вважає, що досудове розслідування було проведено без дослідження суттєвих обставин викладених в заяві про кримінальне правопорушення, без проведення всіх необхідних слідчої (розшукової) дії, на підставі яких можливо було б дійти висновку про відсутність складу злочину передбаченого ч.2 ст. 192 КК України, а тому рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним та підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову заступника начальника СВ Жовтневого ВП Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 16.11.2016 року про закриття кримінального провадження №0000501.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя