Справа № 464/388/17
пр.№ 1-кп/464/114/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2017 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження відносно:

Б о р е н ь к о ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Львова, мешкає АДРЕСА_1 , зареєстрований АДРЕСА_2 , українець, гр-н України, з вищою освітою, військовозобов`язаний, одружений, має на утриманні двох дітей, з яких ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює інженером у Львівському національному університеті ім.Франка, судимості немає, -

за ч.1 ст.125 КК України, -

за участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_9 23 червня 2015 року об 11.00 год., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під час побутового конфлікту, який виник між ним та його матір`ю ОСОБА_6 , наніс останній умисні тілесні ушкодження, а саме, силоміць, тримаючи її за руки, вдарив головою до стіни. В результаті незаконних дій, ОСОБА_9 спричинив потерпілій ОСОБА_6 умисні тілесні ушкодження, а саме: синці на голові, обох руках, в ділянці лона та правої сідниці, кожне з яких відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 винуватим себе у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та надав суду наступні показання. Ствердив, що потерпіла доводиться йому матір`ю. 23 червня 2015 року дійсно був з державним виконавцем біля будинку АДРЕСА_4 . Державний виконавець відповідно до рішення суду мав вжити заходів щодо виселення потерпілої з квартири АДРЕСА_5 . Зазначив, що в квартиру до потерпілої не заходив і відповідно не наносив їй жодних тілесних ушкоджень. Ствердив, що потерпіла та свідок ОСОБА_10 його оговорюють.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим, винуватість його у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується зібраними в ході судового розгляду доказами:

допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що обвинувачений ОСОБА_9 є її сином. Між нею та обвинуваченим часто виникали конфлікти через спірну квартиру АДРЕСА_3 . 23 червня 2015 року вона була в даній квартирі із своєю знайомою ОСОБА_10 . Об 11.00 год. вона відчинила двері квартири, так як побачила поштарку. В цей час в квартиру зайшов обвинувачений та вдарив її до стіни і вона втратила свідомість. Отямилась, коли вже прибули працівники швидкої медичної допомоги, які забрали її в лікарню. Після цього випадку вона звернулась із заявою в поліцію. Беззаперечно ствердила, що саме обвинувачений заподіяв їй тілесні ушкодження. Щодо призначення покарання обвинуваченому, то покладається на розсуд суду;

допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що працює адвокатом. Потерпілу знає, так як вона проживає по сусідству на АДРЕСА_4 . В 2012 році потерпіла звернулась до неї за юридичною допомогою. Вона була представником потерпілої у цивільних справах. 23 червня 2015 року потерпілу мали висиляти по рішенню суду. В цей день їй стало відомо, що потерпіла не виходить на зв`язок. Вона поїхала до місця проживання потерпілої. Двері квартири ніхто не відчиняв. Того ж дня приблизно о 12-13 год. бачила, що біля під`їзду були ОСОБА_9 з дружиною. В подальшому їй стало відомо, що потерпілу забрала швидка медична допомога у 8-му МКЛ. Вона відвідувала її в лікарні та бачила, що на потерпілій були видимі тілесні ушкодження. Потерпіла повідомила їй, що саме обвинувачений наніс їй тілесні ушкодження;

допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показала, що працює медсестрою в 3-ій МКЛ. Потерпілу знає, так як вона була її пацієнтом. Потерпіла давно не приходила на процедури, тому 23 червня 2015 року о 9.00 год. вона приїхала до потерпілої додому поцікавитись, що з її здоров`ям. Вони спілкувались між собою. Через деякий час потерпіла вийшла з квартири на коридор, щоб зустріти поштарку. Через кілька хвилин вона почула з коридору крик і вийшла на коридор, де побачила обвинуваченого, який тримав потерпілу за зап`ястя, б`є потерпілу корпусом тіла об стінку. Потерпіла втратила свідомість та сповзла по стіні. Після цього, обвинувачений побіг. В цей час прийшла сусідка, яку вона попросила викликати швидку допомогу, а сама поїхала. Ствердила, що потерпіла неодноразово повідомляла, що обвинувачений наносить їй тілесні ушкодження;

в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 суду показала, що проводила судово-медичну експертизу, в ході якої було виявлено, що у потерпілої були синці на голові, обох руках, в ділянці лона та правої сідниці Всі ушкодження заподіяні тупими предметами з обмеженою поверхнею і кожне з них відноситься до легкого тілесного ушкодження. Ствердила, що даний висновок зробила на підставі медичних документів 8-ї МКЛ, куди поступила потерпіла;

свідок ОСОБА_13 суду показав, що працює державним виконавцем. У нього на виконанні було виконавче провадження про виселення потерпілої ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_3 . Стягувачем в даному провадженні був ОСОБА_9 23 червня 2015 року він мав виконувати примусове виселення потерпілої з вказаної квартири. Біля 10.00 год. він прибув на місце, де вже був ОСОБА_9 . Так як не було представників правоохоронних органів, то вони поїхали до начальника дільничних, який сказав їм, що не може нікого відрядити, так як усі задіяні на різних заходах. Тоді він склав акт про невиконання примусового виселення та відклали цю процедуру на інший день, після чого роз`їхались. Ствердив, що в той день ОСОБА_9 був з ним приблизно з 10.00 год. до 10.45 год.

даними витягу з ЄРДР

а.с.32

даними заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину

а.с.33

даними рапорту

а.с.34

даними висновку судово-медичної експертизи, з якої вбачається, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлено синці на голові, обох руках, в ділянці лона та правої сідниці. Всі ушкодження заподіяні тупими предметами з обмеженою поверхнею і кожне з них відноситься до легкого тілесного ушкодження.

а.с.35

даними довідки комунальної 8-ї МКЛ м.Львова

а.с.36

Сторона захисту просить визнати недопустимим доказом висновок судово-медичної експертизи від 03.07.2015 року та довідку з 8-ої МКЛ про перебування потерпілої ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні з 23.06.15 р. по 26.06.15 р., покликаючись на те, що висновок судово-медичної експертизи не відповідає вимогам ст.ст.101, 102 КПК України, а джерело походження медичної довідки не відповідає вимогам ст.ст.159, 160, 163 КПК України, і як наслідок порушено вимоги ст.290 КПК України. Проте, судом не встановлено істотних порушень як під час проведення судово-медичної експертизи, так і джерело походження медичної довідки про лікування потерпілої. Тому суд визнає висновок судово-медичної експертизи від 03.07.2015 року та довідку з 8-ої МКЛ про перебування потерпілої ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні з 23.06.15 р. по 26.06.15 р. належними та допустимими доказами.

Аналізуючи показання обвинуваченого в заперечення своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, суд приходить до висновку, що такі не відповідають зібраним об`єктивним доказам у провадженні:

Його показання спростовуються послідовними та вичерпними показаннями:

- потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , які на переконання суду надали правдиві показання, які відповідають дійсним обставинам справи та чітко відтворюють події злочину;

- висновком судово-медичної експертизи, з якої вбачається, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлено синці на голові, обох руках, в ділянці лона та правої сідниці, кожне з яких відноситься до легкого тілесного ушкодження;

- довідкою з 8-ої МКЛ про перебування потерпілої ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні з 23.06.15 р. по 26.06.15 р., з якої вбачається, що у потерпілої виявлено тілесні ушкодження.

Оцінюючи показання потерпілої та свідків в сукупності з іншими дослідженими судом доказами, суд надає їм віри, так як такі відображають дійсні обставини кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд не надає віри показанням обвинуваченого як таким, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене.

Дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, так як він вчинив заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

З урахуванням вимог ст.ст.65-67 КК України, призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, працює, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітнього сина, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст.131 КПК України, не обирався.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, с у д , -

з а с у д и в :

ОСОБА_9 визнати винуватим за ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання штраф п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

Вирок може бути оскаржений згідно із ст.395 КПК України до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.