Ухвала
іменем україни

14 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Зборів Тернопільської області,

який мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Львівської області від 10 липня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги усіх пом`якшуючих обставин та належним чином не мотивував свого рішення, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65-67 КК України, а судове рішення ст.ст. 370, 420 КПК України.

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 23 квітня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Львівської області від 10 липня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 скасовано в частині призначення покарання, ухвалено новий, яким ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 15 лютого 2015 року близько 02.00 год., керуючи автомобілем «Ауді А6», реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись на автодорозі між с. Потелич та с. Дев`ятир Жовківського району Львівської області, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 1.10, 2.3 б, д, 2.9 а, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, перевищив допустиму швидкість, з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді втручання в процес управління керованого ним транспортного засобу пасажира ОСОБА_8 не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху автомобіля аж до зупинки, а, продовживши рух, створив аварійну обстановку, яка призвела до виїзду ліворуч за межі проїзної частини дороги та перекидання автомобіля на дах.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України неповнота судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягають, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Щодо доводів касаційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу засудженого, зокрема, те, що засуджений позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, та наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, тобто суд дотримався вимог статей 65 67 КК України.
Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в касаційній скарзі, колегія суддів не знаходить.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 ухвалений з дотриманням вимог ст.ст. 370, 374, 420 КПК України та є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргузахисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Львівської області від 10 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3