Справа № 461/1683/17
Провадження № 1-кс/461/3829/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з головним бухгалтером Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_5 та касиром ОСОБА_6 , шляхом зловживання своїм службовим становищем, привласнив кошти вказаного підприємства, у великих розмірах. Слідчим встановлено, що на початку січня 2013 року у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння майном Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», а саме грошовими коштами вказаного підприємства, шляхом зловживання своїм службовим становищем. Розуміючи, що заволодіння коштами Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» та уникнення викриття його злочинної діяльності можливе лише після залучення до вчинення злочину службових осіб лісгоспу головного бухгалтера Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_5 та касира ОСОБА_6 . Перебуваючи у довірливих особистих та службових відносинах, ОСОБА_4 вступив із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у злочинну змову, згідно якої ті повинні були сприяти йому у заволодінні коштами лісгоспу, використовуючи при цьому своє службове становище, надавати йому можливість отримувати із каси підприємства готівкові кошти, порушуючи при цьому вимоги законодавства та не допускаючи розголошення відомостей про протиправну діяльність ОСОБА_4 . Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на привласнення грошових коштів лісгоспу ОСОБА_4 , в період 22.01.2013 по 02.02.2015, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», що за адресою: Львівська область, м. Старий Самбір, вул. Вітовського, 21, неодноразово отримував грошові кошти з каси підприємства, які йому видавались на підставі видаткових касових ордерів. Зокрема за вказаний період ОСОБА_4 , отримано під звіт 561350,00 гривень для використання на господарську діяльність лісгоспу, з яких він у касу підприємства не повернув та не прозвітував про використання грошових коштів у сумі 259 825,62 гривень, привласнивши їх, чим спричинив лісогосподарському підприємству збитки у великих розмірах.
30.03.2017 старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.
Слідчий зазначає, що у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, то майно, що перебуває у користуванні та розпорядженні ОСОБА_4 може бути відчужено, приховане та витрачене, і це може негативно вплинути на забезпечення завдань кримінального провадження. Тому слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що перебуває у власності ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Власник земельної ділянки, на яку слідчий просить накласти арешт, ОСОБА_4 в судове засідання не викликався в порядку ч.2 ст. 172 КПК України.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, клопотання слідчого підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1