Справа № 137/80/17
Провадження №11-кп/772/557/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області

у складі :

головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5
за участі прокурора - ОСОБА_6
засудженого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 27.01.2017 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання

в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотаннями про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, мотивуючи тим, що за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, відсутністю порушень вимог режиму відбування покарання, а також відбув необхідну частину призначеного судом покарання, що у свою чергу свідчить про виконання всіх умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Хворіє невиліковною хворобою.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 27.01.2017 року клопотання

засудженого ОСОБА_7 задоволено. Засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання строком на 7 місяців 29 днів.

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_10 з часу прибуття в установу був працевлаштований, відбув 2/3 строку покарання, призначеного судом, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, приймає участь у виховних заходах які проводяться в установі, та приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу "Правова просвіта" і "Підготовка до звільнення", підтримує суспільно-корисні зв`язки з батьками, дружиною та доньками, на профілактичних обліках не перебуває. ОСОБА_7 має подяку за підсумками роботи, стягнення на момент звернення до суду - погашене.

Окрім того, судом враховано негативне ставлення засудженого до вчиненого злочину, за який він відбуває покарання; його позитивна характеристика (зі слів заступника начальника установи ОСОБА_11 ); його відношення до праці; тяжка хвороба (наявність якої також підтверджена в судовому засіданні представником установи); відсутність попередніх судимостей (а.с. 17), а також те, що він є батьком трьох неповнолітніх дітей .

В апеляційній скарзі рокурор ОСОБА_9 , не погоджуючись з висновком суду, просить скасувати ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 27.01.2017 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, постановивши нову, якою відмовити у клопотанні засудженого ОСОБА_7 . Свої вимоги мотивує тим, що суд не врахував поведінку ОСОБА_7 за весь період відбування покарання, те, що останній характеризується посередньо, допустив одне порушення режиму відбування покарання, не приділяє належної уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Також не враховано, що ОСОБА_7 безвідповідально ставиться до виконаня робіт із благоустрою установи. Крім того, комісією установи (протокол №25 від 14.12.2016 року) відмовлено ОСОБА_7 в застосуванні ст. 81 КК України у зв"язку з тим, що останній не довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 ю, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, просили залишити ухвалу суду без змін; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги ,суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; 3) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.

Дані вимоги судом першої інстанції при щодо ОСОБА_7 місцевим судом виконано в повному об"ємі.

Як вбачається з п.2 ч.1 ст.537 КПК України щодо питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України щодо порядку вирішення судом питань, повязаних із виконанням вироку, питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органом або установи виконання покарань, а також інших осіб, установи або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно- дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування покарання засудженим:

3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» від 26.04.2002 року №2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш мяким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

При розгляді матеріалів справи суд прийшов до правильного висновку про фактичне відбуття засудженим ОСОБА_7 двох третин строку покарання, призначеного за вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 07.10.2011 року, яким він засуджений за ч.2 ст.309 КК України на до 5-ти років позбавлення волі, що дало йому право при певних умовах бути умовно-достроково звільненим з місць позбавлення волі.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 хворіє невиліковною тяжкою хворобою.

І хоча умовно-дострокове звільнення є актом заохочення і застосовується тільки до тих засуджених, які сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і таке звільнення від відбування покарання є правом, а не обовязком суду, - оцінюючи поведінку засудженого та відношення його до праці під час відбування покарання в місцях позбавлення волі, районний суд з огляду на діюче законодавство не вправі був допустити випадку необгрунтованої відмови в умовно-достроковому звільненні з мотивів наявності раніше допущеного порушення та з інших підстав, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, а тому прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні зазначеної скарги.

Так, як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_7 , останній по прибуттю в установу був працевлаштований на виробництві різноробочим деревообробної дільниці. Характеризується посередньо. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Приймає участь у виховних заходах які проводяться в установі, та приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу "Правова просвіта" і "Підготовка до звільнення". На профілактичних обліках не перебуває.

Відповідно до постанови № 1 від 10.01.2017 р. ОСОБА_7 був заохочений правами начальника установи, а саме ОСОБА_7 оголошено подяку за підсумками роботи за четвертий квартал 2016 р. (а.с. 16) на підставі клопотання начальника цеху № 3 ОСОБА_12 (а.с. 16а).

За час відбування покарання ОСОБА_7 допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, яке виражене у порушенні дисципліни в строку, за яке було накладено стягнення. Стягнення на момент звернення до суду - погашене (попередження від 18.12.2015 р.) (а.с. №14).

На підставі доказів, наявний матеріалах справи, суд зробив вірний висновок, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому вважає за доцільне застосувати до засудженого ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Той факт, що ОСОБА_7 допустив порушення встановленого порядку, за що мав дисциплінарне стягнення, участі по благоустрою відділення не приймав, як зазначено у скарзі прокурора на підтвердження своєї вимоги про скасування рішення місцевого суду, - не свідчить, на думку колегії суддів, про незаконність ухвали суду, оскільки допущене засудженим порушення встановленого порядку не є суттєвим порушенням та на момент звернення до суду є погашеним; також засуджений негативно відноситься до вчиненого злочину, за який він засуджений; раніше не судимий; має міцні соціальні зв"язки: дружину та трьох неповнолітніх дітей; крім того, ОСОБА_7 хворіє невиліковною хворобою, а підтримувати життєві сили належним чином можливо лише поза межами виправної колонії, де є більше можливостей отримати якісну медичну допомогу.

Представник установи ОСОБА_11 у судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_7 заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Таким чином, незначне порушення засудженим режиму відбування покарання в місцях позбавлення волі та безвідповідальне ставлення до виконаня робіт із благоустрою установи при тому, що надалі протягом значного часу засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, не може слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні.

Відповідно, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 є обґрунтованою і вмотивованою, оскільки викладені в ній висновки відповідають фактичним обставинам провадження як такі, що підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників кримінального провадження.

Суттєвих порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які тягнуть за собою скасування рішення, по справі не встановлено.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 9, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 27.01.2017 року про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання -залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржено до Касаційного суду України протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3