Справа № 387/408/17
Номер провадження по справі 1-кп/387/62/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2017 року смт. Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
із секретарем судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта професійно-технічна, не одружений, раніше судимого 25.03.2015 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді виправних робіт строком 6 ( шість) місяців, вирок суду вступив в законну силу 27.04.2015; 17.08.2016 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 ( три) роки, вирок суду вступив у законну силу 19.09.2016 року, закінчення іспитового строку 17.08.2019 року, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, обирався захід кримінального провадження "Взяття під варту" 12.04.2017 року-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта повна загальна середня, співмешкає, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого, захід кримінального провадження не обирався, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у інше приміщення та у житло, вчинену повторно за таких обставин:
В другій декаді лютого 2017 року близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення крадіжки, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна зайшов на територію домоволодіння до приміщення гаражу, яке розташоване по АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_7 . ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, таємно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання пошкодив навісний замок приміщення гаража, яким були зачинені вхідні двері та проникнувши до даного приміщення викрав 20 метрів металевої арматури в діаметрі 16 мм. вартістю 11,00 грн. за один метр. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, який спрямований на викрадення майна власниці домоволодіння ОСОБА_7 , ОСОБА_3 перебуваючи на території зазначеного домоволодіння пошкодив навісний замок, яким були зачинені вхідні двері приміщення житлового будинку та проникнувши до житла демонтував та викрав чавунну 2 - ох конформну плиту вартістю 450,00 гривень.
З усім викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 670 гривень.
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у інше приміщення та у житло, вчинену повторно за таких обставин:
ОСОБА_3 в третій декаді лютого 2017 року, (точного часу не встановлено), близько 23 години, будучи раніше судимим за вчинення крадіжки, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна зайшов на територію домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи повторно та таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_3 відчинив вхідні двері, які були не зачинені на запірні пристрої та проник до житлового будинку звідки шляхом демонтажу викрав чавунну 2-конформну плиту, вартістю 450 гривень. З викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 450 гривень.
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно за таких обставин:
ОСОБА_3 в першій декаді березня 2017 року, (точного часу не встановлено), близько 01 години 00 хвилин, будучи раніше судимим за вчинення крадіжки, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, прийшов на територію домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_5 , що належить на праві власності ОСОБА_9 . ОСОБА_3 перебуваючи на території двору зазначеного домоволодіння виявив біля стежки в напрямку присадибної ділянки два шматки металевої рейси, які були встановлені у ґрунт та у нього виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаних металевих рейс. ОСОБА_3 скориставшись відсутністю господаря та інших осіб, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, витягнув із землі та викрав два шматки металевих рельс Р43, довжиною 2 м. та 1 м. загальною довжиною 3 м., вартістю 439 гривень за один метр. Внаслідок заподіяного злочину потерпілому ОСОБА_9 заподіяно майнової шкоди на загальну суму 1317 гривень.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у приміщення за таких обставин:
02.03.2017 близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_3 , за попередньою змовою із ОСОБА_4 , маючи спільний умисел на незаконне заволодіння чужим майном прийшли до домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_10 . Реалізовуючи свій спільний злочинний намір ОСОБА_3 , діючи умисно, без дозволу власника, шляхом зриву навісного замка, проник до господарського приміщення, яке знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . В цей час, з метою приховування їхніх злочинних дій, ОСОБА_4 знаходився на вулиці за територією зазначеного домоволодіння, спостерігаючи та забезпечуючи можливість попередити ОСОБА_3 про виявлення їх сторонніми особами під час вчинення даного злочину. Перебуваючи у вказаному господарському приміщенні, ОСОБА_3 не маючи законних прав на транспортний засіб з корисливих мотивів, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, викотив із двору мотоцикл марки "SPARK", моделі "SP110C-1A" (ідентифікаційний номер: (VIN): НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , 2013 року випуску) та шляхом кочення разом із ОСОБА_4 перемістили зазначений транспортний засіб до території домоволодіння ОСОБА_4 , що розташоване по АДРЕСА_2 . Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме мотоциклом марки "SPARK", моделі "SP110C-1A" (ідентифікаційний номер: (VIN): НОМЕР_3 ? двигун № НОМЕР_4 , 2013 року випуску), вартість якого складає 9795,24 грн, чим завдано потерпілому ОСОБА_11 майнової школи на зазначену суму. Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 до механічних транспортних засобів відносяться транспортні засоби, що приводяться в рух за допомогою двигуна, а мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см. або електродвигун потужністю до 4 кВт.
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно за таких обставин:
ОСОБА_3 20.03.2017 близько 16 години 00 хвилин, будучи раніше судимим за вчинення крадіжки, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_12 . Перебуваючи на території вказаного двору обвинувачений виявив радіатор до вантажного автомобіля у зв`язку із чим в останнього виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 скориставшись відсутністю господаря та інших осіб, реалізовуючи свій злочинний намір, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно викрав латунний радіатор до вантажного автомобіля, габаритними розмірами 56x60 см., вартістю 2400 гривень. З викраденим майном ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнової шкоди на зазначену суму.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , будучи вчасно, належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. Від них надійшли заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, претензій до обвинувачених не мають.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, а також зазначив, що зміст обвинувального акту повністю відповідає дійсним обставинам вчинення ним кримінальних правопорушень. В порядку ст. 63 Конституції України, показання в судовому засіданні надавати відмовився .
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, а також зазначив, що зміст обвинувального акту повністю відповідає дійсним обставинам вчинення ним кримінального правопорушення. В порядку ст. 63 Конституції України, показання в судовому засіданні надавати відмовився .
Прокурор та обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили досліджувати докази в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України. У судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового розгляду, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, якщо суд визнає недоцільним дослідження доказів у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Крім того суд роз`яснив обмеження апеляційного оскарження в разі встановлення зазначеного порядку дослідження доказів.
Переконавшись у добровільній позиції учасників кримінального провадження, суд у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України дослідив документи, які характеризують обвинувачених, а також досудові доповіді органу пробації, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, оскільки фактичні обставини сторонами не оспорювалися.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку про наявність складу кримінальних правопорушень, а вина ОСОБА_3 у вчинені таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної із проникненням у інше приміщення та у житло, вчиненої повторно; у вчинені таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної із проникненням у інше приміщення та у житло, вчиненої повторно; у вчинені таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно; незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням у приміщення; у вчинені таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно, - доведена. Дії ОСОБА_3 судом кваліфікуються за ч.ч. 2, 3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.
Також суд прийшов до висновку про наявність складу кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а вина ОСОБА_4 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненому, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення, доведена повністю. Дії ОСОБА_4 судом кваліфікуються за ч.2 ст.289 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При обранні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, по місцю проживання характеризується негативно, не одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, щиро розкаявся, на обліку у лікаря нарколога не перебуває. Відповідно до відомостей досудової доповіді наданої органом пробації, у ОСОБА_3 наявний високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства для окремих осіб. Суд також враховує і ту обставину, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів та вчинив нові злочини у період випробувального терміну.
Зі змісту ч.3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Обставиною що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставиною що обтяжує покарання ОСОБА_3 передбачену ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене, а також позицію прокурора та потерпілих, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як обвинуваченим так і іншими особами.
При обранні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, по місцю проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся, на утриманні має двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався. Крім того суд враховує відомості досудової доповіді відносно особи обвинуваченого, а саме останній раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину в скоєнні злочину визнає повністю. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється низький. Ймовірність виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства цілком можлива за певних умов.
Обставиною що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, наявність на утриманні малолітніх дітей та позитивні характеристики.
Обставиною що обтяжує покарання ОСОБА_4 , передбачену ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене, а також позицію прокурора, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, враховуючи позитивні характеристики, бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, що полягає у щирому каятті обвинуваченого із обіцянкою не вчиняти в подальшому кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції передбаченої ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як обвинуваченим так і іншими особами.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні .
Доля речових доказів має бути вирішена в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 17, 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 62, ст. 63 Конституції України, ст. 5, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання :
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 ( три ) роки ;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років ;
- за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років 6 (шість) місяців.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2016 року, остаточно призначивши до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років .
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу затримання 12 квітня 2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_3 зарахувати у строк покарання перебування в установі попереднього ув`язнення з 12 квітня 2017 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді Тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років .
Звільнити ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).
Речові докази: мопед (мотоцикл) торгової марки "SPARK", моделі "SP110C-1A", двигун № НОМЕР_2 , рама № НОМЕР_1 , які знаходяться на відповідальному зберіганні в ОСОБА_10 - повернути останньому, як законному власнику після набрання вироком законної сили; латунний радіатор до вантажного автомобіля, габаритами розмірами 56X60 см., які знаходяться на відповідальному зберіганні в ОСОБА_13 - повернути останньому, як законному власнику після набрання вироком законної сили; плита чавуна 2-конформна, яка знаходяться на відповідальному зберіганні в ОСОБА_7 - повернути останній, як законному власнику після набрання вироком законної сили ; плита чавунна 2-конформна у частково пошкодженому стані, які знаходяться на відповідальному зберіганні в ОСОБА_8 , - повернути останньому, як законному власнику після набрання вироком законної сили.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1