Справа № 452/1775/16-к
Провадження № 1-кп/452/33/2017
ВИРОК
іменем України
08 лютого 2017 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ; українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою; неодруженого; непрацюючого; раніше не судимого, -
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 07.01.2016 року о 20.10 годині на вулиці Черешневій у с. Погірці Самбірського району Львівської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час словесної суперечки, умисно наніс ОСОБА_4 удар рукою в область лівого ока, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Судом проаналізовано показання обвинуваченого, потерпілого, законного представника потерпілого у судовому засіданні, свідків, експерта, докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_7 в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що передбачено ч. 1 ст. 125 КК України. На підтвердження встановлених судом обставин винність особи вбачається із наступного:

Безпосередньо допитаний судом обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та суду пояснив, що 07.01.2016 року о 19.30год. по вул. Зеленій в с. Погірці Самбірського району група вертепу, у якій він брав участь, колядувала за традицією та зустрілись із групою перебиранців «дідиків», де був учасником ОСОБА_4 і, вони теж колядували, а також у тому числі бешкетували згідно традиції. ОСОБА_10 із групи перебиранців почав приставати до ОСОБА_11 , котра була у складі вертепу. ОСОБА_7 будучи одягнутим у костюм «жида» підійшов до ОСОБА_12 , звалив його на землю, зняв із його обличчя маску з жіночих колгот та залишив його. Група вертепу продовжувала колядувати, а група «дідиків» йшла за ними. Група вертепу о 20.00год. йшла по вулиці Черешневій у с. Погірці біля будинку ОСОБА_13 .Кузіва, і він, - ОСОБА_7 , йшов останнім у складі групи; до нього підійшов із «дідиків» перевдягнутий «чортик», який схопив його за шию і кинув на сніг. Після цього, на обвинуваченого нібито жартуючи насіли ще четверо «дідиків»; коли всі підвелися, то ОСОБА_7 зняв із одного з них маску і побачив, що це ОСОБА_14 ; тоді почали з`ясовуватися стосунки. У цей час несподівано до ОСОБА_7 ззаду наблизився «дідик», котрий схопив його за шию, наніс кілька ударів кулаком в груди та живіт; це був ОСОБА_15 .Кавалець, якого ОСОБА_7 впізнав по голосу і з якого в подальшому зірвав маску з обличчя, яку викинув на сусідський город. До ОСОБА_7 «дідики» почали говорити, що це свято і що це нормально таким чином бешкетувати. Дівчата із групи «вертепу» забрали ОСОБА_7 і вони всі пішли; при вказаному конфлікті як ствердив ОСОБА_7 , він взагалі не наносив удару ОСОБА_15 .Кавалець ні палицею, ні кулаком. У свою чергу ОСОБА_4 нанісши удари ОСОБА_7 заподіяв йому тілесні ушкодження, проте з цього приводу останній нікуди не звертався і від проходження судово-медичної експертизи відмовився.

Суд на такі пояснення зважає, що ОСОБА_7 своїм неточним показанням про невизнання вини на досудовому слідстві та в суді мав намір пом`якшити відповідальність чи уникнути її за вчинене та використав таке поводження як спосіб захисту. Підсумовуючи з`ясовані обставини, суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України; судом це ураховано і дано оцінку тому факту, що обвинувачений ОСОБА_7 себе не обмовив, під час розгляду кримінального провадження у суді не знайшло свого підтвердження що на нього здійснювався будь-який психологічний вплив внаслідок пригнічення його волі чи стосовно нього були застосовані недозволені методи дізнання зі сторони слідства.

Оскільки, виходячи з обставин даного кримінального провадження, судом установлено, що за фактичними обставинами справи дії ОСОБА_7 пов`язані із умисним нанесенням тілесного ушкодження іншій людині, тому при прийнятті рішення судом ретельно досліджено докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного; питання про умисел вирішено виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння ОСОБА_7 , зокрема, враховано спосіб, знаряддя злочину, кількість присутніх осіб при цьому та їх театральну роль у відповідних костюмах, характер і локалізацію поранення потерпілого ОСОБА_4 , причину припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Разом з тим не заслуговує на увагу позиція захисту в даному кримінальному провадженні, що частину доказів, що були надані стороною обвинувачення, слід оцінити з точки зору їх інформативності, зокрема, ряд медичних документів, що пов`язані із захворюванням потерпілого ОСОБА_4 , що такі ні прямо, ні побічно не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному провадженні; що ОСОБА_4 мав через власне захворювання втрачений зір, відтак, на переконання захисту його не втратив у результаті подій 07.01.16р., а лише у результаті отриманого легкого тілесного ушкодження в потерпілого зір погіршився. Указане припущення захисту та за основне обрана позиція самого обвинуваченого стало спростованим показаннями допитаного експерта ОСОБА_16 в судовому засіданні, проведеним комісійним експертним дослідженням. Такі докази судом проаналізовано в сукупності із іншими здобутими в ході досудового розслідування, з протоколами слідчих дій, іншим висновком експертизи всіх разом, із протоколами допиту осіб очевидців досудовим розслідуванням у співставленні та в порівнянні з їх показанням у суді, а тому на підставі цього суд дійшов до переконання про причетність обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, що йому інкримінується та вбачається із наступних доказів:

Із показань потерпілого ОСОБА_4 убачається, що 07.01.2016 року з 18год. він згідно сільської релігійної традиції у складі групи «перебиранців дідиків» разом із ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ходили по будинках у с. Погірці Самбірського району колядувати, жартувати і жартома бешкетували; усі були тверезими. О 20год. поблизу Погірцівського професійного училища в напрямку центральної вулиці села, їх група «перебиранців - дідиків» зустрілася із групою «вертепу». ОСОБА_19 із групи «дідиків» почав жартома чіплятися до дівчат вищевказаного «вертепу» і учасник останнього ОСОБА_7 перекинув ОСОБА_19 на сніг і розірвав його маску з жіночих колгот на обличчі. Група «перебиранців - дідиків» жартома накинулась на ОСОБА_7 і в тому числі ОСОБА_19 , всі повалилися на сніг, трохи пожартували і повставали. ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зняли з себе маски. ОСОБА_7 не сприйняв це як жарти і почав групі «перебиранців - дідиків» погрожувати. О 20.10год. обвинувачений ОСОБА_7 несподівано підскочив до нього ( ОСОБА_4 ) та наніс йому удар від себе дерев`яною палицею, яку тримав у правій руці, в область лівого ока. ОСОБА_4 заболіло в оці, він присів і почав прикладати сніг. Усі з групи «дідиків» почали запитувати ОСОБА_7 чому він вдарив ОСОБА_4 , який являється інвалідом І групи. ОСОБА_7 продовжував словесно погрожувати ОСОБА_4 і разом із групою «вертепу» пішли на бічну вулицю. Потім ОСОБА_17 та ОСОБА_19 провели ОСОБА_4 додому. Так як це були святкові дні, то мати ОСОБА_4 сама лікувала око ОСОБА_4 , а 13.01.2016 року у зв`язку із вказаною травмою ока вони поїхали на прийом до лікаря у Львівську лікарню «Окулюс», а вступному 16.01.16р. із заявою звернулася до поліції.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що 07.01.2016 року з 18год. згідно прийнятої традиції у складі групи разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ходили по будинках у с. Погірці Самбірського району колядували. Під час зустрічі о 20.10год. із іншою групою колядників у складі якої був ОСОБА_7 , між собою всі почали жартома бешкетувати. ОСОБА_7 , який стояв навпроти ОСОБА_4 несподівано для всіх, підскочив до останнього та наніс йому удар від себе дерев`яною палицею, яку тримав у правій руці, в область лівого ока потерпілого ОСОБА_4 , від чого останній схопився за око, яке заплило кров`ю. у наступному ОСОБА_17 разом із ОСОБА_19 провели потерпілого ОСОБА_4 додому.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що 07.01.2016 року з 18год. згідно сільської традиції, у складі групи разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ходили по хатах у с. Погірці Самбірського району колядувати, жартувати і жартома бешкетувати; всі були тверезими. Під час зустрічі о 20.10год. із іншою групою у складі якої був ОСОБА_7 , між собою всі почали жартома бешкетувати. ОСОБА_19 підійшов дівчини із групи ОСОБА_7 і почав її цілувати. ОСОБА_7 повалив ОСОБА_19 на сніг і зірвав з його обличчя маску. Після цього продовжували колядувати. О 19.30год. ОСОБА_19 , ОСОБА_4 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 накинулися на ОСОБА_7 і почали натирати його обличчя снігом, так жартома бешкетуючи. У подальшому між ОСОБА_7 і ОСОБА_17 виникла словесна сварка. В цей момент ОСОБА_4 підійшов з-заді до ОСОБА_7 , повалив його на сніг, при цьому ОСОБА_7 впав зверху на ОСОБА_4 . Дівчата з групи ОСОБА_7 та хлопці із групи ОСОБА_4 відтягнули ОСОБА_7 та ОСОБА_4 один від одного відповідно. З цієї ситуації ОСОБА_19 зрозумів, що ОСОБА_7 наніс сильний удар кулаком у ліве око ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_18 дав показання аналогічні показанням ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що 07.01.2016 року з 14.30год. згідно сільської традиції у складі групи разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ходили по с. Погірці Самбірського району і колядували. О 19.30год. зустрілися із іншою групою, у складі якої був ОСОБА_4 ; котрі почали жартома бешкетувати і накинулися на ОСОБА_7 і хтось із них почав наносити удари кулаком по обличчі. ОСОБА_22 почала кричати, ОСОБА_7 вдалося зірвати маски із обличчя ОСОБА_4 та ОСОБА_17 . У подальшому між ОСОБА_7 і ОСОБА_17 виникла словесна сварка. ОСОБА_4 схопив рукою за шию ОСОБА_7 , повалив його на сніг і наніс йому удар кулаком, куди саме ОСОБА_22 не побачила. ОСОБА_22 не бачила, щоб ОСОБА_7 наніс удар палицею в область ока ОСОБА_4 ; палиця була ніби у пастушки, а ОСОБА_7 в руках її не тримав, це не була його роль.

Аналогічні показання суду надали свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_23 та ОСОБА_26 .

Експерт ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що підтримує висновок судово-медичної експертизи від 19.01.2016 року №10/16; що механізм це спосіб утворення тілесного ушкодження і таке у потерпілого могло утворитися в тому числі у положенні «стоячи»; що контузія лівого ока потерпілого ОСОБА_4 утворилася від твердого тупого предмету, що міг бути нанесеним як палицею, так рукою: кулаком, пальцем руки чи нігтем пальця могло бути спричинене садно. За основне експертом було наголошено, що встановлювався результат експертизи, - ступінь тяжкості тілесного ушкодження в потерпілого, що ним було виконано.

Безпосередньо із висновку експерта №10/16 від 19.01.2016 року відомо, що при проведенні судово-медичної експертизи та вивченні медичних документів громадянина ОСОБА_4 , 1992 року народження, виявлено садно нижньої повіки лівого ока, контузія лівого ока, які утворилися від дії твердого тупого предмету, можливо в час та при обставинах вказаних в постанові та потерпілим, і за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження (а. с. 41 42).

Однаково висновком комісійної судово-медичної експертизи №117 від 23.05.2016 року встановлено, що у громадянина ОСОБА_4 при обстеженні 13.01.2016 року в офтальмологічному центрі «Окулюс» було діагностовано «Контузія, гіфема (крововилив в передню камеру ока), абсолютна глаукома лівого ока. Субатрофія (внаслідок глаукоми) лівого ока». Лікарем відмічено наявність подряпини на нижній повіці лівого ока. На момент проведення судово-медичної експертизи 18 січня 2016 року судово-медичним експертом відмічено «розширення судин білкових оболонок» лівого ока і рубець, який являється слідом загоєної рани, на нижній повіці лівого ока. Враховуючи все вищевказане, комісія вважає, що у громадянина ОСОБА_4 була «контузія» лівого ока у вигляді крововиливу в передню камеру ока, садно поверхнева рана на нижній повіці лівого ока. Вказана травма лівого ока могла виникнути 7 січня 2016 року. У представленій медичній документації вказано, що громадянин ОСОБА_4 являється інвалідом І групи по зору з дитинства по діагнозу: «Вроджена глаукома обох очей». З 2001р. у хворого відмічається поступове зниження гостроти зору. Згідно записів наданої медичної документації в 2015р. гострота зору правого ока 0 діоптрія, лівого ока рух руки біля обличчя і на момент проведення даної експертизи гострота зору лівого ока також рух руки біля обличчя. Це свідчить про те, що травма лівого ока, яка була спричинена у січні 2016р. громадянину ОСОБА_4 не вплинула на зниження функції зору і тому відноситься до легкого ступеня тяжкості. Травма лівого ока у громадянина ОСОБА_4 утворилась від дії тупого предмета, могла виникнути від удару кулаком, палицею (а. с. 87 91).

Тому, аналізуючи наведені показання очевидців подій інкримінованого кримінального правопорушення, - свідків, допитаного експерта та безпосередньо зазначених вище і досліджених в суді висновків експертиз, суд прийшов до переконання, що з об`єктивної сторони обвинувачений ОСОБА_7 вчинив нанесення саме кулаком руки легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 . Разом з тим судом узято до уваги, що палка могла мати місце в інших учасників вертепу як необхідний для цього театрального дійства атрибут, але те, що обвинуваченому вона була передана іншим членом «вертепу», у який спосіб і, чому не була предметом вивчення досудовим розслідуванням, не була вилучена і приєднана до справи як речовий доказ, тому судом це не досліджено, оскільки жодним чином не знайшло свого підтвердження під час з`ясування обставин у справі; що в тому числі ніяк не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого. Із суб`єктивної сторони умисел особи був спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, на що він не мав права.

Отже, виходячи з обставин даного кримінального провадження, судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , а тому його дії правильно досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України та відповідають фактичним обставинам; він повинен за це понести кримінальну відповідальність.

Розглядаючи кримінальну справу в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_7 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового слідства в сукупності із поясненнями обвинуваченого; із урахуванням особи ОСОБА_7 , поведінки до і після вчинення кримінального правопорушення, суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання у виді штрафу.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; раніше не судимий; характеризується позитивно.

При призначенні покарання обвинуваченому судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Отже, щодо призначення покарання ОСОБА_7 , суд прийшов до висновку виходячи із тяжкості вчиненого, обставин вчинення, особи винного, його поведінки до і після вчинення кримінального правопорушення та інших обставин; що виправлення засудженого можливе при застосуванні до нього покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - що на думку суду є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому чи про звільнення особи від кримінальної відповідальності, - не встановлено.

У зв`язку наведеним у даній кримінальній справі представником потерпілого адвокатом ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої ОСОБА_4 внаслідок вчинення кримінального проступку ОСОБА_7 на загальну суму 33047,93грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичній особі відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оцінивши позовні вимоги цивільного позивача із посиланням на докази, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд прийшов до висновку, що завдана матеріальна шкода знаходиться в прямому причинному зв`язку із вчиненим ОСОБА_7 кримінальним правопорушенням; а тому, врахувавши всі обставини справи суд вважає, що цивільний позов у частині відшкодування матеріальних збитків підлягає задоволенню; цивільний позов у частині відшкодування моральних (немайнових) збитків підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 5(п`ять)тисяч гривень, що відповідає ступеню тяжкості моральних страждань потерпілого, принципу справедливості, розумності. Виходячи з пояснень учасників судового розгляду в судовому засіданні, аналізуючи матеріали кримінальної справи, при визначенні даної суми і підстав її присудження суд також виходить з наступного:

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Судом проаналізовано вищенаведені сторонами пояснення у співставленні з наведеними нормативними актами і суд вважає за необхідне присудження грошового відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000грн.; при цьому судом враховано стан здоров`я потерпілого, судом з`ясовано факт заподіяння потерпілому моральних страждань та втрати немайнового характеру, обставини, дії, внаслідок яких вони заподіяні. Аналізуючи матеріали кримінального провадження, пояснення учасників судового розгляду, суд вважає за необхідне і достатнє частково задовольнити позов ОСОБА_6 і присудити стягнути із ОСОБА_7 як відшкодування моральної шкоди в користь її довірителя зазначені кошти, враховуючи в сукупності негативні наслідки, які настали для ОСОБА_4 .

Судових витрат і речових доказів у справі немає.
Керуючись ст. ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850(вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_7 у користь ОСОБА_4 3047,93(три тисячі сорок сім гривень 93коп.)гривень матеріальної та 5000(п`ять тисяч)грн. моральної (немайнової) шкоди, всього 8047,93(вісім тисяч сорок сім гривень 93коп.)грн.

Копію вироку вручити засудженому та прокурору і роз`яснити, що інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя