печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на грошові кошти, вилучені під час обшуку у кримінальному провадженні № 0000353,-
ВСТАНОВИВ:
В провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на грошові кошти у сумі 1796244 (один мільйон сімсот дев`яносто шість тисяч двісті сорок чотири) грн., які були вилучені 29.07.2016 під час обшуку у салоні автомобіля «TOYOTA CAMRI» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) у кримінальному провадженні № 0000353, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2016.
В обґрунтування доводів клопотання зазначено, 29.07.2016 під час обшуку у салоні автомобіля «TOYOTA CAMRI» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) вилучено грошові кошти у сумі 1796244 (один мільйон сімсот дев`яносто шість тисяч двісті сорок чотири) грн., які не містять будь-яких відомостей щодо обставин вчинення розслідуваного злочину, не були знаряддям вчинення вказаного злочину, не зберегли на собі його сліди, не містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також не були об`єктом кримінально протиправних дій. Зазначене в своїй сукупності беззаперечно свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування.
У судовому засіданні представник заявника подане клопотання підтримав та просив суд задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у ньому.
Прокурор в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши обґрунтування представника заявника, приходить до наступного.
Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000353 від 15.04.2013 за фактами зловживання своїм службовим становищем службовими особами Державного агентства лісових ресурсів України та державного підприємства «Укрлісконсалтинг», заволодіння ними майном в особливо великих розмірах, а також вчинення шахрайських дій невстановленими особами під час здійснення експорту деревини за кордон за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України, у якому розслідуються обставини за яких у 2015 році службові особи Державного агентства лісових ресурсів України налагодили протиправну схему, за якою іноземні суб`єкти підприємницької діяльності, з метою отримання можливостей здійснення закупівлі на території України деревини та лісопродукції, були змушені укладати договори про надання маркетингових послуг щодо пошуку на території України та інших країн СНД постачальників зазначеної продукції з суб`єктами господарювання, створення та діяльність яких пов`язана з керівництвом Держлісагенства України.
В ході проведеного обшуку 29.07.2016, на підставі ухвали слідчого судді від 08.07.2016, у салоні автомобіля «TOYOTA CAMRI» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) який зареєстрований на ОСОБА_6 , виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 1796244 (один мільйон сімсот дев`яносто шість тисяч двісті сорок чотири) грн., які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, проте на які в подальшому ухвалою слідчого судді від 01.08.2016 року накладено арешт.
У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2016 при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання у органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.
Разом з тим, під час даного судового розгляду встановлено правомірність набуття грошових коштів, на які було накладено арешт, що підтверджується договором позики, укладеним між мною та ОСОБА_7 , відповідно до якого я отримав позику у розмірі 900 000 гривень.
Окрім іншого встановлено, що ОСОБА_3 є фізичною особою - підприємцем, зареєстрований у встановленому законодавством порядку та здійснює господарську діяльність у сфері лісопильного та стругального виробництва, оптової торгівлі деревиною, в результаті здійснення якої протягом травня- червня 2015 року отримував від контрагентів на свій рахунок грошові кошти за надані послуги та виконані роботи (копії платіжних доручень додаються).
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Незважаючи на те, що з моменту початку розслідування справи минуло майже чотири роки, про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення ОСОБА_3 не повідомлявся, версія органу досудового розслідування про те, що вилучені кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована представником заявника в судовому засіданні та наданими відповідними доказами.
Враховуючи, що у матеріалах клопотання відсутні достатні докази вчинення злочину за участю ОСОБА_3 , наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту його майна взагалі спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_3 належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 170,171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання про скасування арешту задовольнити.
Скасувати арешт на грошові кошти у сумі 1796244 (один мільйон сімсот дев`яносто шість тисяч двісті сорок чотири) грн., які були вилучені 29.07.2016 під час обшуку у салоні автомобіля «TOYOTA CAMRI» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), та зобов`язати Головне слідче управління Генеральної прокуратури України, яке здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, повернути вилучені грошові кошти ОСОБА_3 , на підставі пункту 4 частини 1 статті 169 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1