Справа № 571/871/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2017 року

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сарни кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальному провадженні № 0000313 відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 20.05.2017 р. приблизно о 15 год. 30 хв. не будучи суб`єктом підприємницької діяльності, не маючи спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, в порушення вимог ст.. 19 Кодексу України «Про надра» та ст.4 Закону України від 18.11.1997 р. «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними», незаконно, шляхом гідророзмиву грунту за допомогою мотопомпи заводського виробництва «Brigadier Professional WP--3TG», на території лісового масиву поблизу хутора «Пересічна» на відстані біля 6 км від с. Залав`я, Рокитнівського району Рівненської області, здійснював видобування бурштину- сирцю, який відповідно Закону України від 18.11.1997 року «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» відноситься до дорогоцінного каміння органогенного утворення та відповідно до постанови КМУ від 18.12.1994 року №827 "Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення" є корисною копалиною загальнодержавного значення.

При цьому, ОСОБА_3 здійснив гідророзмив грунту та розпочав видобування бурштину-сирцю, під час чого був затриманий працівниками поліції.

Безпосередньо ОСОБА_3 з метою видобування бурштину виконував роботу по регулюванню водозабірних шлангів для безперебійної подачі води для гідророзмиву грунту, слідкував за роботою помпи та користувався металевою тичкою з шрайбером.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились в незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення за ч.2 ст.240 КК України. ^

Встановлені судом обставини повністю підтверджується наступними дослідженими доказами.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду, щодо недоцільності дослідження інших обставин справи, їх скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, при цьому, суд з`ясував чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, а також, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дослідження доказів є недоцільним у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_3 є особою молодого віку, раніше не судимий, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 240.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого злочину в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240, та призначити покарання за ч. 2 ст. 240 КК України 2 рік обмеження волі;

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік з випробуванням та покласти відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та навчання;

Речові докази: мотопомпу заводського виробництва «Brigadier Professional WP--3TG», 2 рукави, 1 металеву тичку та 1 металевий шрайбер - конфіскувати на користь держави.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівнен¬ської області через Сарненський районний суд Рівнен¬ської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя

підпис копія вірно

Суддя Сарненського

Районного суду