АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2017 року,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
у с т а н о в и л а:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Миколаївка, Великолепетинського району Херсонської області, має вищу освіту, одружений, пенсіонер, працює завідуючим котельної Київського центру соціальної адаптації престарілих, інвалідів та осіб, що не мають постійного місця проживання, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_9 , 2004 року народження, зареєстрований за адресою: Харківська область, Великолепетинський район, с. Миколаївка, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, якому оголошена підозра у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.
Продовжено строк тримання під домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_7 , якому заборонено залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22:00 години до 7:00 години наступної доби, а також продовжено строк виконання покладених на нього обов`язків до чотирьох місяців, тобто до 19 березня 2017 року включно, зокрема:
- прибувати за кожною вимогою сдідчого, прокурора та суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними особами у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;
- носити електронний засіб контролю;
Мотивуючи ухвалу, слідчий суддя виходив з обґрунтованості доводів прокурора про неможливість з об`єктивних причин завершити досудове розслідування у встановлені ст. 219 КПК України строки, враховуючи кількість підозрюваних, обсяг письмових доказів, необхідність проведення слідчих дій, а також інших дій, спрямованих на встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, з урахуванням особи підозрюваного та суттєвого зменшення передбачених ст. 177 КПК України ризиків. З підстав, передбачених ст. 199 КПК України, слідчий суддя частково задовольнив клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під домашнім арештом, а також строк виконання покладених на нього обов`язків до 19 березня 2017 року.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисники ОСОБА_7 адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу та виконання покладених обов`язків на підозрюваного ОСОБА_7 відмовити і застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Захисник ОСОБА_5 , вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, а заявлене прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу безпідставним, оскільки захисником підозрюваного у судовому засіданні було повністю спростовано наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків та обґрунтовано можливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу особистого зобов`язання.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що слідчим суддею не було перевірено дотримання уповноваженими органами вимог ст. 208 КПК України щодо законності затримання підозрюваного, яке було проведено безпідставно, з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, без оголошення та вручення підозри.
Крім того, захисник вказує, що постановляючи ухвалу, слідчий суддя не обґрунтував наявність достатніх підстав для прийняття рішення про продовження строку тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, а прокурором у свою чергу не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та обґрунтованості підозри.
Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного, його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги, позицію прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, вивчивши матеріали провадження за клопотанням прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
23.11.2016 р. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2016 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування строком на 60 днів, до 21.01.2017 р.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 22.12.2016 р. ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Строк дії ухвали визначено до 21.01.2017 р.
19.01.2017 р. заступник начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом, а також строку виконання покладених на нього обов`язків до чотирьох місяців, посилаючись на те, що встановлені на час обрання запобіжного заходу ризики не зменшились та продовжують існувати, а саме ризики того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, інших учасників злочину у цьому кримінальному провадженні, знищувати, змінювати або переховувати документи, які мають доказове значення у провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва 19.01.2017 року вказане клопотання прокурора задоволено частково та продовжено строк тримання під домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_7 , заборонено йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22:00 години до 7:00 години наступної доби, а також строк виконання покладених на нього обов`язків до чотирьох місяців, тобто до 19.03.2017 року включно.
Відповідно до частини 6 статті 181 КПК України у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статті 199 КПК України.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку під домашнім арештом для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Продовжуючи строк триманняОСОБА_7 під домашнім арештом, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.
Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
В п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», тлумачиться поняття «обґрунтована підозра», яке означає існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри слід визнати безпідставними.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував суттєве зменшення передбачених ст. 177 КПК України ризиків та з урахуванням вказаних прокурором обсягу дій, які планується провести в рамках досудового розслідування, а також характеризуючих даних особу підозрюваного, якому виповнилось 64 роки, має міцні соціальні зв`язки, на його утриманні перебуває дружина, що має інвалідність 2 групи та неповнолітня донька 2004 року народження, дійшов правильного висновку про часткове задоволення клопотання та продовження строку тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом у певний період доби з покладенням на нього обов`язків, визначених ст. 199 КПК України.
Таким чином, доводи захисників стосовно недоведеності існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків та необґрунтованості підстав для прийняття рішення про продовження строку тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та продовження строку тримання особи під домашнім арештом.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається, не свідчать про існування таких порушень і доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 .
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3