Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , вступивши у попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням слідством особами, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів та печаток, протиправно заволодів корпоративними правами ТОВ «Стессо», а саме його статутним капіталом в розмірі 2 346 924.63 грн. та майновими правами на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тампере, будинок 5, вартістю 39 606 000 грн., які фактично належали Дочірньому підприємству «Апрітек» при наступних обставинах.
20.11.2003, вищевказаний об`єкт нерухомого майна був внесений у статутний капітал ДП «АПРІТЕК» акціонерною компанією «СЕНКАТЕЛ». Єдиним засновником і власником ДП «АПРІТЕК» є Акціонерна компанія «СЕНКАТЕЛ».
На початку, 2016 року, з метою проведення продажу об`єкту нерухомого майна розташованого в м. Києві по вул. Тампере, 5, АК «СЕНКАТЕЛ» розпочала процедуру реорганізації результатом якої було заплановано створення нової юридичної особи ТОВ «СТЕССО». Реорганізація була здійснена шляхом виділу нової юридичної особи ТОВ «СТЕССО» з ДП «АПРІТЕК». Перелік всього майна, що передається ТОВ «СТЕССО» був визначений у передавальному акті, затвердженому рішенням ради директорів №2/2016. Відповідно до розподільчого балансу та передавального акту від 11.03.2016 року у статутний капітал новоствореного ТОВ «СТЕССО» власником АК «СЕНКАТЕЛ» з статутного капіталу ДП «АПРІТЕК» було передано в тому числі нежилий адміністративний будинок розташований в м. Києві по вул. Тампере, 5 у місті Києві.
11.03.2016, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тампере, будинок 5 за ТОВ «СТЕССО».
31.03.2016 року, з метою продажу вищевказаного об`єкту нерухомого майна між АК «СЕНКАТЕЛ» (продавцем) та компанією «ТПН С.А.» (покупцем) укладено Договір купівлі-продажу корпоративних прав на ТОВ «СТЕССО». До обов`язків покупця включено обов`язок сплатити ціну частки в розмірі 100% статутного капіталу ТОВ «СТЕССО» у сумі 1 400 000,00 євро впродовж п`яти банківських днів з моменту підписання договору, тобто до 07.04.2016 року. До обов`язків продавця включено обов`язок проведення Загальних зборів учасників ТОВ «СТЕССО», оформлення та підписання протоколу, а також державна реєстрація змін щодо складу учасників ТОВ «СТЕССО»; цей обов`язок відповідно до Договору виникав лише після отримання оплати за частку від покупця.
У зв`язку із невиконанням покупцем взятих на себе договором купівлі продажу обов`язків, 11.04.2016 року АК «СЕНКАТЕЛ» прийняла рішення про відмову від договору від 31.03.2016 року в односторонньому порядку відповідно до статті 538 Цивільного кодексу України, а для захисту власних інвестицій прийняла рішення про внесення змін до розподільчого балансу за яким проводився виділ, та затвердження його в новій редакції. Згідно з вищевказаними змінами будівля за адресою вулиця Тампере, 5 залишилась у власності реорганізованого ДП «АПРІТЕК».
26.04.2016, була зареєстрована зміна складу учасників у ТОВ «СТЕССО» з АК «СЕНКАТЕЛ» на ВЕЛІУС ІНВЕСТМЕНТС ЛТД. Протокол Загальних зборів учасників та Статут в новій редакції ТОВ «СТЕССО» був підписаний ОСОБА_7 , як представником ВЕЛІУС ІНВЕСТМЕНТС ЛТД на підставі довіреності від 18.04.2016 року.
До моменту державної реєстрації зміни складу учасників в ТОВ «СТЕССО» Об`єкт нерухомого майна був повернутий до статутного капіталу ДП «АПРІТЕК». Представниками сторін було досягнуто згоду здійснити реєстрацію зміни складу учасників на підставі укладеного 18.04.2016 року договору, а згодом впродовж трьох місяців здійснити внесення відповідних змін до договору купівлі-продажу корпоративних прав (шляхом укладення додаткової угоди) та скликання загальних зборів учасників ТОВ «СТЕССО» для затвердження відповідних змін до статуту ТОВ «СТЕССО».
09.06.2016, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою протиправного заволодіння майном ТОВ «Стессо» у вигляді нерухомого майна розташованого в м. Києві по вул. Тампере, 5, надав до державного реєстратора приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу заяву та документи, які мають ознаки підробки для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «Стессо».
Так, 09.06.2016 о 16:00, в єдиному державному реєстрі юридичних осіб на підставі поданих ОСОБА_5 документів, які мають ознаки підробки були незаконно зареєстровані зміни складу учасників та Генерального директора та замість єдиного учасника ТОВ «Стессо» компінії ВЕЛІУС ІНВЕСТМЕНТ ЛТД на підставі документів, які мають ознаки підробки, були внесені відомості про компанію «ТПН С.А.», а директором зазначено ОСОБА_5 .
Вивченням документів реєстраційної справи ТОВ «Стессо», які були вилучені органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського району м. Києва встановлено, що 09.06.2016 року, ОСОБА_5 надав нотаріусу КМНО ОСОБА_8 заяву та пакет документів для проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «Стессо». У вказаному пакеті документів, крім інших містилась копія протоколу загальних зборів компанії «ВЕЛІУС ІНВЕСТМЕНТ ЛТД», який підтверджував повноваження ОСОБА_5 на підписання документів від імені компанії. Вивченням вказаного документу встановлено, що на вищевказаному протоколі датованого 07.06.2016, проставлений посвідчувальний напис датований - 19.04.2016 року, тобто майже на два місяці раніше, ніж дата, вказана на самому «протоколі». Крім цього, вказаний посвідчувальний напис ідентичний посвідчувальному напис,у який проставлений до довіреності від 18.04.2016 року, якою уповноважено ОСОБА_7 , представляти компанію «ВЕЛІУС ІНВЕСТМЕНТС ЛТД».
Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що компанією «ВЕЛІУС ІНВЕСТМЕНТ ЛТД» не здійснювалось відчуження корпоративних прав на частку в статутному капіталі ТОВ «Стессо» та не призначався інший Генеральний директор. Крім того, жодних договорів між компанією «ТПН С.А.» та ВЕЛІУС ІНВЕСТМЕНТ ЛТД не укладалось. Оплата чи будь-яка інша компенсація за корпоративні права у ТОВ «СТЕССО» не здійснювалась. Компанія «ВЕЛІУС ІНВЕСТМЕНТ ЛТД» не має рахунку в банківській установ.
З метою закінчення свого злочинного умислу направленого на протиправне заволодіння майном ДП «Апрітек» ОСОБА_5 у вигляді корпоративних прав на ТОВ «Стессо» та об`єкту нерухомого майна розташованого в м. Києві по вул. Тампере, 5, достовірно знаючи про наявність обтяжень накладених на вказаний об`єкт згідно ухвал слідчих суддів Дніпровського району м. Києва, надав до КП «Солом`янка - Сервіс» документи, щодо поділу вказаного об`єкту нерухомого майна на частки з метою їх подальшого продажу.
03.10.2016 державним реєстратором КП «Солом`янка - Сервіс» ОСОБА_9 на підставі акту приймання - передачі нерухомого майна від 01.10.2016 ТОВ «Стессо» ТОВ «Срібна зірка» зареєстровано право власності на користь ТОВ «Срібна зірка» загальною площею 924, 2 м.2 ( запис про право власності 16717251) та група приміщень № 8 об`єкт нерухомості загальною площею 998,9 м.2 за адресою: АДРЕСА_1 (запис про право власності 16692925) на користь ТОВ «Срібна Зірка» загальною площею 924, 2 м.2.
Таким, чином ОСОБА_5 , діючи умисно, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів, печаток, вчинив всі дії спрямовані на отримання права власності на об`єкт нерухомого майна: нежитловий будинок адміністративний (літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з метою його відчуження на користь третіх осіб та незаконне заволодіння корпоративними правами ТОВ «Стессо».
Постановою органу досудового розслідування об`єкт нерухомого майна: нежитловий будинок - адміністративний (літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.
В ході досудового розслідування виникла необхідність накладення арешту на наступні об`єкти нерухомого майна:
- нежитловий будинок адміністративний (літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
Метою арешту вищевказаного нерухомого майна є збереження речових доказів та належне проведення оціночно-будівльної експертизи, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення отриманої неправомірної вигоди.
В судовому засіданні слідчий заявлене клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у ньому.
Зокрема, прокурор зауважила, що метою арешту вищевказаного нерухомого майна є збереження речових доказів та належне проведення оціночно-будівльної експертизи.
А, вказане у клопотанні майно визнано речовим доказом так, як воно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України.
В свою чергу, враховуючи положення ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати дане клопотання у відсутність інших учасників процесу, та дослідивши надане клопотання на відповідність КПК України кримінальне провадження, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного.
В силу положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені даною статтею Кодексу.
Клопотання органу досудового розслідування відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.
Тож, слідчий суддя погоджується з заявником в частині того, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у даній статті цього Кодексу, та зокрема забезпечить виконання завдань такого арешту та досягнення його мети передбаченої ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів.
За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Накласти арешт на наступні об`єкти нерухомого майна:
- нежитловий будинок адміністративний (літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Копія ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1