АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2016 року,

-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_12 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2017 року включно відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 342 КК України.

Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого з приводу наявності підстав для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати його підзахисному запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною і необґрунтованою, оскільки слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , в супереч вимога ст. 177 КПК України, не перевірив доводи слідчого з приводу наявності обґрунтованої підозри та заявлених ризиків. Так, на думку захисника, клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять належних даних, які б вказували на ймовірну причетність ОСОБА_10 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також з приводу того, що вказані слідчим ризики існують.
Також, в апеляційній скарзі захисник порушує питання про поновлення пропущеного строку, посилаючись на ті обставини, що з повним текстом ухвали він був ознайомлений 28 грудня 2016 року, у зв`язку з чим просить визнати причину пропуску строку поважною.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників і підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення пропущеного строку, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що 24 грудня 2016 року було оголошено лише резолютивну частину постановленого судом рішення, а також те, що матеріали судового провадження не містять відомостей з приводу дати отримання захисником ОСОБА_7 повного тексту ухвали слідчого судді, колегія суддів погоджується з доводами захисника щодо поважності причин пропуску строку на оскарження судового рішення та вважає за необхідне поновити його.
Що стосується посилань апелянта на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, то колегія суддів вважає наступне.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Проте, на думку колегії суддів, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
В свою чергу, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор зазначив, що підозра ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою і підтверджується іншими наданими слідчим матеріалами, хоча і не зміг пояснити, яку ж саме роль підозрюваний виконував під час вчинення даний правопорушень.
Оцінуючи в сукупності надані суду матеріали, колегія суддів, з урахуванням пояснень прокурора та тих даних, на які посилається сторона обвинувачення, як на докази обґрунтованості підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 342 КК України, приходить до висновку, що їх сукупність все ж таки є достатньою вважати, що причетність останнього до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є вірогідною, що відповідно до вимог чинного Кримінального процесуального кодексу України та Європейської практики вказує на обґрунтованість підозри.
Як вбачається з доводів клопотання слідчого, наявність обґрунтованої підозри підтверджується протоколами огляду місця події, протоколами допиту свідків, протоколами допиту потерпілих, протоколами пред`явлення особи для впізнання, протоколами огляду місця події, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.
Разом з тим, в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 23 грудня 2016 року за участю потерпілого ОСОБА_13 , не зазначено номер під яким перебувала особа, на яку потерпілий вказав як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Однак, відсутність відомостей з приводу того, яку роль виконував ОСОБА_10 під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, хоча він був затриманий безпосередньо біля місця вчинення правопорушення, позбавляє суд можливості визначити ступінь суспільної небезпеки його дій, що також, відповідно до вимог чинного законодавства необхідно враховувати під час вирішення питання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, оскільки ця обставина впливає на ступінь існуючих ризиків.
Крім того, відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Враховуючи відповідно до вище зазначеного тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 , розмір покарання, який загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи, відсутність відомостей щодо ролі, яку виконував підозрюваний під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, даних про його особу, а саме його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність постійного місця проживання в м. Києві, відсутність судимостей у минулому, службу в Збройних силах України, його позитивні характеристики, спосіб життя взагалі, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді з приводу того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено у клопотанні, є не обґрунтованими.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 184 КПК України, слідчий звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу, повинен не лише вказати ризики передбачені ст. 177 КПК України, а і надати докази на обґрунтування свої доводів щодо їх наявності.
Проте, у клопотанні слідчого лише перераховані передбачені ст. 177 КПК України ризики. При цьому, як на докази їх існування слідчий послався на тяжкість кримінальних правопорушень, розмір покарання який загрожує ОСОБА_10 у разі доведення його винуватості та на характер і спосіб вчинення цих правопорушень, а також на відсутність у підозрюваного сім`ї, осіб на утриманні та офіційного працевлаштування.
Разом з тим, на думку колегії суддів ці обставини не доводять того, що інший запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, не в змозі запобігти існуючим ризикам. Інших вагомих доказів на підтвердження існування заявлених ризиків, а також того, що є великий ступінь вірогідності їх настання, стороною обвинувачення не надано. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, як зазначалося вище, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.
Таким чином, на думку колегії суддів, надані слідчим матеріали не доводять виключних обставин, які б виправдовували тримання підозрюваного під вартою.
У зв`язку з цим, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановлення нової ухвали апеляційним судом.
Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів, на підставі вище наведених обставин, вважає, що надані слідчим матеріали доводять, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відповідає особі підозрюваного, є співмірним з існуючими ризиками та в змозі їм запобігти і забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 .
У зв`язку з цим, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , підлягає задоволенню.

Що стосується заяв Народних депутатів ОСОБА_14 про особисту поруку підозрюваного ОСОБА_10 , то за наведених вище обставин, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2016 року, задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_12 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2017 року включно відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_12 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 19 лютого 2017 року.

Підозрюваний ОСОБА_10 підлягає доставці до місця домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 та негайному звільненню з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із вказаною періодичністю;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконання ухвали апеляційного суду покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/445/2017 Категорія ст. 183 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_15
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1