АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/3154/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/500/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 31 серпня 2017 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2017 року про повернення обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні № 0000472, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 , ч.3 ст.357 КК України, прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст. 291 КПК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2017 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000472, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185,ч.2 ст.289, ч.3 ст.357 КК України, повернуто прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст.291 КПК України.
Свої доводи суд мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та у формулюванні висунутого обвинувачення зазначено про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за попередньою змовою з ОСОБА_9 . В той час , як відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування містяться дані про допит свідка ОСОБА_9 , стосовно повідомлення про підозру ОСОБА_9 та виділення матеріалів досудового розслідування (без зазначення особи) в окреме провадження. Водночас, відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, а тому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення у співучасті з посиланням на конкретних осіб, щодо яких дане кримінальне провадження не розглядається і відомості про засудження яких відсутні, є неприпустимим, адже є порушенням принципу презумпції невинуватості. Судом зазначено про те , що незважаючи на те, що даний обвинувальний акт складено лише відносно ОСОБА_6 , його зміст стосується обвинувачення у цьому ж злочині і іншої особи.
На думку суду , таке порушення свідчить про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, що, з урахуванням положень ст.ст. 2, 7, ст.9 ч.6, ст.ст. 21, 22, ч.4 ст.291 КПК України, визнається судом істотним порушенням вимог КПК України, та унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, а з урахуванням положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.
До того ж, судом зазначено про те , що зазначення в обвинувальному акті належного ОСОБА_10 , викраденого майна, без зазначення вартості кожної окремої речі (відповідно до експертної оцінки) також не відповідає вимогам КПК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. На думку прокурора, підстави, на які послався суд повертаючи обвинувальний акт прокурору є неправомірними, та не відповідають ст.291 КПК України, яка визначає загальні вимоги до обвинувального акту. Такі вимоги при складенні обвинувального акту дотримано. В обвинувальному акті слідчим чітко зазначено всі елементи складу кримінального правопорушення, необхідні для кваліфікації дій обвинуваченого, зазначено час, місце, спосіб та мотив, а посилання суду на їх відсутність є необґрунтованими. На думку сторони обвинувачення, повертаючи обвинувальний акт суд вирішив питання, вирішення яких можливе лише після призначення кримінальної справи до судового розгляду, чи під час проголошення судового рішення у вигляді вироку. Суд , не розпочавши судовий розгляд в своїй ухвалі вказав та дав оцінку доказам , які були зібрані під час досудового розслідування, та вказав на недоліки, які під час допиту учасників процесу можна було б спростувати або підтвердити. Прокурор вважає, що обставини кримінального правопорушення встановлені прокурором , зазначені в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 , інші кримінальні правопорушення відкриті відносно ОСОБА_6 суду не були надані, тому оцінку цим обставинам суд не повинен давати.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просила залишити ухвалу суду без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України при проведенні підготовчого судового засідання, за умови, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору.
Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 314 КПК України та відповідно до вимог ст. 372 КПК України навів в ухвалі мотиви, з яких прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали підставою для повернення обвинувального акту прокурору, на думку суду, є порушення органом досудового слідства, при складанні обвинувального акту вимог ст. 291 КПК України.

Тому, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд повертаючи обвинувальний акт суд вирішив питання, вирішення яких можливе лише після призначення кримінальної справи до судового розгляду , чи під час проголошення судового рішення у вигляді вироку, а обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону, в обвинувальному акті у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та у формулюванні висунутого обвинувачення зазначено про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за попередньою змовою з ОСОБА_9 .
Органом досудового слідства не було прийнято до уваги , що за змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

При цьому обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

В той час , як відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування містяться дані про допит свідка ОСОБА_9 , стосовно повідомлення про підозру ОСОБА_9 та виділення матеріалів досудового розслідування (без зазначення особи) в окреме провадження.
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтовано висновку про те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення у співучасті з посиланням на конкретних осіб (а саме на вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою з ОСОБА_9 ), щодо яких дане кримінальне провадження не розглядається і відомості про засудження яких відсутні, є неприпустимим, адже є порушенням принципу презумпції невинуватості.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, оскільки він відповідає ст.62 Конституції України та рішенню Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, в якому звертається увага про те, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року).

Тому, допущене порушення, на думку колегії суддів, перешкоджає призначенню кримінального провадження до розгляду, та є підставою для повернення обвинувального акту прокурору,оскільки сформульоване в ньому обвинувачення є некоректним , порушує права іншої особи, а тому обвинувальний акт відповідно суперечить вимогам Закону.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду в частині того , що зазначення в обвинувальному акті належного ОСОБА_10 , викраденого майна, без зазначення вартості кожної окремої речі (відповідно до експертної оцінки) не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та порушує право на захист, зважаючи на те, що обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Тому, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, має бути чітким, зрозумілим, не повинен містити протиріч, неточностей та неоднозначного тлумачення і лише в такому випадку особа зможе ефективно захищатись від висунутого обвинувачення та не буде порушене її право на захист.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту, а тому обвинувальний акт обґрунтовано повернуто прокурору.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 липня 2017 року про повернення обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні № 0000472, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 , ч.3 ст.357 КК України, прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст. 291 КПК України - залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 за даним кримінальним провадженням не обирався.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4