Справа № 163/1435/17
Провадження № 1-кс/163/187/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2017 року м. Любомль

Слідчий суддя Любомльського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
02 червня 2017 року старший слідчий СВ Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Любомльського районного суду з клопотанням про арешт майна, а саме: реєстраційного документа № 673.952.842 та автомобіля «Мерседес-Бенц Віто», р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , заборонивши розпоряджатись та користуватись вказаним майном.
Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділенням Любомльського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000226, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, в ході якого встановлено, що 01.06.2017 року о 08-й годині 45 хвилин на МАПП «Ягодин», що в селі Старойтове Любомльського району, громадянин ОСОБА_5 під час проходження паспортного контролю в напрямку «в`їзд в Україну», пред`явив реєстраційний документ на транспортний засіб марки «Мерседес», р.н.з. НОМЕР_1 , який містить у собі неправдиві відомості.
06.06.2017 року дане клопотання було повторно зареєстроване канцелярією суду, після того як 03.06.2017 року воно було повернуто старшому слідчому СВ Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 для усунення недоліків, а саме для належного перекладу реєстраційних документів на транспортний засіб, в яких на думку органів досудового розслідування містяться неправдиві відомості.
На думку слідчого, враховуючи, що вилучені речі мають силу речових доказів, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, а також з метою проведення відповідної подальшої перевірки, проведення судових експертиз, забезпечення подальшого виконання вироку, виникла необхідність в арешті вказаних вище речей.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку слідчого та прокурора, котрі підтримали клопотання, встановлено наступне.
Частина 2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб та розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Так, в обґрунтування свого клопотання, слідчий посилається на те, що працівниками ВПС «Рівне» при проведенні перевірки супровідних документів на автомобіль «Мерседес-Бенц Віто», р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , було виявлено невідповідність у даті першої реєстрації вказаного автомобіля, зокрема в реєстраційному документі № 673.952.842 зазначено дату першої реєстрації 09 жовтня 2012 року, коли згідно витягу з інформаційної системи «СКАТ» зазначено, що датою першої реєстрації автомобіля Мерседес-Бенц Віто», р.н.з. НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , є 13 лютого 2012 року.
Однак суд такі твердження слідчого на момент розгляду клопотання в суді вважає жодним чином не підтвердженими, оскільки і військовослужбовці, і слідчий, дійшли висновку про невідповідність дати першої реєстрації автомобіля лише на підставі витягу з інформаційної системи «SKAT», хоча останній в оригіналі викладений на іноземній мові та ніким з них перекладений не був.
Крім того, походження вищевказаного документа є незрозумілим, так само як і його зміст, що позбавляє можливості слідчого суддю дати йому правову оцінку.
Суд враховує, що автомобіль та реєстраційні документи на нього були вилучені ще 01.06.2017 року, що давало слідчому достатньо часу здійснити хоча б якісь дії з перевірки вищевказаних фактів.
Разом з тим, судом встановлено, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР по даному провадженню слугувало повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення, що надійшло з Луцького прикордонного загону Відділу прикордонної служби «Рівне» 01.06.2017 року.
Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про прикордонний контроль», перевірка документів - дослідження уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України паспортного та інших документів фізичних осіб, які перетинають державний кордон, з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі, а також дослідження за результатами оцінки ризиків документів, що стосуються транспортних засобів, вантажів.
Інструкцією з організації і здійснення перевірки документів громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, затвердженою Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.06.2012 № 407 передбачено, що у разі якщо за результатами здійснення стандартної перевірки документа в уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону, яка здійснювала цю перевірку, виникли сумніви щодо його дійсності або приналежності відповідній особі, вона складає заяву на здійснення поглибленої перевірки документа за формою, наведеною у додатку 1 до цієї Інструкції, та доповідає старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску.

Поглиблена перевірка документа вважається закінченою після складення спеціалістом висновку за результатами здійснення поглибленої перевірки документа за формою, наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції.

Однак, як вбачається з матеріалів клопотання, до повідомлення про виявлене кримінальне правопорушення не додано висновку спеціаліста за результатами здійснення поглибленої перевірки документів, що ставить під сумнів законність прийнятого військовослужбовцями рішення.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України - слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що в судовому засіданні прокурором не доведено, що транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц Віто», р.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та реєстраційний документ № НОМЕР_3 відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, тому врахувавши наведені обставини у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, а відтак не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170, 171, 172, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Любомльського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000226 від 02.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, - відмовити.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя Любомльського районного суду ОСОБА_1