Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2661/16-к
Провадження № 1-кп/480/260/16
ВИРОК
Іменем України
23 грудня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

потерпілого ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ;

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2016 року за № 0000734 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калараш, Республіка Молдова, громадянина Республіки Молдова, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

встановив:

31.07.2016 о 17:00 годині ОСОБА_5 , в світлий час доби, керуючи технічно справним малотоннажним автомобілем марки FORD TRANZIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі швидкістю біля 80 км/год., здійснював рух по сухому асфальтобетонному дорожньому покриттю автодороги Одеса - Мелітополь - Новоазовськ з боку м. Одеса в напрямку м. Миколаєва. Рухаючись в умовах достатньої видимості, в межах с. Нечаяне Миколаївського району Миколаївської області, водій ОСОБА_5 , з метою обгону попутного транспорту, в порушення п. п. 1.3, 2.3 «б», 10.1 та дорожньої розмітки 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, перетнув горизонтальну дорожню розмітку (вузька суцільна лінія), та виїхавши на зустрічну смугу, став здійснювати по ній рух, де на 100 км вищевказаної автодороги допустив зіткнення з легковим автомобілем марки PEUGEOT 107, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухаючись в попутному напрямку, від втрати свідомості, внаслідок отриманого теплового удару, виїхала в ліву смугу зустрічного руху.
У наслідок дорожньо-транспортної пригоди водій легкового автомобіля PEUGEOT 107, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді рани на обличчі, забою м`яких тканин голови, струсу головного мозку, перелому лівої ключиці, перелому першої п`ясної кістки, правої кістки, які згідно з висновком судово-медичного експерта № 1480 від 15.09.2016, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 0000734 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до угоди про примирення, потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України.

ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме: штраф у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та потерпілому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 просили затвердити угоду про примирення між ними та призначити узгоджене сторонами покарання. При цьому прокурор та захисник підтримали затвердження угоди.

Розглядаючи в порядку ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Так, вчинений ОСОБА_5 злочин, у вчиненні якого він визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 5 ст. 474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Умови угоди про примирення не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена сторонами угоди про примирення є необхідною та достатньою для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів, та визначена з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про примирення є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Заявлений у кримінальному провадженні позов прокурора в інтересах Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_5 про стягнення витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 на суму 5299,90 грн., які не відшкодовані державі на день розгляду кримінального провадження - підлягає задоволенню, оскільки визнаний обвинуваченим і знайшов своє підтвердження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення експертиз на загальну суму 3082,80 коп., які підтверджені документально і підлягають стягненню з ОСОБА_5 .

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази у кримінальному провадженні автомобіль FORD TRANZIT, державний номер НОМЕР_1 - вважати повернутим власнику ОСОБА_5 ; автомобіль PEUGEOT 107, державний номер НОМЕР_2 - вважати повернутим власнику ОСОБА_4 .
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення укладену 22 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 0000734, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 серпня 2016 року, між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень 00 копійок, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов прокурора в інтересах Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_5 про стягнення 5299,90 грн. витрат на лікування задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Міської лікарні швидкої медичної допомоги 5299,90 грн. витрат на лікування.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертиз у сумі 3082,80 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- автомобіль FORD TRANZIT, державний номер НОМЕР_1 - вважати повернутим власнику ОСОБА_5 ;
- автомобіль PEUGEOT 107, державний номер НОМЕР_2 - вважати повернутим власнику ОСОБА_4 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Суддя ОСОБА_1

23.12.2016