Дата документу Справа № 317/5061/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/832/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/5061/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 13 січня 2017 року, якою
клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пшеничне, Нижньогірського району АРК, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким залишено без задоволення, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
Згідно зі змістом ухвали, до суду звернувся засуджений ОСОБА_8 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про недотримання умови, передбаченої ч.3 ст.82 КК України, оскільки матеріалами справи не підтверджено те, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення. Крім того, протягом всього часу відбування покарання засуджений ОСОБА_8 не вчинив жодних дій щодо відшкодування шкоди потерпілим, яку стягнуто з нього вироком суду.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про неможливість задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає її такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням норм процесуального закону. Під час розгляду клопотання засудженого, судом не в повній мірі взято до уваги надану установою відбування покарань характеристики. Постановлена ухвала суду не має жодних обґрунтувань та висновків щодо відмови у застосуванні заохочувальної норми - заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. В той час, як сама характеристика засудженого, містить достатньо характеризуючих відомостей про те, що засуджений ОСОБА_8 став на шлях виправлення. Стосовно посилань суду першої інстанції про те, що засуджений не вчинив жодних дій по відшкодуванню завданої матеріальної шкоди, захисник вказує, що до виправної колонії не надходили виконавчі листи про стягнення боргу з засудженого. Крім того, апелянт наголошує, що враховуючи зразкову поведінку засудженого, його сумлінне ставлення до роботи і виконання обов`язків у період відбування покарання, підтримку соціальних зв`язків, відсутність аргументованих висновків адміністрації колонії про відмову в застосуванні заохочувальної норми, все це свідчить про успішність процесу виправлення засудженого і можливість ефективного продовження його за умови застосування до нього більш м`якого виду покарання. На підставі викладеного, захисник вважає, що засуджений довів своє виправлення, заслуговує на заміну покарання у виді обмеження волі, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 .

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , задоволенню не підлягає.
Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи тощо.

Відомості, які характеризують ОСОБА_8 не можуть свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення, яке полягає у наявності позитивних зрушень в його поведінці, ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання засуджений не працевлаштований, хоча на добровільній та безоплатній основі виконує роботу на дільниці «Їдальня засуджених», характеристики не містять даних про те, що ОСОБА_8 залучався до робіт з благоустрою колонії, брав участь у самодіяльності засуджених.

До того слід зауважити, що ОСОБА_8 засуджений за вчинення тяжкого та особливо тяжкого злочину.

Як встановлено апеляційним судом, вирок суду, який ОСОБА_8 повинен виконуватися у повному обсязі, ним не виконується в частині матеріальних стягнень. Відсутність певних дій з боку засудженого направлених на відшкодування завданої злочином шкоди, є лише свідченням відсутності успішності процесу виправлення.

Надані до апеляційної скарги характеристики, грамоти, атестат та свідоцтво з навчального закладу, позитивно характеризують особу засудженого до моменту вчинення ним кримінальних правопорушень, за які він засуджений вироком від 12.03.2014 року, однак вони не можуть свідчити про його виправлення під час відбування покарання.

Враховуючи вищезазначені обставини, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до теперішнього часу ОСОБА_8 не проявив себе як такий, що став на шлях виправлення, а відтак заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасною, і не досягне мети визначеної ч.2 ст.50 КК України.

Судове рішення ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин та є обґрунтованим і вмотивованим, оскільки у ньому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Підстави для скасування судового рішення не встановлені.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 13 січня 2017 року щодо залишення без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 , про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4