АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/6299/15-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/1644/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 , ОСОБА_14
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.09.2016 року, стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 вересня 2016 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 08.05.2009 р. Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 06.06.2011 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.12 ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;
-24.06.2015р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, з призначенням покарання у виді 6 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 24.06.2015р., більш суворим покаранням, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді 6 років позбавлення волі.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, громадянин України, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 раніше судимий:
- 09.12.2005 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 23.05.2006 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 29.10.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 296, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі,-
визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, з призначенням покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі,
- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі,
- за ч.2 ст.186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Слов`янськ, Донецької області, громадянин України, не працюючий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимий 21.05.2004 року апеляційним судом Донецької області за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 263, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі, звільнений 20.01.2014 умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 9 місяців,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.81, ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої ОСОБА_10 частини покарання, призначеної вироком апеляційного суду Донецької області від 21.05.2004 р. у виді 3 місяців позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_10 покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Харків, громадянин України, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_7 , раніше судимий:
- 11.04.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 14.05.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 03.08.2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч.1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 22.06.2012 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 2 місяці,
визнаний винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, з призначенням покарання:
- за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі,
- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі,
- за ч.2 ст.186 КК України у виді 6 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, що 11.01.2015 року близько 21 години 45 хвилин ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_8 , підійшли до раніше незнайомої ОСОБА_15 . ОСОБА_9 зупинився в декількох кроках попереду неї з метою можливості попередити ОСОБА_8 про можливих сторонніх осіб та попередити спробу потерпілої втекти, в цей час ОСОБА_8 реалізуючи спільний зі ОСОБА_9 умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до ОСОБА_15 зі спини та потягнув її за верхній одяг. Від несподіваності ОСОБА_15 втратила рівновагу та впала на землю, після чого ОСОБА_8 вхопив її жіночу сумку та почав тягнути, в результаті чого ОСОБА_15 почала голосно кричати та пручатися. ОСОБА_8 сумку забрати не зміг. В цей час до ОСОБА_15 , яка лежала на землі підбіг ОСОБА_9 , та різко вихопив її сумку, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якій знаходились кошти в сумі 1300 грн., гаманець та косметичку, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють. Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з місця злочину зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд.
Крім того, 07.02.2015 року приблизно об 11.00 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, перелізли через огороджену парканом територію ТОВ «Харлітпром», яке розташоване по вул. Індустріальній, 17, у м.Харкові, після чого, переконавшись, що їх дії залишаються ніким не поміченими, таємно викрали з металевого контейнеру, який знаходився на території ТОВ «Харлітпром», брухт чорного металу виду 500 (ДСТУ 4121-2002), який належить ОСОБА_16 , загальною вагою 70 кг, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1780 від 20.02.2015, становить 140 грн. (ДСТУ 4121-2002), після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зникли, а в подальшому розпорядились ним на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_16 матеріальної шкоди на суму 140 грн.
Крім того, 09.02.2015 року приблизно об 12.30 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, повторно, підійшли до огородженої парканом території вищевказаного підприємства ТОВ «Харлітпром», після чого перелізли через огорожу і, переконавшись, що їх дії залишаються ніким не поміченими, таємно викрали з металевого контейнеру, який знаходився на території ТОВ «Харлітпром», брухт чорного металу виду 500 (ДСТУ 4121-2002), який належить ОСОБА_16 , загальною вагою 250 кг, вартість якого, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 1780 від 20.02.2015 року, становить 500 грн., після чого, перекинувши його через огорожу, погрузили брухт чорного металу на санчата та намагалися зникнути з викраденим майном, проте свій злочинний умисел не довели до кінця через причини, які не залежали від їх волі, так як були затримані працівниками охорони.
Крім того, 17.02.2015 року близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , перебуваючи біля будинку, розташованого за адресою: м.Харків, вул. Єлизаветинська, 28-Б, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, за попередньою змовою між собою, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, зупинили раніше незнайомого ОСОБА_18 який проходив по вищевказаній вулиці їм назустріч, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, почали наносити йому удари кулаками та ногами по голові та тулубу, від чого ОСОБА_18 впав на землю, подолавши тим самим його волю до опору та вилучили належне потерпілому майно, а саме: мобільний телефон Blue Advance 4.0, вартістю згідно висновку експерта № 98 від 31.03.2015 року - 2520 грн., з картою пам`яті, вартістю згідно висновку експерта № 98 від 31.03.2015 року - 259 грн., флеш-накопичувач Kingston, об`ємом 4 Гб вартістю згідно висновку експерта № 98 від 31.03.2015 року - 140 грн., флеш-накопичувач A-date, об`ємом 8 Гб вартістю згідно висновку експерта № 98 від 31.03.2015 року - 192 грн., флеш-накопичувач Kingston, об`ємом 8 Гб вартістю згідно висновку експерта № 98 від 31.03.2015 року - 240 грн, гроші в сумі 300 гривень, а також наручний годинник, вартість якого встановити не представилось можливим та сумку для ноутбуку, вартістю згідно висновку експерта № 98 від 31.03.2015 року - 255 грн. після чого з місця скоєння злочину зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 2906 гривень. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , потерпілому ОСОБА_18 були спричинені, згідно висновку експерта № 470 від 18.02.2015 року легкі тілесні ушкодження, які виразились у синцях на обличчі та садні на правій кисті.
Крім того, 24 лютого 2015 року, близько 2.00 годин ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 317 по вул. Академіка Павлова м.Харкова, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підійшли до ОСОБА_19 і діючи із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання нанесли декілька ударів кулаками рук і ногами в область голови та тулуба ОСОБА_19 , чим спричинили згідно з висновком судово-медичної експертизи № 646-ая/15 від 05.03.2015 синець на голові і лівій нозі, синець на правій нозі, садни на правій руці, ногах, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Потім ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , перевіривши кишені одягу ОСОБА_19 відкрито викрали належне йому майно, а саме, гроші в сумі 1000 грн, мобільний телефон «Аррle» моделі «iphone 4S 16GB» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 912 від 13.03.2015 року - 4109 грн., а всього на загальну суму 5109.00 грн, а також документи: техпаспорт на ім`я ОСОБА_20 , паспорт громадянина України, довідку про ідентифікаційний код, свіоцтво на автомобіль, та дисконтні картки «Приват-Банку» на ім`я ОСОБА_19 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять, після чого з місця злочину втекли, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд.
Не погодившись з рішенням районного суду захисники адвокати ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 подали на нього апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить змінити вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.09.2016 року та призначити більш м`яке покарання. В обґрунтування вимог вказує на повне визнання вини, щиросердне каяття та сприяння розкриттю злочину.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_14 в апеляційній скарзі просить вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.09.2016 року змінити шляхом пом`якшення призначеного покарання.
В обґрунтування вимог вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки ОСОБА_9 на протязі досудового і судового слідства визнавав себе винним, щиросердно розкаявся, надавав правдиві покази чим сприяв розкриттю злочину, не намагався уникнути відповідальності. Крім того посилається, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, позитивні характеристики, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить змінити вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.09.2016 року та призначити більш м`яке покарання. В обґрунтування вимог вказує на повне визнання вини, щиросердне каяття, сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні бабусі інваліда , яка потребує постійного догляду , складне сімейне становище, яке підштовхнуло його на скоєння злочину.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , адвокат ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.09.2016 року змінити. Ухвалити нове судове рішення, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 мінімально можливе покарання на підставі п.п. 1,5 ч.1 ст. 66 КК України з застосуванням ст. 69 КК України.
В обґрунтування вимог вказує на не відповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, в зв`язку з тим, що на протязі досудового розслідування давав щирі свідчення, розкаявся у скоєному, не намагався уникнути відповідальності, цивільні позови до ОСОБА_8 потерпілими не заявлені, має хронічні захворювання, які потребують постійного лікування. Посилається і на те, що ОСОБА_8 є сиротою та має на утриманні свою бабусю, яка потребує догляду.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з доповненнями просить змінити вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.09.2016 року. В обґрунтування вимог вказує на те, що він не скоював 17 лютого 2015 року злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України відносно потерпілого ОСОБА_18 , а вилучений в нього телефон йому подарували ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтвердили це в судовому засіданні. В зв`язку з цим з обвинуваченим не проводився слідчий експеримент. Крім того посилається і на те, що потерпілий ОСОБА_21 має поганий зір, а оскільки злочин було вчинено в вечірній час, то він міг помилитись під час впізнання.
Заслухавши доповідача; пояснення обвинувачених , які підтримали свої апеляційні скарги; пояснення захисників , які підтримали свої апеляційні скарги та скарги обвинувачених; пояснення прокурора , який заперечував проти їх задоволення; дослідивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України. Суд врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, які є тяжкими; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини (крадіжки та грабіж), неодружений , не працює характеризується посередньо за місцем мешкання та тримання під вартою; обставини що обтяжують його покарання у виді рецидиву злочинів та вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння (а.с.72-73 т.4).
Посилання обвинуваченого та захисника на необхідність визнання обставиною , що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого є необґрунтованим. При цьому суд бере до уваги , що ОСОБА_9 , враховуючи , що був впізнаний потерпілими, формально не заперечував свою участь у скоєнні трьох епізодів грабежів. Однак ОСОБА_9 вводив суд в оману, щодо наявності у нього попередньої змови на скоєння грабежів з іншими обвинуваченими і їх участі у скоєнні злочинів.
Так за епізодом грабежу від 11 січня 2015 року ОСОБА_9 заперечував участь у скоєнні злочину ОСОБА_8 , який нібито був лише присутній на місці злочину;
за епізодом грабежу від 17 лютого 2105 року ОСОБА_9 взагалі заперечував участь у ньому ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а також ОСОБА_8 , який нібито був лише присутній на місці злочину;
за епізодом грабежу від 24 лютого 2015 року взагалі пояснив, що телефон потерпілого поклав до кишені випадково, бити потерпілого почав через обоюдну сварку, а ОСОБА_8 лише допомагав йому піднятись після бійки з потерпілим. (а.с.62 т.4) За таких обставин суд прийняв правильне рішення , зазначивши про відсутність щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєному і належним чином це мотивував у вироку.
Враховуючи , явну антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого і його свідоме намагання забезпечувати себе саме за рахунок скоєння злочинів , колегія суддів вважає , що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та запобігання скоєння ним інших злочинів. Зазначене покарання не можна вважати явно несправедливим в зв`язку з суворістю , тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_14 задоволенню не підлягають.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд також діяв з дотриманням вимог ст. 65 КК України. Суд врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, які є тяжкими; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за корисливі злочини та злочини проти громадського порядку , неодружений , не працює характеризується посередньо за місцем мешкання та тримання під вартою; обставини що обтяжують його покарання у виді рецидиву злочинів та вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння (а.с.72-73 т.4).
Посилання обвинуваченого та захисника на необхідність визнання обставинами , що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого та скоєння злочинів внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, є необґрунтованим.
При цьому суд бере до уваги , що ОСОБА_8 , враховуючи , що був впізнаний потерпілою ОСОБА_15 , не заперечував , що знаходився поруч, коли ОСОБА_9 її ограбив, але заперечував свою участь в грабежі та попередньо змову.
За епізодом грабежу від 17 лютого 2105 року ОСОБА_8 взагалі заперечував участь у ньому ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а також попередню змову на його скоєння.
За епізодом грабежу від 24 лютого 2015 року взагалі пояснив, що випадково побачив бійку потерпілого з ОСОБА_9 , заступився за ОСОБА_9 , який потім вже дав йому гроші. Розуміючи , що гроші належали потерпілому ОСОБА_8 взяв їх , оскільки йому необхідно було лікувати бабусю (а.с.63 т.4)
За таких обставин суд прийняв правильне рішення , зазначивши про відсутність щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєному і належним чином це мотивував у вироку.
Враховуючи , явну антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого і його свідоме намагання забезпечувати себе саме за рахунок скоєння злочинів , колегія суддів вважає , що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання скоєння ним інших злочинів. Посилання захисту на те , що злочини ОСОБА_8 вчинив лише під впливом збігу тяжких особистих обставин, оскільки є сиротою та доглядає хвору бабусю , колегія суддів вважає непереконливими, оскільки вказані обставини не виправдовують поведінку обвинуваченого , який вже тричі судимий за корисливі злочини та злочини проти громадського порядку .
Призначене покарання не можна вважати явно несправедливим в зв`язку з суворістю, тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_11 задоволенню не підлягають.
Даючи оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_7 стосовно непричетності до скоєння грабежу потерпілого ОСОБА_18 , колегія суддів находить їх необґрунтованими. Як вбачається з пояснень потерпілого , який був допитаний в судовому засіданні , він добре роздивися нападників, яких було четверо, оскільки в місці де на нього напали був ліхтар. Також запам`ятав , що спочатку його ударив ОСОБА_22 , а потім підбігли та стали бити ще три особи. Потерпілий впізнав ОСОБА_7 під час проведення впізнання в ході досудового слідства. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також в ході слідчого експерименту показували , що напад на ОСОБА_18 здійснили разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_7 . Сам ОСОБА_7 добровільно видав органам слідства телефон потерпілого. Зазначені докази наведені та проаналізовані у вироку (а.с.65 т.4) та повністю спростовують позицію обвинуваченого , що телефон йому подарили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , його на місці злочину взагалі не було, а потерпілий не роздивися нападників. Зазначені пояснення колегія суддів вважає явно надуманими з метою захисту. Окрім того вони протирічать поясненням ОСОБА_8 , який (як зазначено в його апеляційній скарзі ) знаходився в скрутному матеріальному становищі, яке не дозволяло йому робити подарунки у виді мобільних телефонів.
Таким чином , розглянувши кримінальне провадження в межах доводів апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників, колегія суддів підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачає.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисників - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 вересня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в ред. 26.11.2015р. зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання призначеного вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.09.2016 р. строк попереднього ув`язнення з 17 квітня 2015 року по 20 червня 2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в ред. 26.11.2015 р. зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання призначеного вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.09.2016 р. строк попереднього ув`язнення з 02 квітня 2015 року по 20 червня 2017 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в ред. 26.11.2015 р. зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання призначеного вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.09.2016 р. строк попереднього ув`язнення з 01 квітня 2015 року по 20 червня 2017 року , включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України в ред. 26.11.2015р. зарахувати ОСОБА_10 в строк відбуття покарання призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.09.2016р. строк попереднього ув`язнення з 17 квітня 2015 року по 20 червня 2017 року , включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити з-під варти в залі суду негайно в зв`язку з повним відбуттям покарання.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий:

Судді: