Провадження № 1-кп/734/103/17 Справа № 734/1204/17
23 травня 2017 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
із участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перевальська Луганської області, українця, громадянина України, одруженого, із неповною середньою освітою, військове звання солдат, курсанта військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , жителя військової частини польова пошта НОМЕР_1 , казарма № НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
18 травня 2016 року солдат ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на строкову військову службу до лав Збройних Сил України. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 121 від 18 травня 2016 року солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини, призначений на посаду курсанта, поставлений на всі види забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. У такий спосіб із моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем строкової військової служби, солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені чинним законодавством, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення за таких обставин.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 36 від 15 лютого 2017 року солдату ОСОБА_4 надана відпустка терміном 10 діб, із 16 до 25 лютого 2017 року.
Приблизно о 09.00 годині 25 лютого 2017 року під час ранкового шикування особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в ході перевірки особового складу виявлена відсутність солдата ОСОБА_4 , який, діючи умисно, в порушення зазначених вимог законодавства, маючи на меті тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не отримавши відповідно дозволу, вчасно не з`явився з відпустки на службу без поважних причин, у зв`язку із чим відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 49 від 27 лютого 2017 року солдат ОСОБА_4 з 25 лютого 2017 року виключений із усіх видів забезпечення та припинена виплата грошового забезпечення. 02 березня 2017 року солдат ОСОБА_4 повернувся до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби та наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 52 від 02 березня 2017 року зарахований на всі види забезпечення. Під час незаконної відсутності у військовій частині солдат ОСОБА_4 постійно перебував за місцем проживання ОСОБА_5 , яка є його дружиною, у м. Лисичанську Луганської області, нікуди не відлучався, тобто обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, займаючись справами, не пов`язаними з проходженням військової служби. Отже, солдат ОСОБА_4 був незаконно відсутнім на місці військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 у період із 25 лютого 2017 року до 02 березня 2017 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав і показав, що проходить військову службу в умовах особливого періоду у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 . Відсутнім на місці проходження військової служби був із 25 лютого 2017 року до 02 березня 2017 року, знаходився із сім`єю. Висловив щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові).
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При встановлених обставинах та оцінюючи перевірені докази, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує визнання вини, щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не
встановлені. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, і вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), з урахуванням особи винного, із застосуванням ст. 69 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, - покарання у виді арешту.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений. Процесуальні витрати і речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 і 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 відраховувати з часу його фактичного затримання.
Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених п.п. 1 і 2 ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із дня проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя