Справа № 357/4937/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/491/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 13.06.2017

УХВАЛА
іменем України
13 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0001201 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщана Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, працюючого вальцювальником на ПрАТ «Росава», жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 30.06.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 309 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до покарання за цим вироком визначено покарання у виді 2 років 60 днів позбавлення волі.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи засудженим вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 30.06.2015 року за ст. 309 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став, а знову, під час іспитового строку вчинив новий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а саме, 17.03.2016 року близько 11 год. 55 хв. біля металевого кіоску, який розташований неподалік від супермаркету «Велмарт», що по вул. Грибоедова,10а в м. Біла Церква Київської області, на землі повторно, незаконно придбав - знайшов одноразовий медичний шприц ємністю 5 мл, заповнений до позначки 2,8 мл рідиною коричневого кольору, а саме, особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «опієм ацетильованим», який поклав до правої кишені куртки, в яку був одягнутий, та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту, однак цього ж дня близько 12-ї години біля супермаркету «Велмарт», що по вул. Грибоєдова,10а в м. Біла Церква Київської області його було затримано працівниками поліції на предмет зберігання ним заборонених в обігу речовин, та в ході особистого обшуку останнього, в присутності понятих, в правій кишені його куртки виявлено та вилучено одноразовий медичний шприц ємністю 5 мл, заповнений до позначки 2,8 мл особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «опієм ацетильованим», масою 0,1742 г., який ОСОБА_7 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», повторно, незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Не погоджуючись з вироком,захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок, зменшивши ОСОБА_7 міру покарання. В обґрунтування свої вимог, зазначає, що суд не в достатній мірі не врахував, що обвинувачений повністю визнав себе винним та пояснив, що одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований та є єдиним годувальником в сім`ї. Окрім того, обвинувачений має тяжке захворювання та потребує хірургічного лікування.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, і підтверджені представленими у справі доказами у їх сукупності, які перевірялися судом в ході судового розгляду.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання ним своєї вини, підтверджується: показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом затримання ОСОБА_7 від 17.03.2016 року, протоколом обшуку затриманого ОСОБА_7 від 17.03.2016 року, протоколом № 362 від 17.03.2016 року медичного огляду встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння ОСОБА_7 , висновком експерта № 7-03/64 від 17.03.2016 року.
Судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції правильно кваліфіковано за ст. 309 ч. 2 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що є злочином середньої тяжкості; особу винного, який раніше судимий, одружений, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебуває з 2015 року з приводу вживання наркотичного засобу із шкідливими наслідками, є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, перебуває на обліку Білоцерківського ОМВК як засуджений військовозобов`язаний; обставини, що пом`якшують покарання: перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; відсутність обставини, що обтяжують покарання,, та прийшов до висновку, що ОСОБА_7 , необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі та зазначив, що виправлення ОСОБА_7 неможливо без ізоляції від суспільства.
Крім того, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив новий злочин під час іспитового строку, суд першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покаранняза цим вироком частково приєднав ОСОБА_7 невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 30.06.2015 року, визначивши йому остаточне покарання у виді 2 років 60 днів позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України, про що зазначає захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Отже, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування більш м`якого покарання та її посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в достатній мірі врахував особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання, не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах даного провадження, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 слід відмовити.
Отже, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий
Судді: