Справа №295/2841/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2017 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого слідчого відділу Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 ,
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Dodge Neon 2.0I», ідентифікуючий номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою недопущення відчуження, розпорядження та використування зазначеного транспортного засобу.
В клопотанні вказано, що 10.03.2017 року під час огляду транспортного засобу марки «Dodge Neon 2.0I», ідентифікуючий номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , було встановлено, що панель з ідентифікаційним номером кузова вварена в остов кузова кустарним способом.
10.03.2017 року даний транспортний засіб було вилучено під час проведення огляду місця події.
В ході досудового розслідування встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки «Dodge Neon 2.0I», є ОСОБА_5 .
Зі змісту пояснень водія автомобіля ОСОБА_6 встановлено, що автомобіль він придбав у невідомої особи, про будь-які втручання до панелі ідентифікуючих номерів йому нічого не відомо.
В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що автомобіль марки «Dodge Neon 2.0I», реєстраційний номер НОМЕР_2 , може бути об`єктом вчинення злочину, має значення речового доказу по кримінальному провадженню. З метою забезпечення його збереження в ході досудового розслідування просить накласти на нього арешт.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав з підстав, наведених в ньому. Вказав, що арешт на транспорний засіб необхідно накласти з метою проведення комплексу експертиз та з метою збереження речового доказу в кримінальному провадженні.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в тому числі і на рухоме майно.
Частина 11 ст.170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що транспортний засіб, на який просить накласти арешт слідчий, може бути об`єктом вчиненння злочину, доказом обставин, які підлягають встановленню під час досудового розслідування, тобто підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171 КПК України для задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задоволити.
Накласти арешт на автомобіль марки «Dodge Neon 2.0I», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , з метою недопущення відчуження, розпорядження та користування зазначеного транспортного засобу.
Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1