Справа № 525/576/17
Провадження № 1-кп/525/54/2017

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.06.2017 року Великобагачанський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника органу пробації - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване 26.02.2017 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000067 за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2012 р.н., працюючого трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва в ТОВ «Білагро», раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч.2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в :

26 лютого 2017 року близько 02 години ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщені кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_4 та в ході сварки умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх настання, наніс ОСОБА_4 один удар правою рукою зжатою в кулак в область голови, від якого останній упав на підлогу, внаслідок чого ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: рани, що розташовані в скуловій ділянці зправа (на фоні синця); на верхній губі зправа; синець, що розташований в скуловій ділянці зправа, з розповсюдженням на нижню повіку правого ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №66 від 01.03.2017 року відносяться у своїй сукупності до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України при зазначений вище обставинах визнав повністю і суду по суті обвинучення пояснив, що близько 2 години 26.02.2017 року в ході сварки з ОСОБА_4 , в приміщенні кафе «Колінькова хата» він умисно наніс потерпілому один удар правою рукою зжатою в кулак в область голови, від якого ОСОБА_4 упав на підлогу. Після нанесення удару він вийшов з вищевказаного приміщення. Зазначив, що він намагався досягнути примирення з потерпілим, однак його досягнути не вдалося. У вчиненому розкаюється, в судовому засіданні просив вибачення у потерпілого ОСОБА_4 .

Крім повного визнання вини обвинуваченим, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України при вищезазначених обставинах повністю доведена доказами, які досліджені в судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_4 про те, що 26.02.2017 року у нічний час він перебував у приміщенні кафе «Колінькова хата» і як голова первинного мисливського колективу зробив зауваження ОСОБА_5 з приводу належного поводження зі зброєю. Через деякий час ОСОБА_5 зайшов в приміщення кафе, підійшов до нього і наніс йому один удар правою рукою зжатою в кулак в область голови, від якого він упав на підлогу. В подальшому його оглядав судово-медичний експерт і встановив наявність тілесних ушкоджень. У призначенні покарання ОСОБА_5 покладався на розсуд суду.

- письмовою заявою потерпілого ОСОБА_4 від 26.02.2017 року про те, що він просить притягнути до відповідальності громадянина ОСОБА_5 , який близько 2 години 26.02.2017 року спричинив йому тілесні ушкодження (а.к.п.8);

- даними протоколу огляду місця пригоди від 27.02.2017 року про те, що цього числа слідчим в присутності понятих було оглянуто приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване по АДРЕСА_3 , де 26.02.2017 року близько 2 години ОСОБА_5 наніс тілесне ушкодження ОСОБА_4 (а.к.п.10-12);

- даними протоколу огляду цифрового носія та перегляду інформації, яка міститься на ньому від 26.05.2017 року про те, що в ході перегляду відеозапису з камери спостереження в приміщенні кафе «Колінькова хата» за 26.02.2017 року вбачається (запис 03:15:35), що в приміщення кафе заходить гр-н ОСОБА_5 і наносить один удар чоловіку, який стояв на танцювальному майданчику та розмовляв з іншими чоловіками (а.к.п.20);

- даними постанови слідчого від 26.05.2017 року про те, що ДВД-диск з наявними на ньому відеозаписами (відеозаписами з камери спостереження з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів даного кримінального провадження (а.к.п.21);

- висновком експерта (судово-медичної експертизи) №66 від 01.03.2017 року про те, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_4 у нього виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рани, що розташовані в скуловій ділянці зправа (на фоні синця); на верхній губі зправа; синець, що розташований в скуловій ділянці зправа, з розповсюдженням на нижню повіку правого ока, які відносяться у своїй сукупності до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.к.п.31);

- даними протоколу слідчого експерименту від 16.05.2017 року з фототаблицею до нього, де в присутності понятих потерпілий ОСОБА_4 показав механізм нанесенням йому тілесного ушкодження ОСОБА_5 близько 2 години 26.02.2017 року в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в селищі Велика Багачка Полтавської області (а.к.п.38-41);

- висновком експерта (додаткової судово-медичної експертизи) №182 від 23.05.2017 року про те, що враховуючи кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених на тілі ОСОБА_4 , експерт вважає, що рана та синець скулової ділянки зправа могли утворитися за обставин, які вказані потерпілим ОСОБА_4 при слідчому експерименті (а.к.п.43);

- переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з камери спостереження з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (що міститься на ДВД-диску, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження), з якого вбачається, що в приміщення кафе зайшов громадянин ОСОБА_5 і наніс один удар рукою чоловіку, який стояв на танцювальному майданчику та розмовляв з іншими чоловіками; від нанесеного удару чоловік упав.

Дослідивши та проаналізувавши докази по даному кримінальному провадженню, що надані на засадах змагальності та диспозитивності, і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями, які виразилися в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , що спричинило його короткочасний розлад здоров`я, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), і його протиправні дії суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Отже, виходячи з викладеного, при призначенні виду та міри покарання суд враховує положення ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, те, що відповідно до ст.12 КК України цей злочин відноситься злочинів невеликої тяжкості, обстановку та обставини вчинення даного кримінального правопорушення (злочину), наслідки, що настали, те, що тілесні ушкодження потерпілому були спричинені в ході сварки, яка виникла між обвинуваченим та потерпілим, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має постійне місце роботи і працює трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва в ТОВ «Білагро, одружений, є батьком малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку він виховує, є працездатною особою, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, наявність таких обставин, що пом`якшують його покарання як визнання своєї вини та розкаяння у вчиненому кримінальному правопорушенні, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, те, що він попросив вибачення у потерпілого в судовому засіданні, а також думку потерпілого щодо призначення покарання, і з урахуванням сукупності цих обставин, а також відомостей досудової доповіді органу пробації про обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання, що передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в межах санкції відповідної частини вищевказаної статті, яке буде реальним, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 не заявлявся. З урахуванням цього суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому положення ч.7 ст.128 КПК України про те, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

З обвинувального акту вбачається, що процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Речовий доказ у справі ДВД-диск з відеозаписами, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000067 необхідно залишити на зберіганні в матеріалах цього кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (850 грн.).

Речовий доказ у справі ДВД-диск з відеозаписами, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000067 - залишити на зберіганні в матеріалах цього кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Великобагачанський районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1