Апеляційний суд Рівненської області
____________________________________________________копія:___
У Х В А Л А
Іменем України
29 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень за №0003324 (остаточний номер) та №0003580 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , утримується в державній установі «Рівненський слідчий ізолятор», раніше судимого: 1) вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 11 липня 2011 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки та, на підставі ст.75 КК України, був звільнений від його відбування з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців; 2) вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2013 року за ч.2 ст.289, ст.69, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців, ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 лютого 2015 року на підставі ст.82 КК України замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - обмеженням волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців 29 (двадцять дев`ять) днів, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11 вересня 2015 року на підставі ст.81 КК України, з 21 вересня 2015 року звільнений від відбування покарання у виді обмеження волі умовно-достроково на строк 1 (один) рік 19 (дев`ятнадцять) днів, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст.185 КК України;

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2017 року;

За участі:
секретаря с/з - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ;

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2017 року змінити в частині призначеного йому покарання та призначити більш м`яке покарання.

Згідно вироку, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст.71, п.п.«б» п.1 ч.1 ст.72, ч.4 ст.81 КК України, за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2013 року та призначено . остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців 4 (чотири) дні. До набрання вироком законної сили змінено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою та взято його під варту в залі суду. Строк відбування покарання визначено рахувати з 11 січня 2017 року. Процесуальні витрати віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 , висловивши прохання про зміну вироку, обгрунтовуючи таку вимогу, посилається лише на суворість, призначеного судом першої інстанції йому покарання.

За вироком суду, 01 травня 2016 року близько 20-ї год. ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , куди зайшов в гостинну до брата потерпілої ОСОБА_8 , з яким спільно вечеряли та вживали алкогольні напої, з умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку інших осіб, шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_8 ноутбук марки «ASUS X51 Series» вартістю 2400 (дві тисячі чотириста) грн., який заховав в одному з під`їздів будинку за місцем проживання, внаслідок чого заподіяв потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, 22 травня 2016 року в нічну пору доби ОСОБА_4 , перебуваючи на сходинковій клітині в одному з під`їздів будинку АДРЕСА_3 , з умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, проник у квартиру АДРЕСА_4 в зазначеному будинку, звідки таємно викрав належне потерпілому ОСОБА_9 майно, а саме: ювелірні вироби, рюкзак та засоби для риболовлі, внаслідок чого заподіяв потерпілому майнової шкоди на загальну суму 5914 (п`ять тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн. 30 (тридцять) коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, здавши викрадені вироби із золота в ломбард, засоби для риболовлі продав на ринку, а рюкзак залишив собі.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її; пояснення захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного та просив її задовольнити; думку прокурора про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення вироку суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, підтверджується встановленими у судовому засіданні судом першої інстанції доказами, зібраними у матеріалах кримінального провадження, у тому числі показаннями ОСОБА_4 , наданими ним у судовому засіданні, в яких він повністю визнав себе винним у вчиненні цих злочинів, за вказаних в обвинувальному акті обставин, та іншими матеріалами кримінального провадження, дослідження яких, суд визнав недоцільним, оскільки учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, та в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється, так само, як і кваліфікація дій за ч.ч. 1, 3 ст.185 КК.

Обвинувачений ОСОБА_4 посилається в апеляційній скарзі на незаконність вироку лише в частині призначеного йому судом суворого покарання.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховував: ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких є тяжким, а інший злочином середньої тяжкості, згідно ст.12 КК України; санкції частини першої та частини третьої ст.185 КК України; особу ОСОБА_10 , який за місцем проживання характеризується негативно як особа, схильна до зловживання алкогольними напоями, схильність до вчинення корисливих злочинів проти власності; а також суд врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочинів під час досудового розслідування та щире каяття та не встановив обставин, що обтяжують покарання і прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без ізоляції його від суспільства, оскільки протягом невідбутої частини покарання він вчинив нові злочини після того, як до нього було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді обмеження волі.

Пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , надані при апеляційному розгляді матеріалів кримінального провадження щодо незаконності вироку, за встановлених судом першої інстанції фактичних обставин провадження та незаконності засудження його за ч.3 ст.185 КК України, зокрема незаконного його затримання після вчинення злочину по епізоду крадіжки майна потерпілого ОСОБА_9 , після проникнення до помешкання останнього та твердження захисника ОСОБА_7 , який підтримав таку позицію обвинуваченого щодо його захисту та пом`якшення покарання з цих підстав, колегією суддів розцінюються як такі, що не можуть бути підставами для пом`якшення покарання обвинуваченому.

Оскільки, будь-яких нових обставин чи даних, зокрема характеризуючих даних на особу ОСОБА_4 , які б слугували підставами для пом`якшення йому покарання, останній із захисником ОСОБА_7 суду апеляційної інстанції не надали, то колегія суддів вважає, що судом були врахувані всі, як обставини даного кримінального провадження, так і особа обвинуваченого ОСОБА_4 , а судом, вцілому, при призначенні покарання обвинуваченому, в повній мірі дотримані вимоги ст.ст.50, 65 КК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців 4 (чотири) дні, яке судом першої інстанції призначено за сукупністю злочинів та вироків, відповідає вимогам ст.65 КК України та за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів. Принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів та принцип повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком при призначенні за сукупністю вироків покарання ОСОБА_4 судом першої інстанції, з урахуванням ст.ст. 72, 81 КК України, колегія суддів уважає застосованими вірно.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, внесені зміни до ст.72 КК України, згідно яких строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами і доповненнями) зазначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується до підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Зі змісту ч.1 ст.4 цього Закону слідує, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Із вироку вбачається, що ОСОБА_4 було взято під варту в залі судового засідання після проголошення вироку, тобто 11 січня 2017 року та з цього числа визначено вираховувати початок строку відбуття покарання.

За вимогами ч.4 ст.532 КПК України судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.

За таких обставин, вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2017 року відносно ОСОБА_4 вступає в законну силу з дня проголошення ухвали колегії суддів апеляційного суду, тобто 29 березня 2017 року.

А тому, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 11 січня 2017 року по 29 березня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 січня 2017 року відносно ОСОБА_4 за ч.ч. 1, 3 ст.185 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 - без задоволення.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування призначеного за вироком суду покарання, строк його попереднього ув`язнення з 11 січня 2017 року по 29 березня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1