В И Р О К
іменем України
Справа № 126/798/17

Провадження № 1-кп/126/106/2017

"15" травня 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь кримінальне провадження № 0000146 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Олександрівка Великоолександрівського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічно освітою, не одруженого, не працюючого, судимого: 25.12.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України до 1 року позбавлення волі, 09.03.2016 року Бершадським районним судом за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн., яке було замінено ухвалою Бершадського районного суду від 08.06.2016 року на покарання у вигляді 70 годин громадських робіт, яке відбув повністю,

у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 162 ч.1,185 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
На початку січня 2017 року ОСОБА_4 шляхом вільного доступу зайшов на територію подвір`я, що належить ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , де маючи умисел на проникнення до житлового будинку ОСОБА_5 шляхом зриву металевої скоби навісного замка вхідних дверей за відсутності визначених законом підстав без відповідного рішення суду та всупереч волі власника ОСОБА_5 незаконно проник до будинку, звідки з кімнати таємно викрав один матерчатий мішок з зерном пшениці, вагою 50 кг, на суму 150 грн. В подальшому викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_4 порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право ОСОБА_5 на недоторканість її володіння.

В подальшому 06.03.2017 року близько 15 год. ОСОБА_4 з метою незаконного заволодіння чужим майном таємно прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де умисно, за допомогою дерев`яної палиці зірвав з дерев`яної лутки дверей металевий скобель навісного замка, на який було зачинене приміщення та проник в середину приміщення, звідки таємно повторно з метою незаконного збагачення викрав бензинову паяльну лампу вартістю 250 грн., газовий балон ємкістю 35 л, вартістю 261 грн., електродвигун потужністю 0,37 кВт, вартістю 450 грн., брухт чорних металів загальною вагою 15 кг, вартістю 60 грн. (4 грн. за 1 кг), винісши дані речі за кілька разів з території домоволодіння, чим заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1021 грн. Місце вчинення злочину ОСОБА_4 залишив, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 07.03.2017 року близько 12 год. він же шляхом вільного доступу зайшов на територію подвір`я, що належить ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , маючи умисел на проникнення до будинку ОСОБА_5 , шляхом зриву металевої скоби навісного замка вхідних дверей за відсутності визначених законом підстав, без відповідного рішення суду та всупереч волі власника ОСОБА_5 незаконно проник до житлового будинку, звідки з кімнати таємно викрав один поліпропіленовий мішок з зерном пшениці, вагою 25 кг на суму 87.5 грн. В подальшому викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_4 порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право ОСОБА_5 на недоторканість її володіння.

11.03.2017 року близько 23 год. він же з метою незаконного заволодіння чужим майном таємно прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_2 , де по металевій драбині піднявся вгору на горище житлового будинку і через незамкнені вхідні двері проник в середину горища, звідки таємно умисно повторно з метою незаконного збагачення викрав два алюмінієвих казани, ємкістю 10 л та 20 л, загальною вагою 10 кг, вартістю 26 грн. за 1 кг брухту алюмінію, на суму 260 грн. Після цього викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, сховавши вищевказані казани неподалік.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у висунутих звинуваченнях визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. Згідно з його показаннями на початку січня 2017 року по АДРЕСА_1 він зайшов на подвір`я ОСОБА_5 , зірвав металеву скобу навісного замка вхідних дверей та увійшов до будинку, де з кімнати викрав один мішок з зерном пшениці. 06.03.2017 року по АДРЕСА_3 він прийшов на подвір`я ОСОБА_6 та дерев`яною палицею зірвав з лутки дверей металевий скобель навісного замка і зайшов в середину підсобного приміщення, звідки викрав бензинову паяльну лампу, газовий балон, електродвигун та металолом. Дані речі він за кілька разів виніс з подвір`я ОСОБА_6 . Наступного дня він знову зайшов на подвір`я ОСОБА_5 , зірвав металеву скобу навісного замка вхідних дверей та зайшов до будинку, де з кімнати викрав один мішок з зерном пшениці. 11.03.2017 року по АДРЕСА_2 він прийшов на подвір`я ОСОБА_7 , по металевій драбині піднявся на горище будинку, звідки викрав два алюмінієвих казани. Просить його суворо не карати, згідний понести визначене судом покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальних актах, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 на початку січня 2017 року шляхом вільного доступу зайшов на територію подвір`я, що належить ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , де маючи умисел на проникнення до житлового будинку ОСОБА_5 , шляхом зриву металевої скоби навісного замка вхідних дверей за відсутності визначених законом підстав без відповідного рішення суду та всупереч волі власника ОСОБА_5 , незаконно проник до будинку, звідки з кімнати таємно викрав один матерчатий мішок з зерном пшениці, вагою 50 кг на суму 150 грн. В подальшому викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_4 порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право ОСОБА_5 на недоторканість її володіння.

Ці його дії суд кваліфікує по ст. 162 ч.1 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Також суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 06.03.2017 року близько 15 год. з метою незаконного заволодіння чужим майном таємно прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де умисно, за допомогою дерев`яної палиці зірвав з дерев`яної лутки дверей металевий скобель навісного замка, на який було зачинене приміщення та проник в середину даного приміщення, звідки таємно повторно з метою незаконного збагачення викрав бензинову паяльну лампу вартістю 250 грн., газовий балон ємкістю 35 л, вартістю 261 грн., електродвигун потужністю 0,37 кВт, вартістю 450 грн., брухт чорних металів загальною вагою 15 кг, вартістю 60 грн. (4 грн. за 1 кг), винісши дані речі за кілька разів з території домоволодіння, чим заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1021 грн. Місце вчинення злочину ОСОБА_4 залишив, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Ці його дії суд кваліфікує по ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в приміщення, вчинена повторно.

Також суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 07.03.2017 року близько 12 год. шляхом вільного доступу зайшов на територію подвір`я, що належить ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_1 , маючи умисел на проникнення до будинку ОСОБА_5 , шляхом зриву металевої скоби навісного замка вхідних дверей за відсутності визначених законом підстав без відповідного рішення суду та всупереч волі власника ОСОБА_5 , незаконно проник до житлового будинку, звідки з кімнати таємно викрав один поліпропіленовий мішок з зерном пшениці, вагою 25 кг, на суму 87,5 грн. В подальшому викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_4 порушив гарантоване ст. 30 Конституції України право ОСОБА_5 на недоторканість її володіння.

Ці його дії суд кваліфікує по ст. 162 ч.1 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Також суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 11.03.2017 року близько 23 год. з метою незаконного заволодіння чужим майном, таємно, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_7 , що розташоване по АДРЕСА_2 , де по металевій драбині піднявся вгору на горище житлового будинку і через незамкнені вхідні двері проник в середину горища звідки таємно умисно повторно з метою незаконного збагачення викрав два алюмінієвих казани, ємкістю 10 л та 20 л, загальною вагою 10 кг, вартістю 26 грн. за 1 кг брухту алюмінію, на суму 260 грн. Після цього викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, сховавши вищевказані казани неподалік.

Ці його дії суд кваліфікує по ст. 185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в приміщення, вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання згідно з вимогами ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином та злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який характеризується задовільно за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України суд визнає, що він повністю визнав свою вину, щиро кається.

Обставиною, що обтяжує йому покарання відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, та покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілими не заявлено.
Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч.3, 368, 373-376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-по ч.1 ст. 162 КК України два роки обмеження волі;

-по ч.3 ст. 185 КК України три роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 11 години 17 березня 2017 року із застосуванням ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку один день утримання під вартою за два дні позбавлення волі до набрання вироком законної сили.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою.

Речові докази: бензинову паяльну лампу, металобрухт вагою 15 кг, газовий балон ємкістю 50 л, електродвигун, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити йому, як власнику; два алюмінієвих казани ємкістю 10 л та 20 л, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_7 залишити їй, як власниці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області через суд, який ухвалив рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.
Суддя ОСОБА_8