Справа № 526/621/17
Провадження № 1-кп/526/96/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Гадяч кримінальне провадження № 0001034 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владивосток, Російська Федерація, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, освіта професійно-технічна, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

встановив:

18.12.2016 року у вечірній час, близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на території центрального ринку в м. Гадяч, що розташований за адресою: пров. Базарний, 2, помітив як на території ринку йшов якийсь невідомий йому чоловік. Побачивши це ОСОБА_4 почав рухатися за ним та побачив як він розмовляє по мобільному телефону. Після цього, ОСОБА_4 наздогнавши невідомого чоловіка, яким виявився ОСОБА_5 , маючи умисел на заволодіння мобільним телефоном, штовхнув його, внаслідок чого останній впав на сніг.
В цей час ОСОБА_4 помітивши як у нього з руки випав мобільний телефон, діючи відкрито, усвідомлюючи, що за його діями спостерігає ОСОБА_5 , у присутності останнього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань заволодів ним, а саме: підняв телефон та почав з ним тікати від ОСОБА_5 . Вибігши з території ринку ОСОБА_4 витягнув сім карту з мобільного телефону «NОКІА» 108 ОСОБА_5 та вставив свою сім карту оператора мобільного зв`язку «МТС Україна» НОМЕР_1 , після чого почав користуватися вказаним телефоном.
Своїми вищезазначеними протиправними діями, що виразились у відкритому заволодінні мобільним телефоном ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 453 грн. 60 коп.
Вищевказаними умисними діями, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.
24 березня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у вищезазначеному кримінальному провадженні.

Зі змісту угоди про примирення вбачається, що під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у зазначеному кримінальному правопорушенні, збитки, завдані своїми діями ОСОБА_5 , відшкодував останньому в повному обсязі. Будь-яких претензій до ОСОБА_4 щодо відшкодування шкоди потерпілий ОСОБА_5 не має.
Під час укладення угоди про примирення обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 узгодили міру покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого які не заперечували щодо затвердження судом угоди про примирення, суд приходить до висновку, що дана угода підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди сторони угоди, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 186 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства, угода не порушує законні права, свободи та інтереси сторін, що дає суду підстави для її затвердження.

Зміст даної угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені в ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні, обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Матеріальну шкоду у сумі 453,60 грн., завдану даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_5 , відшкодовано під час досудового розслідування шляхом повернення викраденого майна. Цивільний позов не заявлявся.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у сумі 351,84 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 369-371, 373, 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду про примирення від 24 березня 2017 року в кримінальному провадженні № 0001034, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази:

- сім-карту «LIFE», сім-карту «МТС» НОМЕР_2 , які передано до камери зберігання речових доказів Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області повернути ОСОБА_4 як власнику;

- мобільний телефон «NOKIA» 108 чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 та ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , який передано на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_5 залишити у його власності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 351 грн. 84 коп.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1