АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/791/479/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою прокурора у провадженні прокурора Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2017 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Дніпропетровськ, громадянку України, з вищою освітою, не заміжню, працевлаштовану, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму:

засуджено за 1 ст. 116 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2017 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , 17.07.2016 року близько 19 години, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , умисно, з метою заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання (фізіологічного афекту), що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання, які виразились в неодноразовому спричиненні обвинуваченій тілесних ушкоджень протягом тривалого часу, постійних образ та погроз, провокуванні конфліктів з боку потерпілого, вчинення дій, які принижують честь та гідність обвинуваченої ОСОБА_7 та її доньок ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та тяжкої їх образи, а саме непристойної поведінки відносно доньки ОСОБА_11 , обвинувачена ОСОБА_7 , здійснила 19 ударів ножем в область голови, шиї та спини ОСОБА_13 , чим спричинила останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 843 від 04.08.2016 року, наступні тілесні ушкодження:

- колото-різані поранення шиї (рани №№ 3,4) з пошкодженням магістральних сосудів (права загальна сонна артерія, верхня щитоподібна артерія та вена), трахеї і гортані, що супроводжувалося гострою крововтратою, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті, саме від яких наступила смерть ОСОБА_13 ;

- колото-різанні поранення обличчя (рани №№ 1,2), шиї (рани №№ 5-17), грудної клітини (рани №№ 18,19), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- крововиливи в м`які тканини по ходу ранових каналів, синець грудної клітини, який утворився не задовго до настання смерті від дії тупого предмету, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вищевказаним вироком суду першої інстанції прокурор у провадженні прокурор Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подав на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченої, вважає вирок суду в частині призначеного покарання таким, що не відповідає положенням ст. 65 КК України. Просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 116 КК України, призначити покарання у виді 3 років обмеження волі. В решті оскаржуваний вирок залишити без змін. Апеляційна скарга мотивована доводами про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та особі винної.

Так, апелянт посилаючись на ст. 65 КК України та постанову Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», вказує на те, що при постановленні вироку суд першої інстанції не врахував той факт, що внаслідок противоправних дій ОСОБА_7 настали тяжкі та невідворотні наслідки у виді смерті потерпілого, крім того характер спричинення тілесних ушкоджень (19 ударів у життєво важливі органи) свідчить про підвищену суспільну небезпечність останньої.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляцій скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у провадженні, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції, щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, і докази, які судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, не досліджувались.

З матеріалів провадження вбачається, що вирок суду відносно ОСОБА_7 , в частині доведеності його вини, кваліфікації дій, учасниками провадження не оскаржується, тому апеляційний суд не перевіряє законність вироку суду першої інстанції, в цій частині.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який її засуджено, ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку..

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання, в тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином не виконані, про, що обґрунтовано йдеться мова в апеляційній скарзі прокурора.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, в ньому відсутня будь яка мотивація суду щодо прийняття ним рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.

75 КК України. Не встановлено таких обставин і в суді апеляційної інстанції.

Так, суд першої інстанції в порушення вимого ст. 65 КК України, а також роз`яснень, що містяться в постанові № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року належним чином не мотивував своє рішення та фактично не врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а лише формально пославшись на врахування характеру і ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, даних про особу винної, відсутність обтяжуючих покарання обставини, призначив покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання з відбуванням покарання з випробуванням, суд першої інстанції послався на те, що кримінальне правопорушення обвинуваченою було вчинено у стані сильного душевного хвилювання, наслідком якого стало неправомірна поведінка потерпілого по відношенню до їхньої доньки, щиро розкаялась у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.

Однак, поза належною увагою суду першої інстанції залишилося те, що ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення проти життя особи, наслідком якого стала смерть людини, характер, спосіб і спрямованість вчинених дій.

За вищевказаних обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що в даному випадку відсутні належні підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, а отже є слушними доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора про необґрунтовану м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання із застосування ст. 75 КК України.

Крім того, з урахуванням конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також розкаяння ОСОБА_7 у вчиненому, а також того, що остання раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, відсутність по справі обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, колегія суддів вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_7 більш м`який вид покарання ніж застосований судом першої інстанції у виді обмеження волі, як про те просить в апеляційній скарзі прокурор, але в розмірі наближеному до мінімальної межі, передбаченої санкцією ст. 116 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких обставин, оскаржуваний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 , в частині призначеного їй покарання, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у провадженні прокурора Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2017 року, відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 116 КК України, в частині призначеного покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 116 КК України у виді 2 років обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту її прибуття до виправного центру для відбування призначеного покарання.

В інший частині вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 31 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту отримання ним копії вироку.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом :
Суддя: