АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/546/17 Номер провадження 11-кп/786/480/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
законного представника потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003302 від 20.12.2016 року щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 ,
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 23.02.2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.156 КК України на 7 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_9 50 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ст.100 КПК вирішено долю речових доказів.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він прохає змінити вирок суду та пом`якшити призначене судом покарання, застосувавши ст. 69 КК України. Свої вимоги обґрунтовує, тим, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував пом`якшуючі обставини, а саме визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 прохає пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання оскільки обвинувачений визнав вину, розкаявся, допомагав слідству, раніше не судимий.

У своїй апеляційній скарзі прокурор прохає вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. На підтвердження своїх вимог прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_12 характеризується посередньо, був помічений в аналогічних злочинах щодо своєї рідної доньки, вчинив зухвалий злочин, вибачення у потерпілої та її батьків не просив, критичної оцінки своїм діям не надав.

Згідно вироку місцевого суду, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, 20.12.2016, у період часу з 13 год. 00 хв. до 13 год. 58 хв. знаходячись у будинку своєї падчерки ОСОБА_9 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , разом з малолітньою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись відсутністю її батьків та інших осіб вчинив розпусні дії щодо малолітньої особи.
Розпусні дії тривали на протязі 5 хвилин і припинилися о 13 год. 58 хв. лише після втручання батька малолітньої ОСОБА_14 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги прокурора, заперечення законного представника потерпілої ОСОБА_9 проти апеляційних скарг обвинуваченого та захисника перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг, колегія суддів не знайшла підстав для їх задоволення виходячи з такого.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені злочину, за який він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Дії ОСОБА_7 вірно. кваліфіковані судом за ч.2 ст.156 КК України.

За змістом ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається зі змісту вироку, суд дотримався зазначених вимог закону.
Так, при визначенні виду та розміру покарання, суд врахував особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий. При цьому суд першої інстанції, всупереч доводів обвинуваченого та його захисника, правильно зазначив про відсутність обставин що пом`якшують покарання. Так, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 дії по розбещенню малолітньої ОСОБА_12 припинив лише після втручання батька, до цього часу пробачення ані в самої потерпілої, чи її батьків не попросив, будь яких дій щодо відшкодування заподіяної шкоди не вчинив, а також не висловлював і намагання їх вчинити, позовні вимоги потерпілої не визнав. Доказів, які б свідчили, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину матеріали кримінального провадження не містять.
Належним чином обґрунтувавши своє рішення, суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.156 КК України, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України, пом`якшення призначеного судом покарання та ухвалення нового вироку з призначенням обвинуваченому більш суворого покарання матеріали кримінального провадження не містить.
Однак, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково зазначив про наявність обтяжуючої обставини - вчинення злочину щодо особи малолітнього віку, оскільки ця обставина охоплюється складом злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України. Відповідно до ч.4 ст.76 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує, а тому цю обтяжуючу обставину слід виключити з вироку.
Враховуючи, що Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року, внесені зміни до встановлених ч.5 ст.72 КК України правил зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання, вирок суду в цій частині підлягає уточненню в порядку ст.404 КПК України.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 405,407, 418 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 23.02.2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.
В порядку ст.404 КПК України виключити з вироку Київського районного суду м. Полтави від 23.02.2017 року щодо ОСОБА_7 обтяжуючу обставину вчинення злочину щодо особи малолітнього віку.
В порядку ст.404 КПК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання перебування під вартою з 23.02.2017 року по 20.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
С У Д Д І:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17