21.07.2017 Єдиний унікальний № 371/647/17
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 1-кп /371/ 73 /17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2017 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відомості про яке 04 травня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000180, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велимче Ратнівського району Волинської області, українця, громадянина України, який не працює, не одружений, раніше судимий 23 серпня 2013 року вироком Миронівського районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді трьох років та шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з дворічним іспитовим строком, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Миронівського районного суду Київської області від 23 серпня 2013 року за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у виді трьох років та шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з дворічним іспитовим строком на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

28 квітня 2017 року обвинувачений близько 15 години 00 хвилин по усній домовленості з потерпілою ОСОБА_5 знаходився в середині будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що належить останній, та виконував покладену на нього роботу по господарству, в той час як потерпіла знаходилась в місті Києві. Перебуваючи в одній із кімнат будинку, обвинувачений помітив під ліжком пневматичну гвинтівку марки «Kandar» модель «В3-3», і в цей час у нього виник умисел на крадіжку цієї гвинтівки. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що його дії залишаються непоміченими з боку власника та сторонніх осіб, вийняв з під ліжка пневматичну гвинтівку марки «Kandar» модель «В3-3» вартістю 927 гривень 33 копійки, після чого виніс її та заховав за територією домоволодіння по АДРЕСА_2 .

Цього ж дня обвинувачений забрав викрадену ним гвинтівку марки «Kandar» модель «В3-3» із схованки, та попрямував до свого домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Викраденою гвинтівкою, обвинувачений розпорядився на власний розсуд, продав її ОСОБА_6 за 450 гривень, таким чином обернувши викрадене майно на власну користь.

Таким чином, своїми повторними, умисними, протиправними, винними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 927 гривень 33 копійки, чим вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні вищенаведеного злочину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив, що він дійсно вчинив крадіжку пневматичної гвинтівки потерпілої, яка знаходилась під ліжком у одній із кімнат її будинку, у період коли вона знаходилась в місті Києві а він за її дорученням виконував господарські роботи по господарству та мав вільний доступ до її будинку. Викрадену гривень він продав за 450 гривень своєму знайомому ОСОБА_6 .

Під час судового засідання обвинувачений визнав, що викрадена ним пневматична гвинтівка марки «Kandar» модель «В3-3» коштує 927 гривень 33 копійки.

Допитана в судовому засіданні потерпіла дала покази, що вона дійсно надала доступ обвинуваченому до її домоволодіння по АДРЕСА_2 , зокрема і житлового будинку, для того, щоб останній міг виконувати господарські роботи за її дорученням. Під час перебування її в місті Києві обвинувачений викрав пневматичну гвинтівку, яка знаходилась під ліжком, якою він розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений надав показання в судовому засіданні, які є послідовними, узгоджуються із показами потерпілої та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, та погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та допиту потерпілої, вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація його дій та вартість викраденого майна, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої та вивченням матеріалів, що характеризують особистість обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_4 , 28 квітня 2017 року близько 15 години 00 хвилин вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку пневматичної гвинтівки марки «Kandar» модель «В3-3»), вчинене повторно, яким завдав потерпілій шкоду, в розмірі 927 гривень 33 копійки.

При розгляді даної справи судом було детально вивчено та проаналізовано докази, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема:

Згідно з копією вироку Миронівського районного суду Київської області від 23 серпня 2017 року обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, до покарання у виді трьох років та шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з дворічним іспитовим строком.

Відповідно до довідки Миронівського РВП Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 12 травня 2017 року № 3/468 ОСОБА_4 перебуває на обліку як особа засуджена вироком Миронівського районного суду Київської області від 29 липня 2004 року за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Відповідно до довідки Миронівського РВП Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 10 липня 2017 року № 3/1075 ОСОБА_4 вироком Миронівського районним судом Київської області від 23 серпня 2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, до покарання у виді трьох років та шести місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з дворічним іспитовим строком. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 04 вересня 2015 року на підставі ст. ст. 78 ч. 1 Кримінального кодексу України був звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Згідно вимоги про судимість від 05 травня 2017 року № 2830/109/1011/02-17, ОСОБА_4 , характеризується як особа яка неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та незаконного обігу наркотичних засобів.

Згідно з характеристикою виконавчого комітету Козинської сільської ради Миронівського району Київської області від 05 травня 2017 року, обвинувачений за місцем свого проживання характеризується як особа, яка веде себе в громадських місцях тактовно, не працює, є інвалідом.

Згідно з довідкою нарколога, ОСОБА_4 перебував на диспансерному обліку в лікаря нарколога з 30 березня 2001 року по 25 січня 2005 року.

Згідно з довідкою психіатра, ОСОБА_4 на диспансерному обліку в лікаря психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався .

Відповідно до досудової доповіді Миронівського РВП Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст. ст. 36-49 Кримінального кодексу України, виключають злочинність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, передбачених ст. ст. 44-49 Кримінального кодексу України.

Крім того, під час розгляду справи, судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив вищезазначений злочин у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У відповідності до ст. ст. 65, 66 Кримінального кодексу України суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину та активне сприяння у його розкритті - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

У відповідності до ст. ст. 35, 65, 67 Кримінального кодексу України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого за скоєне, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, а також те, що він будучи притягненим до кримінальної відповідальності за вироком Миронівського районного суду Київської області від 23 серпня 2013 року за вчинення тяжкого злочину проти власності, на шлях виправлення не став, знову вчинив умисний злочин проти власності, згідно висновку досудової доповіді органу пробації характеризується як особа яка може виправитися без застосування покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі, із звільненням його від реального відбуття покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України, та покладенням на засудженогоих обов`язків, передбачених ст. 76 Кримінального кодексу України.

Вирішити долю речових доказів, відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України суд не може, оскільки вони до суду не надавались, в судовому засіданні не досліджувались.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не заявлені.

Обвинуваченому під час досудового слідства та під час проведення підготовчого судового засідання запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 368, 371, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
1.ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, призначивши йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

2.На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, визначивши йому іспитовий строк у 3 (три) роки.

3.Згідно п. п 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: протягом строку випробування періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_1
ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя ОСОБА_1