Єдиний унікальний номер 201/2657/16-к
Номер провадження 1-кп/201/144/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2016 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 09 листопада 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004639 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, який має вищу освіту, одружений і має малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2015 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні ресторану «Перемога», який розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Героїв, буд. 3, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в обличчя у виличну область ліворуч. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесне ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу у виличні області ліворуч, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкодженнях, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Саме таке формулювання обвинувачення із визначеною правовою кваліфікацією, визнано судом доведеним у наслідок ґрунтовного та змістовного дослідження усього обсягу наданих доказів сторонами кримінального провадження, аналіз яких і підтвердив обставини події, встановленні судом.

Зокрема, виходячи з показів потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що обвинуваченого ОСОБА_6 до подій, які мали місце 08 листопада 2015 року, він не знав і ніяких стосунків із ним не підтримував. Станом на 08 листопада 2015 року проходив стажування, як офіціант у ресторані «Перемога», який розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Героїв, буд. 3. 08 листопада 2015 року ввечері приблизно о 18 годині він вийшов на стажування у ресторан, разом із ним у цю зміну працював офіціант ОСОБА_9 . В той вечір у ресторані знаходився обвинувачений ОСОБА_6 разом із товаришем, які відпочивали, замовляли їжу та алкогольні напої горілку. Пізніше до них приєдналися жінка із дитиною, ще приблизно через годину - дві дівчини, далі їх компанія разом сиділа за столиком, замовляли їжу, напої та десерти. При цьому, офіціант ОСОБА_9 попросив його допомогти обслугувати стіл, за яким відпочивала компанія обвинуваченого, а тому він обслуговував цей стіл разом із ОСОБА_9 . Приблизно о 21 годині 10 хвилин офіціант ОСОБА_9 виніс обвинуваченому ОСОБА_6 рахунок, на що останній заявив, що він вже розплатився, а тому більше нічого сплачувати не буде. Тоді вони разом із ОСОБА_9 стали пояснювати обвинуваченому, що він не розплатився за рахунком. Обвинувачений ОСОБА_6 попросив позвати адміністратора цього ресторану. До нього вийшов адміністратор ОСОБА_10 , який розібравшись у цій ситуації, став пояснювати обвинуваченому, що він не розплатився за рахунком, а тому його необхідно оплатити. Тоді жінка із цієї компанії сказала, що у них таких грошей не має і запропонувала свою куртку, як заставу, доки вони наступного дня не принесуть гроші. На що адміністратор ресторану ОСОБА_10 пояснив жінці, що вони не приймають ніяких речей, як заставу, і оплата за рахунком у ресторані проводиться тільки грошовими коштами. Тоді обвинувачений ОСОБА_6 сказав, щоб вони дзвонили власнику цього ресторану і він буде з ним розмовляти. Але ніхто з них не став дзвонити власнику цього ресторану, після чого обвинувачений піднявся і направився у бік адміністратора, поводив себе агресивно через алкогольне сп`яніння і виражався нецензурною лайкою, у зв`язку із чим, вони викликали охорону. Доки вони чекали охоронців, обвинувачений сварився із жінкою, вів себе агресивно і не хотів оплачувати рахунок. Охоронці приїхали швидко і стали з`ясовувати ситуацію, при цьому, він стояв біля барної стойки. В цей момент до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_6 і запитав: «чи я не розплатився за рахунком?», на що він відповів останньому, що звісно не він розплатився, після чого обвинувачений наніс йому один удар кулаком в обличчя у ліве око, від удару він присів, так як у нього закружилася голова і потемніло в очах, а охоронці відразу ж вивели ОСОБА_6 на вулицю. Далі викликали працівників поліції, які приїхали і забрали обвинуваченого до відділення поліції. В результаті нанесеного обвинуваченим удару йому спричинені легкі тілесні ушкодження. Додав, що в той вечір особисто бачив, як обвинувачений ОСОБА_6 вживав горілку, так як обслуговував його столик, а тому може впевнено стверджувати, що останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Заявлений ним цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити. В обґрунтування заявлених ним позовних вимог зазначив, в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , йому завдано моральну шкоду, яка полягає у спричиненні фізичного болю і тілесних ушкоджень, що потягло за собою необхідність деякий час не працювати до відновлення стану фізичного здоров`я і психологічного стану взагалі, оскільки завдавши йому удару в обличчя в присутності працівників цього ресторану та інших свідків, обвинувачений принизив його честь і гідність, що дуже його засмучувало та пригнічувало. А тому він був змушений залишити стажування та роботу у вказаному ресторані, що порушило його звичайний спосіб заробітку. Також додав, що він постійно опасався помсти з боку обвинуваченого та його друзів за те, що написав заяву до поліції, що змушувало його нервувати. При цьому, в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 було порушено його звичайний спосіб життя, оскільки він був змушений тривалий час докладати зусиль для захисту своїх прав в правоохоронних органах, що дуже його засмучувало та відволікало від навчання і звичайних повсякденних справ. А тому він вважає, що відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень, хоча б якось компенсує його моральні страждання. Окрім того, погодився із прокурором щодо запропонованої міри покарання обвинуваченому у вигляді 200 годин громадських робіт.

Вказані покази потерпілого ОСОБА_4 визнані судом достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються із сукупністю досліджених судом доказів на підставі яких судом встановлені обставини кримінального правопорушення. При цьому, не довіряти показанням потерпілого у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено, об`єктивних та переконливих доводів, з яких би потерпілий давав неправдиві покази або обмовляв обвинуваченого ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні, як свідок ОСОБА_9 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_6 до подій, які мали місце 08 листопада 2015 року, він не знав і ніяких стосунків із ним не підтримував. Із потерпілим ОСОБА_4 був знайомий і підтримував приятельські робочі стосунки, оскільки працював офіціантом у ресторані «Перемога», який розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Героїв, буд. 3, де в листопаді 2015 року потерпілий проходив стажування, як офіціант. 08 листопада 2015 року о 10 годині 30 хвилин він прийшов на роботу у ресторан «Перемога» і працював у звичайному режимі. В той же день ввечері, близько о 18 годині до ресторану прийшов обвинувачений ОСОБА_6 разом із товаришем, вони сіли за стіл, а він почав їх обслуговувати, при цьому, вони замовляли їжу та алкогольні напої горілку. Пізніше прийшов стажер ОСОБА_4 і вони разом стали обслуговувати цей стіл. Через деякий час до обвинуваченого приєдналися жінка із дитиною, а пізніше - дві дівчини, далі їх компанія разом сиділа за столиком, замовляли їжу, напої та десерти. Приблизно о 21 годині обвинувачений ОСОБА_6 попросив його винести рахунок. Після чого протягом декілька хвилин він виніс обвинуваченому рахунок і поклав на стіл, за яким сиділа їх компанія. Пізніше він підійшов і хотів забрати рахунок, але обвинувачений заявив, що він вже розплатився, а тому не буде нічого більше сплачувати. Проте, насправді обвинувачений ОСОБА_6 не розплатився за рахунком і вони разом із потерпілим ОСОБА_4 стали пояснювати обвинуваченому, що він повинен оплатити рахунок. Тоді до них вийшов адміністратор цього ресторану ОСОБА_10 , який розібравшись у цій ситуації, також пояснював обвинуваченому, що він не розплатився за рахунком, а тому його необхідно оплатити. Але обвинувачений ОСОБА_6 не реагував на всі пояснення та стверджував, що не буде оплачувати цей рахунок, він себе агресивно, кричав, що його родич є власником цього ресторану і погрожував їм звільненням і виражався нецензурною лайкою. Додав, що обвинувачений знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Далі жінка із цієї компанії запропонувала свою куртку, як заставу, доки вони наступного дня не принесуть гроші. Але їй роз`яснили, що вони не приймають речі, як заставу, і оплата за рахунком у їх ресторані проводиться тільки грошовими коштами. Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не хотів оплачувати рахунок хтось викликав службу охорони. По приїзду охоронці стали з`ясовувати ситуацію з приводу несплати рахунку. Вони разом із потерпілим стояли поруч із холодильником біля барної стойки, в цей момент до них підійшов обвинувачений ОСОБА_6 і запитав потерпілого: «чи я не розплатився за рахунком?», на що останній відповів йому, що він не оплатив рахунок, після чого обвинувачений наніс ОСОБА_11 один удар кулаком в обличчя, від якого той впав чи присів. Далі викликали працівників поліції, а охоронці вивели обвинуваченого на вулицю.

Отже, виходячи із показів свідка ОСОБА_9 судом встановлено, що дійсно у зазначений час та місці між обвинуваченим ОСОБА_6 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, та потерпілим ОСОБА_4 мав місце конфлікт, під час якого свідок особисто чітко бачив факт нанесення обвинуваченим одного удару потерпілому в обличчя.

Вказані покази свідка ОСОБА_9 визнані судом достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами. При цьому, не довіряти показанням свідка ОСОБА_9 у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено, об`єктивних та переконливих доводів, з яких би свідок давав неправдиві покази або обмовляв обвинуваченого ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні, як свідок ОСОБА_10 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_6 до подій, які мали місце 08 листопада 2015 року, він не знав і ніяких стосунків із ним не підтримував. В листопаді 2015 року він працював адміністратором у ресторані «Перемога», який розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Героїв, буд. 3. Також у цьому ресторані працював на посаді офіціанта ОСОБА_9 і проходив стажування, як офіціант - потерпілий ОСОБА_4 , з якими у нього були робочі стосунки. 08 листопада 2015 року у ресторані працював ОСОБА_9 і стажер ОСОБА_4 . В той день у їх ресторані відпочивав обвинувачений із своєю компанією, серед якої була жінка із дитиною, товариш обвинуваченого і дві дівчини. Протягом відпочинку, обвинувачений вживав алкогольний напій горілку «Фінляндія». Під кінець вечора обвинуваченому ОСОБА_6 винесли рахунок, але він відмовився його сплачувати і заявив, що він вже розплатився. Далі, він, як адміністратор цього ресторану, з`ясував ситуацію і, перевіривши факт оплати рахунку, який складав приблизно 1000 гривень, виявив, що обвинувачений взагалі не розплатився за цим рахунком. Після чого, він став пояснювати обвинуваченому, що він не оплатив рахунок і це необхідно зробити. Жінка із компанії обвинуваченого стала пропонувати йому свою куртку, як заставу. Обвинувачений став нервувати і поводити себе агресивно, став ображати офіціантів і погрожував останнім звільненням, так як його родич є власником цього закладу, а також казав, що всі вони разом будуть йому винні, а не він їм за таке відношення, у зв`язку із чим, він нажав кнопку тривоги і викликав службу охорони, яка обслуговувала їх заклад. По приїзду охоронці стали з`ясовувати ситуацію, обвинувачений відмовлявся оплачувати рахунок, мотивуючи тим, що нібито домовився з одним із власників цього закладу. В цей момент він стояв на місці адміністратора біля холодильнику із напоями поруч з барною стойкою, поблизу знаходився стажер ОСОБА_4 і офіціант ОСОБА_9 . Далі він побачив, як обвинувачений підійшов до ОСОБА_4 і запитав, чи він йому щось винний, а після цього наніс один удар кулаком в око, від якого потерпілий присів чи впав. Далі охоронці вивели обвинуваченого з ресторану на вулицю, де чекали працівників поліції. При цьому, знаходячись на вулиці безпосередньо після нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому, він особисто за допомогою свого мобільного телефону здійснив відеозапис поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 біля входу до ресторану «Перемога» і стану алкогольного сп`яніння, в якому останній знаходився, а також і наявність на обличчі потерпілого ОСОБА_4 ознак тілесних ушкоджень, спричинених. обвинуваченим у той вечір. Додав, що добровільно видав слідчому цей відеозапис для огляду. В подальшому обвинуваченого забрали до відділення поліції. Наступного дня обвинувачений прийшов та оплатив рахунок. Також додав, що від власників ресторану він не отримував жодних вказівок про надання можливості обвинуваченому не сплачувати рахунок за замовлену у їх ресторані їжу, алкогольні напої та інше.

Так, виходячи із показів свідка ОСОБА_10 судом встановлено, що дійсно у зазначений час та місці між обвинуваченим ОСОБА_6 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, та потерпілим ОСОБА_4 мав місце конфлікт, під час якого свідок особисто чітко бачив факт нанесення обвинуваченим одного удару потерпілому в обличчя.

Вказані покази свідка ОСОБА_10 визнані судом достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами. При цьому, не довіряти показанням свідка ОСОБА_10 у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено, об`єктивних та переконливих доводів, з яких би свідок давав неправдиві покази або обмовляв обвинуваченого ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні, як свідок ОСОБА_12 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_6 і потерпілого ОСОБА_4 до подій, які мали місце 08 листопада 2015 року, він не знав і ніяких стосунків із ними не підтримував. Зазначив, що він працює охоронцем в охоронному агентстві ПП «Вето». 08 листопада 2015 року він працював у зміні разом із напарником ОСОБА_13 , приблизно о 21 годині 20 хвилин диспетчер повідомила їм, що у ресторані «Перемога» спрацювала кнопка тривоги, після чого вони оперативно протягом 3 хвилин прибули на місце. По приїзду вони із напарником стали з`ясовувати ситуацію, офіціант худорлявої статури розповів, що компанія відпочивала у них в ресторані і їх рахунок склав приблизно 1000 1500 гривень, але вони відмовляються його сплачувати, при цьому, всі розмовляли на підвищених тонах і доводили свою правоту. При цьому, обвинувачений знаходився у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе агресивно і наполягав на тому, що він оплатив рахунок. Після чого, обвинувачений щось сказав офіціанту, який знаходився біля барної стойки, і наніс удар кулаком в обличчя, від якого останній схопився за око і убіг. Тоді вони з метою недопущення продовження конфлікту і можливої бійки вивели обвинуваченого ОСОБА_6 на вулицю, де чекали працівників поліції. На вулиці останній поводив себе агресивно і намагався повернутися до ресторану, але вони його притримували. Після приїзду на місце працівників поліції, вони передали їм обвинуваченого ОСОБА_6 і поїхали далі працювати. Додав, що на даний час згадати точно обличчя офіціанта, якому обвинувачений завдав удару не може, але точно пам`ятає, що це був молодий хлопець худорлявої статури, схожий на потерпілого ОСОБА_4 .

Допитаний у судовому засіданні, як свідок ОСОБА_13 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_6 і потерпілого ОСОБА_4 до подій, які мали місце у листопаді 2015 року, він не знав і ніяких стосунків із ними не підтримував. Зазначив, що він працює охоронцем в охоронному агентстві ПП «Вето». На початку листопада 2015 року, точну дату вже не пам`ятає, він працював у зміні разом із напарником ОСОБА_12 , ввечері від диспетчера їм надійшов сигнал, що у ресторані «Перемога», який розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Героїв, буд. 3, спрацювала кнопка тривоги. Після чого вони оперативно прибули на місце. По приїзду вони із напарником стали з`ясовувати ситуацію, офіціант розповів, що компанія відпочивала у них в ресторані і їх рахунок склав приблизно 1000 гривень, але вони відмовляються його сплачувати, при цьому, всі розмовляли на підвищених тонах і доводили свою правоту. При цьому, офіціант, обличчя якого на теперішній час вже на пам`ятає, стояв біля барної стойки і махав рахунком, а обвинувачений ОСОБА_6 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, в цей момент наніс удар кулаком в обличчя цього офіціанта, який після удару схопився за око. Тоді вони з метою недопущення продовження конфлікту і можливої бійки вивели обвинуваченого ОСОБА_6 на вулицю, де чекали працівників поліції. На вулиці останній поводив себе агресивно і намагався повернутися до ресторану, але вони його притримували. Після приїзду на місце працівників поліції, вони передали їм обвинуваченого ОСОБА_6 і поїхали далі працювати. Додав, що на даний час згадати точно обличчя офіціанта, якому обвинувачений завдав удару не може, але точно пам`ятає, що це був молодий хлопець, схожий на потерпілого ОСОБА_4 .

Отже, виходячи із показів свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 вбачається, що дійсно у зазначений час та місці між обвинуваченим ОСОБА_6 , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння, та офіціантом, який схожий на потерпілого ОСОБА_4 мав місце конфлікт, під час якого свідки особисто чітко бачили факт нанесення обвинуваченим одного удару офіціанту в обличчя.

Вказані покази свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 визнані судом достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами. При цьому, не довіряти показанням свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено, об`єктивних та переконливих доводів, з яких би свідки давали неправдиві покази або обмовляли обвинуваченого ОСОБА_6 .

Із витягу з кримінального провадження № 0004639 вбачається, що заяву ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2015 року, із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до протоколу огляду та додатку до цього протоколу у вигляді відеозапису від 04 грудня 2015 року, який проведено слідчим в присутності двох понятих і особи, яка добровільно видала відеозапис ОСОБА_10 , встановлено, що предметом огляду є відеозапис, зроблений 08 листопада 2015 року приблизно з 21 години 40 хвилин по 21 годину 50 хвилин біля входу в ресторан «Перемога» по проспекту Героїв, 3 в м. Дніпро, на якому зафіксовано поведінку обвинуваченого та тілесні ушкодження наявні на обличчі потерпілого ОСОБА_4 .

Під час дослідження у судовому засіданні додатку до зазначеного протоколу у вигляді відеозапису, який зроблений ОСОБА_10 08 листопада 2015 року безпосередньо після конфлікту, що відбувся у ресторані «Перемога» і спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, зафіксовано місце біля входу в ресторан «Перемога» по проспекту Героїв, 3 в м. Дніпро, де знаходився обвинувачений ОСОБА_6 із явними ознаками, характерними для стану алкогольного сп`яніння, а також потерпілий ОСОБА_4 із ознаками тілесних ушкоджень в області лівого ока.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 5147е від 09 листопада 2015 року встановлено, що у ОСОБА_4 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу у виличній області ліворуч.

Виявлене тілесне ушкодження не відображає на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що воно могло утворитися від дії тупого твердого предмету.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння (внутрішньо-шкіряний крововилив блідо-червоного кольору), виявленого у ОСОБА_4 тілесного ушкодження, можливо вказати, що воно могло утворитися в термін 1-1,5 доби до моменту огляду, тобто в термін, на який вказує обстежений та слідчий у постанові.

За своїм характером, виявлене тілесне ушкодження, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту та додатку до нього у вигляді фото таблиці від 21 грудня 2015 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 в присутності двох понятих, слідчого і за участю судово-медичного експерта та статиста, показав про обставини та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, зокрема, зазначив, що ОСОБА_6 , перебуваючи майже в притул, дивлячись йому в обличчя, кулаком правої руки наніс один удар в ліву частину обличчя, в область під оком з лівої сторони.

Згідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 5711е від 22 грудня 2015 року встановлено, що при огляді 09 листопада 2015 року у ОСОБА_4 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу у виличній області ліворуч.

Локалізація та характер виявленого у ОСОБА_4 тілесного ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу в виличній області ліворуч, не суперечать механізму його спричинення, на який вказує ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударі кулаком в область обличчя ліворуч.

Незважаючи на часткове невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, останній суду показав, що потерпілого ОСОБА_4 , як і свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , до подій, які мали місце 08 листопада 2015 року, не знав і ніяких відносин із ними не підтримував. Свідок ОСОБА_14 є його рідною донькою, ОСОБА_15 його колишня цивільна дружина, з якою він має спільного сина ОСОБА_8 , ОСОБА_16 його давній товариш, з яким він підтримує дружні стосунки. 08 листопада 2015 року приїхала його племінниця з Італії і він вирішив запросити її у ресторан «Перемога», який розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Героїв, буд. 3. Після чого, він подзвонив своїй донці ОСОБА_14 і запросив її разом із племінницею до цього ресторану. По дорозі в ресторан «Перемога», він подзвонив брату своєї дружини ОСОБА_17 , який є директором і засновником цього ресторану, і спросив, чи може він сьогодні безкоштовно відпочити у його ресторані, на що останній не заперечував. Також він запросив до ресторану свого друга ОСОБА_16 і колишню цивільну дружину ОСОБА_15 з їх спільним сином ОСОБА_18 . До ресторану «Перемога» він прийшов о 19 годині, можливо і раніше, де вони із ОСОБА_16 замовили їжу та алкогольний напій горілку. В той вечір він вживав горілку, але скільки не пам`ятає. Через деякий час прийшли ОСОБА_15 із їх сином ОСОБА_18 , а пізніше його донька ОСОБА_14 із племінницею. Вони разом відпочивали, замовляли їжу, різні напої, дітям морозиво та тістечко. Їх стіл обслуговували офіціанти ОСОБА_9 і ОСОБА_4 . Під кінець вечора, скільки було часу він точно не пам`ятає, хтось з офіціантів приніс рахунок, сума якого складала 1 200 гривень. Тоді він набрав по «вайберу» брата його дружини ОСОБА_17 і повідомив йому, що сума рахунку складає 1 200 гривень і ці гроші він принесе наступного дня, на що останній не заперечував. Тоді встав і попросив офіціантів позвати адміністратора. Через декілька хвилин до нього підійшов адміністратор ОСОБА_10 , якому він пояснив, що вже домовився із ОСОБА_19 , що сьогодні сплатить тільки половину суми за рахунком, а іншу половину суми принесе наступного дня і відразу направився до виходу з ресторану. На що адміністратор і офіціанти стали перешкоджати йому вийти з ресторану. Він вже не пам`ятає, хто першим почав висловлюватися нецензурною лайкою, але він висловлювався нецензурною лайкою на адресу офіціантів, які наполягали на тому, що йому необхідно оплатити рахунок. Через деякий час приїхали два охоронці. Оскільки працівники ресторану стояли перед ним «стіною» і не пускали до виходу, він став намагатися пройти до виходу і вивести із ресторану своїх рідних, розмахував руками і неумисно наніс один удар кулаком потерпілому ОСОБА_4 в обличчя, після чого останній схопився за око і відійшов від нього. Після цього, охоронці відразу вивели його з ресторану, стояли з ним на вулиці і не пускали до ресторану. При цьому, на вулиці він намагався показати охоронцям «бій з тінню», тобто махав руками у різні сторони. Пізніше приїхали працівники поліції і забрали його до відділення. При цьому, не заперечував, що дійсно наніс один удар потерпілому ОСОБА_4 в обличчя, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, але зробив це не навмисно, а випадково, коли розмахував руками, намагаючись відтиснути з дороги офіціантів, які не давали йому змоги вийти з ресторану. Зазначив, що заявлений потерпілим до нього цивільний позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень не визнає, мотивуючи свою позицію тим, що потерпілий ОСОБА_6 не надав суду доказів на підтвердження спричинення йому моральних страждань. При цьому, додав, що може погодитися лише із сумою моральної шкоди у розмірі 1 378 гривень і не більше.

Отже, виходячи із показів обвинуваченого ОСОБА_6 , встановлено, що останній підтверджує, що дійсно у зазначений час та місці між ним та потерпілим ОСОБА_4 мав місце конфлікт, який виник через несплату ним рахунку, при цьому, обвинувачений не заперечував, що вживав в той вечір горілку і знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а тому суд приймає в цій частині його свідчення до уваги.

Проте, обвинувачений, хоча і не заперечував, що наніс один удар потерпілому ОСОБА_4 в обличчя, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, але наполягав на тому, що зробив це не навмисно саме тоді, коли розмахував руками, намагаючись відтиснути з дороги офіціантів, які не давали йому змоги вийти з ресторану.

При цьому, визнаючи умисний характер дій обвинуваченого ОСОБА_6 , направлений на умисне спричинення потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, суд насамперед, виходить з показань потерпілого, який чітко зазначив механізм спричинення йому тілесного ушкодження обвинуваченим, зокрема, як останній наніс йому один удар кулаком руки в ліву частину обличчя, в область під оком з лівої сторони, а тому з урахуванням такої впевненої позиції потерпілого, у суду відсутні жодні сумніви щодо правильної кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч. 1 ст. 125 КК України.

Такі показання потерпілого ОСОБА_4 повністю узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які були очевидцями цих подій та зазначили аналогічний показанням потерпілого механізм спричинення останньому тілесних ушкоджень обвинуваченим.

При цьому, показання потерпілого ОСОБА_4 щодо механізму спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень узгоджується з показаннями, наданими ним в ході досудового розслідування під час проведення за його участю слідчого експерименту та з висновками судово-медичних експертиз, відповідно до висновків яких, зазначено, що локалізація та характер виявленого у ОСОБА_4 тілесного ушкодження не суперечить механізму його спричинення, на який вказує потерпілий при проведенні слідчого експерименту, тобто при ударі кулаком в область обличчя ліворуч, а тому суд приймає їх уваги.

За таких обставин, суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_6 в частині заперечення ним факту умисного нанесення потерпілому ОСОБА_4 удару кулаком в обличчя, оскільки насамперед, вони спростовуються показаннями самого потерпілого та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які є послідовними, та такими, що узгоджуються із встановленими судом обставинами та іншими дослідженими доказами, а тому, суд розцінює надання обвинуваченим показань в цій частині, як обраний спосіб захисту, з метою введення суд в оману, переслідуючи, мету уникнення покарання.

Допитана у судовому засіданні, як свідок ОСОБА_14 суду показала, що потерпілого ОСОБА_4 до подій, які мали місце у листопаді 2015 року, не знала і ніяких відносин із ним не підтримувала. Обвинувачений ОСОБА_6 її рідний батько, свідок ОСОБА_15 є колишньою цивільною дружиною її батька, з якою останній має спільного сина ОСОБА_8 . На початку листопада 2015 року ввечері їй зателефонував батько і запросив її з сестрою ОСОБА_20 у ресторан «Перемога». Вона разом із ОСОБА_21 погодилися і прийшли до того ресторану приблизно о 20 годині, де вже були її батько ОСОБА_6 , його друг ОСОБА_16 , колишня цивільна дружина її батька ОСОБА_22 з сином ОСОБА_18 , який є її молодшим братом. Далі вони разом сиділи за столиком, відпочивали, замовляли їжу і різні напої. Зазначила, що у той вечір її батько пив горілку. Під кінець вечора принесли рахунок, після чого її батько ОСОБА_6 сказав, що сплатить його наступного дня, оскільки вже домовився про це із власником цього ресторану. Проте офіціанти наполягали на тому, щоб батько сплатив рахунок, далі прийшов адміністратор, який теж говорив, що необхідно оплатити рахунок сьогодні. Але батько відмовився сплачувати цей рахунок, мотивуючи тим, що власник цього ресторану ОСОБА_17 є рідним братом його дружини, тобто її матері і він з ним домовився. Проте адміністратор не приймав до уваги те, що говорив її батько. Всі намагалися владнати цей конфлікт і говорили, що наступного дня її батько розплатиться за цим рахунком. Після чого вони всі разом намагалися вийти з ресторану, але їх не випускали офіціанти і адміністратор, при цьому, батько намагався розвинути працівників ресторану руками. Далі приїхали охоронці і вивели її батька на вулицю, а через деякий час його забрали до відділення поліції. Додала, що в той вечір вона не бачила, щоб її батько вдарив потерпілого ОСОБА_4 в обличчя.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показав, що потерпілого ОСОБА_4 до подій, які мали місце у листопаді 2015 року, не знав і ніяких відносин із ним не підтримував. Обвинувачений ОСОБА_6 є його товаришем, з яким він підтримує дружні стосунки. На початку листопада 2015 року ввечері йому подзвонив ОСОБА_6 і запросив у ресторан. В той же вечір приблизно о 19 годині вони з обвинуваченим зустрілися у ресторані «Перемога», який розташований за адресою: м. Дніпро, проспект Героїв, буд. 3. Також ще раніше йому було відомо, що рідний брат дружини обвинуваченого ОСОБА_23 орендує цей ресторан. В ресторані вони замовили каву, їжу і горілку, при цьому, він попередив обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що грошей у нього не багато, на що останній заспокоїв його і сказав, що нічого платити не потрібно, так як рідний брат його дружини ОСОБА_23 все владнає по-сімейному. Далі обвинувачений ОСОБА_6 запросив до ресторану свою доньку із племінницею та колишню дружину із сином ОСОБА_18 . До їх приходу вони разом із обвинуваченим випили 300 грамів горілки на двох. Після того, як прийшли донька обвинуваченого із племінницею та колишня дружина із сином, вони продовжували разом відпочивати за столиком, дітям замовляли морозиво і соки. Під кінець вечора, скільки було часу він точно не пам`ятає, хтось з офіціантів приніс рахунок, при цьому, він не чув їх розмову з обвинуваченим ОСОБА_6 , так як виходив в туалет і покурити. Пам`ятає, що обвинувачений розмовляв з офіціантами, комусь дзвонив, потім він сказав, що необхідно йти. Тоді вони зібралися і направилися до виходу з ресторану, але офіціанти пред`являли обвинуваченому ОСОБА_6 претензії з приводу несплати рахунку, сказали, що нікуди нікого не пустять і загородили вихід. Обвинувачений ОСОБА_6 пояснював їм, що домовився із ОСОБА_23 і заплатить потім. При цьому, у них не було грошей оплатити цей рахунок. Далі хтось викликав охоронців. По приїзду охоронці розібралися у ситуації і теж роз`яснювали обвинуваченому ОСОБА_6 , що він повинен оплатити рахунок. Далі всім сказали вийти з ресторану на вулицю. Після чого всі вийшли на вулицю, через деякий час приїхали працівники поліції і забрали обвинуваченого ОСОБА_6 до відділення поліції. Додав, що в той вечір він не бачив, щоб обвинувачений вдарив офіціанта в обличчя.

Так, виходячи із показів свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_16 встановлено, що останні підтверджують, що дійсно у зазначений час та місці між обвинуваченим ОСОБА_24 та потерпілим ОСОБА_4 мав місце конфлікт, який виник через несплату ним рахунку, при цьому, свідки зазначили, що обвинувачений в той вечір вживав горілку і знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а тому суд приймає в цій частині їх свідчення до уваги.

Проте, свідки не підтвердили факт нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 під час цього конфлікту будь-якого удару потерпілому ОСОБА_4 .

Водночас, суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_16 в частині заперечення ними факту нанесення обвинуваченим ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 удару кулаком в обличчя, оскільки насамперед, вони спростовуються показаннями самого потерпілого та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які є послідовними, та такими, що узгоджуються із встановленими судом обставинами та іншими дослідженими доказами. При цьому, такі покази свідків не узгоджуються навіть із показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував факту ненавмисного нанесення ним удару кулаком в обличчя потерпілого.

А отже, за таких обставин, суд відноситься критично до таких показань свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_16 і не приймає їх до уваги, оскільки останні є об`єктивно зацікавленими особами, так як ОСОБА_14 є рідною донькою обвинуваченого, а ОСОБА_16 його другом і надали такі покази, на думку суду, з метою сприяння обвинуваченому ОСОБА_6 уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Допитана у судовому засіданні, як свідок ОСОБА_15 суду показала, що потерпілого ОСОБА_4 , як і свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , до подій, які мали місце у листопаді 2015 року, не знала і ніяких відносин із ними не підтримувала. Обвинувачений є її колишнім цивільним чоловіком, з яким вона має спільного сина ОСОБА_8 і підтримує дружні стосунки. На початку листопада 2015 року ввечері вона гуляла із сином ОСОБА_18 , коли обвинувачений ОСОБА_6 запросив їх до ресторану «Перемога». Того ж дня приблизно о 20 годині вона разом із сином ОСОБА_18 прийшла до ресторану «Перемога», де вже був обвинувачений ОСОБА_6 , його друг ОСОБА_16 , пізніше прийшла донька обвинуваченого ОСОБА_14 та його племінниця ОСОБА_20 . Вони разом сиділи за столиком, відпочивали, обвинувачений замовляв їжу, офіціанти постійно щось приносили і уносили. При цьому, на столі алкогольних напоїв не бачила, особисто вона пила компот. Через деякий час вони стали збиратися і намагалися вийти з ресторану, при цьому, вона не бачила, щоб обвинувачений ОСОБА_6 оплатив рахунок. Далі офіціанти і адміністратор не випускали їх з ресторану, не пояснюючи причину такої поведінки. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 нікого не ображав, ніяких конфліктів вона в той вечір не бачила. Через деякий час приїхали охоронці і щось казали обвинуваченому, а потім вивели його на вулицю. На вулиці не було ніяких конфліктів. Через деякий час приїхали працівники поліції і забрали обвинуваченого до відділення поліції. Також стверджувала, що не бачила, як обвинувачений ОСОБА_6 вживав в той вечір алкогольні напої, як і не бачила, що останній наніс удар в обличчя офіціанту. Додала, що конфліктів з приводу небажання обвинуваченим оплатити рахунок, вона не чула.

Так, виходячи із показів свідка ОСОБА_15 встановлено, що остання підтверджує, що дійсно обвинувачений ОСОБА_6 разом із нею і їх сином ОСОБА_25 , свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_14 і племінницею Іриною відпочивали у ресторані «Перемога» в той вечір, а тому суд приймає в цій частині її свідчення до уваги.

Проте, свідок зазначила, що не бачила, як обвинувачений ОСОБА_6 вживав в той вечір алкогольні напої, як і не була свідком будь-яких конфліктів між обвинуваченим та працівниками ресторану з приводу несплати рахунку, а також заперечувала факт нанесення обвинуваченим будь-якого удару потерпілому ОСОБА_4 .

Водночас, суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_15 в частині заперечення нею факту знаходження обвинуваченого ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння в той вечір, наявності конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_6 і потерпілим ОСОБА_4 з приводу несплати обвинуваченим рахунку, нанесення обвинуваченим будь-яких ударів потерпілому, оскільки насамперед, вони спростовуються показаннями самого потерпілого та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які є послідовними, та такими, що узгоджуються із встановленими судом обставинами та іншими дослідженими доказами.

При цьому, такі покази свідка ОСОБА_15 не узгоджуються навіть із показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_14 , які по-перше, підтвердили факт знаходження обвинуваченого у той вечір у стані алкогольного сп`яніння, а по-друге, не заперечували і те, що у той вечір між обвинуваченим і потерпілим дійсно виник конфлікт з приводу несплати рахунку, при цьому, особисто обвинувачений ОСОБА_6 ще й підтвердив факт ненавмисного нанесення ним удару кулаком в обличчя потерпілого.

А отже, за таких обставин, суд відноситься критично до таких показів свідка ОСОБА_15 і не приймає їх до уваги, оскільки остання є об`єктивно зацікавленою особою, так як має спільного з обвинуваченим ОСОБА_6 малолітнього сина ОСОБА_8 , і підтримує із обвинуваченим дружні стосунки, і надала такі покази, на думку суду, з метою сприяння ОСОБА_6 уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчинено ОСОБА_6 дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і обвинувачений винуватий у його вчиненні, оскільки він своїми умисними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження, а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , судом встановлено, що останній має вищу освіту, раніше не судимий і до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується із посередньої сторони, відповідно до характеристики з Полтавської Місіонерської Духовної Семінарії Української Православної Церкви від 17 березня 2015 року за час навчання в ОСОБА_26 зарекомендував себе із позитивної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до положень п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Водночас, під час судового розгляду даного кримінального провадження, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують його покарання, наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_6 має бути призначене покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції, передбаченої частиною 1 статті 125 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

В рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень, суд вважає, що позов потерпілого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок умисних злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому були спричинені легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а вина обвинуваченого у спричиненні таких тілесних ушкоджень потерпілому є цілком доведеною.

При цьому, судом встановлено, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 спричинена моральна шкода, яка полягає у тому, що останній у той час проходив стажування у ресторані «Перемога», як офіціант, функціональні обов`язки якого пов`язані із обслуговуванням гостей і відвідувачів цього закладу, куди в подальшому потерпілий планував працевлаштуватися, проте внаслідок спричинених тілесних ушкоджень у вигляді синця на обличчі, він був вимушений припинити стажування до відновлення, як стану фізичного здоров`я, так і психологічного, оскільки факт спричинення тілесних ушкоджень в присутності працівників цього ресторану та інших свідків, принизили честь і гідність потерпілого, що засмучувало останнього. Окрім того, в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 було порушено звичайний спосіб життя потерпілого ОСОБА_4 , оскільки останній був змушений тривалий час докладати зусиль для захисту своїх прав в правоохоронних органах, що відволікало його від навчання і звичайних повсякденних справ.

Отже, наведені обставини, на думку суду, відобразилися на звичайному укладі життя потерпілого ОСОБА_4 , що спричинило останньому певні моральні страждання та хвилювання, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди з наведених підстав підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 5 000 гривень, оскільки саме така сума є співмірною завданій шкоді і доведена належними доказами у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень підлягає частковому задоволенню, і вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень. В решті заявлених потерпілим ОСОБА_4 позовних вимог слід відмовити.

В рамках даного кримінального провадження запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувалися.

Судові витрати та речові докази, як зазначено під час судового розгляду стороною обвинувачення, у даному кримінальному провадженні відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 5 000 (п`яти тисяч) гривень 00 копійок.

В решті заявлених потерпілим ОСОБА_4 позовних вимог відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1