Справа №336/7767/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.03. 2016 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення прокурора: ОСОБА_3 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000137 від 18.03.2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Енергодар Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, раніше судимого:

- 28.12.2001 року Енергодарським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням на 1 рік;

- 27.12.2002 року Енергодарським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. ч. 2, 3 КК України до 6 років позбавлення волі; звільнений з Біленьківської ВК Запорізької області № 99 14.07.2006 року умовно-достроково, з невідбутим строком 1 рік 11 місяців 7 днів;

- 24.04.2009 року Енергодарським районним судом Запорізької області за ст. 15 ч.2, ст. 185 ч. 3 КК України на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням на 2 роки;

- 26.07.2010 року Енергодарським районним судом Запорізької області за ст. ст. 186 ч. 2, ст.70 ч.4, ст.186 ч.2, ст. 357 ч. 3, 395, ст.70 ч. 1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 02.12.2013 року з Кам`янської ВК Запорізької області №101 умовно-достроково з невідбутим строком 4 місяці 12 днів;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 402, ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

З 14 серпня 2014 року солдат ОСОБА_4 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді номера обслуги. У цей же день солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу зазначеної частини та поставлено на всі види забезпечення. Будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16,30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів) зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. Близько 8 години 00 хвилин 25 січня 2015 року начальником штабу першим заступником командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковником ОСОБА_5 , який відповідно до вимог ст. 29 Статуту являється для солдата ОСОБА_4 начальником як за службовим становищем, так і за військовим званням, на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в розташуванні військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , віддано усний наказ визначеному особовому складу військовослужбовців, у тому числі ОСОБА_4 , вибути до зони проведення антитерористичної операції, для несення служби. Відповідно до вимог ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати накази підлеглому військовослужбовцю і зобов`язаний перевіряти їх виконання; підлеглі зобов`язані беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, ставитися до нього з повагою. Крім того, відповідно до ст. 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Проте, близько 08 години 00 хвилин 25 січня 2015 року, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у розташуванні військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , діючи на порушення наведених вище вимог Статутів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно відмовився виконувати наказ полковника ОСОБА_5 щодо негайного вибуття у складі підрозділу частини до зони проведення антитерористичної операції для виконання обов`язків військової служби та покинув розташування військової частини. 26 січня 2015 року після вибуття підрозділу військової частини польова пошта НОМЕР_1 у зону проведення антитерористичної операції, солдат ОСОБА_4 прибув у розташування вказаної військової частини, де й залишився.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 та проходячи службу на посаді номера обслуги, діючи умисно на порушення вимог ст.ст. 9,11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у розташуванні військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , близько 8 години 00 хвилин 25.01.2015, відкрито відмовився виконувати одержаний ним наказ начальника начальника штабу першого заступника командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 , щодо негайного вибуття до зони проведення антитерористичної операції, для виконання обов`язків військової служби, самовільно залишивши розташування частини та ухиляючись від виконання наказу і обов`язків військової служби до 26.01.2015, тобто до моменту відбуття підрозділу військової частини польова пошта НОМЕР_1 до зони проведення антитерористичної операції, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

Тобто, будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах особливого періоду, всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, 6 червня 2015 року без поважних причин самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , тимчасово ухиляючись від військової служби до 22 червня 2015 року, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, пояснив обставини їх вчинення, які відповідають змісту обвинувального акту, не оспорюючи фактичні обставини, щиро розкаявся у скоєному. Пояснив, що уклав контракт та вирішив присвятити себе військовій службі, у такий спосіб спокутувати свою провину.

Оскільки ніхто з учасників судового процесу не оспорював фактичні обставини кримінального провадження, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України ухвалою обмежив дослідження доказів.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, та за ч. 1 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

При призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого та враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше засуджений, на обліку за станом здоров`я не перебуває, має задовільну військову характеристику.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, сприяння досудовому розслідуванню та судовому розгляду, встановленню істини у кримінальному провадженні. Обставин, які обтяжують покарання судом, не встановлено.

При призначенні покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у зв`язку з наявністю декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують вину обвинуваченого відповідно до ст. 69 КК України, суд знаходить підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст. 407 КК України, у виді 2 років позбавлення волі.

А також, на підставі ст. 58 КК України, у зв`язку з тим, що обвинувачений на даний час проходить військову службу, у вересні 2015 року уклав контракт зі Збройними Силами України, має бажання і надалі проходити військову службу, суд вважає за можливе замінити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження, та призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді 2 років службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20 % з суми щомісячного грошового забезпечення, що буде достатнім покаранням для обвинуваченого з урахуванням особливого стану у державі.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 374, 392 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 402, ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання:

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, у виді 1 року позбавлення волі;

- за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України замінити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 років службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20 % з суми щомісячного грошового забезпечення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1