АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/934/16 Справа № 711/6891/16-к Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

представника ЧВК №62 ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали клопотання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 відбуваючого покарання в Черкаській ВК (№62) про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання,

в с т а н о в и л а :
13.06.2013 року вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.222, ст.70 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі с.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На підставі ч.4 ст.70 КК України даний вирок виконується самостійно.

29.01.2014 року Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_8 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, на 2 роки позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання є 12.01.2015 року кінець строку є 12.01.2017 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування свого рішення суд послався на те, що своєю сумлінною працею та поведінкою за весь час відбування покарання ОСОБА_8 не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 , порушує питання про скасування ухвали районного суду через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам провадження, постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково.

Апелянт посилається на те, що за час відбування покарання він не працює у зв`язку з захворюванням, та вказане не є підставою для відмови для умовно дострокового звільнення, вину свою він визнав повністю, поведінку має стабільну, не працює і не має заохочень винятково за станом здоров`я, режиму відбування покарання не порушує, тому є всі підстави для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування основного покарання на підставі ст. 81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_8 , про задоволення в повному обсязі його апеляційних вимог та звільнення від відбування призначеного покарання умовно-достроково, міркування прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, думку представника Черкаської ВК (№62) ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинувачуваного та вказав про можливість звільнення ОСОБА_8 , на підставі ст. 84 КК України у зв`язку з хворобою, вивчивши матеріали подання, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі та обґрунтовано виніс рішення про відсутність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування призначеного основного покарання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81КК.

Під сумлінною поведінкою слід розуміти свідоме і беззаперечне дотримання засудженим умов відбування покарання та виконання всіх покладених на нього обов`язків. Не являється сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого стягнень та заохочень, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_8 характеризується посередньо, правил поведінки та розкладу дня установи дотримується лише під контролем адміністрації, не має ні стягнень, ні заохочень, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно, але належні висновки робить для себе не завжди, участі в програмах диференційованого виховного впливу не приймає, не працює і не бере участі в роботах по благоустрою відділення та установи, а вказані обставини про які вказує в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_8 не є безумовними підставами для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання..

Враховуючи наведені вище вимоги закону, висновок суду про те, що засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання не довів своєю поведінкою та своїм ставленням до праці, що він став на шлях виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення є обґрунтованим та не викликає сумнівів в колегії суддів.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги щире каяття засудженого у вчиненні ним кримінального правопорушення, оскільки останнім не вжито заходів, щодо доведення в установі свого виправлення та перевиховання.

Доводи представника Черкаської ВК (№62) ОСОБА_7 , про можливість звільнення ОСОБА_8 , на підставі ст. 84 КК України у зв`язку з хворобою лежать поза процесуальними можливостями апеляційного суду.

Згідно ст.84 КК України Особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відбування покарання такими особами може бути визнане недоцільним через неможливість їх виправлення в умовах відбування покарання і застосування заходів виправно-трудового впливу.

До тяжких слід віднести хвороби, включені до Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. До них, зокрема, віднесені: а) найбільш тяжкі форми туберкульозу; б) інфекція вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ/СНІД); в) лепра; г) злоякісні та деякі інші новоутворення; ґ) деякі хвороби ендокринної системи (цукровий діабет тощо); д) окремі хвороби нервової системи та органів чуття (наприклад, менінгіти вторинні гнійні, абсцеси головного мозку, розсіяний склероз, паркінсонова хвороба, епілепсія, повна сліпота); е) деякі хвороби органів кровообігу (наприклад, ішемічна хвороба серця, міокардитичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба III стадії, облітеруючий ендартеріїт, облітеруючий атеросклероз); є) деякі хвороби органів дихання (бронхіальна астма, абсцес легені тощо); ж) деякі хвороби органів травлення (наприклад, окремі форми цирозу печінки); з) хвороби нирок з хронічною нирковою недостатністю в термінальній стадії; и) деякі хвороби кістково-м`язової системи та сполучної тканини (ревматоїдний артрит, системна склеродермія тощо); і) хвороби обміну (подагра в термінальній стадії); й) деякі види променевої хвороби.

Як вбачається з матеріалів провадження засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з заявою про звільнення його умовно достроково, а не у зв`язку з хворобою, тому доводи представника Черкаської ВК (№62) ОСОБА_7 , про можливість звільнення ОСОБА_8 , на підставі ст. 84 КК України, не можуть бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Так вищевказані обставини, в сукупності свідчать, що засуджений сумлінною поведінкою не довів своє виправлення, колегія суддів, вважає вимоги апеляційної скарги засудженого безпідставними, а рішення суду першої інстанції таким, що слід залишити без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 419, КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22 серпня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від покарання залишити без змін.

Головуючий :

Судді :