Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________19.09.2016
ВИРОК
19 вересня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має базову загальну середню освіту, проходить військову службу за мобілізацією на посаді гранатометника десантно-штурмової роти десантного штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні матрос, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
21 грудня 2015 року, близько 22 год. 00 хв., ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією, проходячи військову службу у військовому званні матрос на посаді гранатометника десантно-штурмової роти десантного штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , будучи обізнаним з умовами проходження військової служби, діючи умисно з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив місце несення військової служби - військову частину НОМЕР_1 та незаконно перебував за її межами, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у с. Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області до 08 год. 00 хв. 02 вересня 2016 року.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно 19 квітня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 він був призваним на військову службу за мобілізацією, ознайомлений з умовами проходження військової служби та проходив військову службу у військовому званні матрос на посаді гранатометника десантно-штурмової роти десантного штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . 21 грудня 2015 року, близько 22 год. 00 хв., він самовільно залишив розташування військової частини і до 02 вересня 2016 року знаходився за місцем свого проживання у с. Тишківка Добровеличківського району Кіровоградської області, допомагаючи матері. 02 вересня 2016 року, близько 08 год. 00 хв., він добровільно з`явився до військової частини і продовжив виконання своїх службових обов`язків. У вчиненому щиро кається.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими.
Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин, його особу, а саме те, він має постійне місце проживання, є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проходження військової служби характеризуються посередньо, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставину, що його пом`якшує, щире каяття обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.
Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 є раніше не судимим і вперше притягається до кримінальної відповідальності, має певне місце проживання, щиро покаявся у вчиненому злочині, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.