АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 619/5351/15-к Головуючий першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/486/16 Доповідач : ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 365 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2016 року колегія судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого - ОСОБА_2 ,
- суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі - ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
- потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
- захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
- обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження № 11 кп/ 790/486/16 за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури області ОСОБА_6 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2015 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з обвинувальним актом, органом досудового розслідування ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувачуються у тому, що, являючись працівниками правоохоронного органу та будучи представниками влади, при здійсненні службових обов`язків спрямованих на виявлення та розкриття кримінальних правопорушень, помилково розуміючи завдання своєї служби, усвідомлюючи відсутність законних підстав, умисно, з метою демонстрації своєї переваги, бажаючи принизити людську гідність, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, перевищили їх, та застосували насильство до потерпілих, що ображає їх особисту гідність, при наступних обставинах.
11 травня 2015 року приблизно о 19.00 год., знаходячись на території гаражного кооперативу «Фаза» в смт. Солоницівка Дергачівського району Харківської області умисно застосували до неповнолітніх ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 незаконні дії, зокрема, розуміючи, що зазначені неповнолітні особи не скоїли будь яких противоправних дій, застосували до них фізичну силу, примусили їх залишатися у приміщенні закритого гаражу у продовж приблизно 20 хвилин, погрожуючи застосуванням до них більш суворих заходів, вимагали від дітей здійснити по телефону виклик своїх батьків до місця їх знаходження. Зазначеними вище незаконними діями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 принизили людську честь та гідність вищевказаних неповнолітніх, позбавили їх права на життя, повагу до їх гідності, свободу та особисту недоторканість, чим порушили ст.ст. 3, 27, 28, 29 Конституції України.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , помилково розуміючи завдання своєї служби, усвідомлюючи відсутність законних підстав, з метою демонстрації своєї переваги, бажаючи принизити людську гідність, явно виходячи за межі наданих їм службових повноважень та перевищуючи їх, умисно застосували фізичне насильство до одного з батьків неповнолітніх ОСОБА_7 та його знайомого ОСОБА_8 , які намагалися припинити вищевказані направомірні дії працівників міліції стосовно зазначених вище неповнолітніх.
Так, застосовуючи фізичне насильство до потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , бажаючи зломити волю потерпілих шляхом спричинення їм тілесних ушкоджень, стали умисно наносити удари руками та ногами по різним, у тому числі життєва важливих, частинам тіла потерпілих, у подальшому, впевнившись у тому, що вони втратили змогу здійснювати свій захист та втратили свідомість, зв`язали їм липкою стрічкою руки, після чого, здійснюючи незаконне затримання, доставили до приміщення Солоницівського ВМ Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області, де безпідставно утримували протягом приблизно 30 хвилин, тим самим порушили вимоги ст.ст. 3, 27, 28, 29 Конституції України, яким кожному громадянину гарантовано права на життя, повагу їх гідності, свободу та особисту недоторканість.
Своїми злочинним діями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 спричинили потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження: закриту тупу травму лівої половини грудної клітини у вигляді перелому 6 го ребра по середньо ключичній лінії та перелому 9 го ребра по лопатковій лінії з наявністю синця в проекції переломів, які згідно з висновками судово медичних експертиз відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а також садну на лиці, синець на слизовій оболонці нижньої губи, синці на голові та тулубі, травматичну припухлість м`яких тканин в області лівої щоки, які згідно з висновками судово медичних експертиз відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а потерпілому ОСОБА_8 спричинили наступні тілесні ушкодження: синці на голові, травматичні крововиливи у склеру обох очей, синці на тулубі, синець та садна на правій верхній кінцівці, які згідно з висновками судово медичних експертиз відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2015 року зазначений обвинувальний акт повернуто заступнику прокурора Харківської області у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам КПК України.
Рішення суд мотивував тим, що в обвинувальному акті зазначені неповні дані про місце проживання обвинувачених і потерпілих, а саме не зазначений індекс населеного пункту, де вони проживають. Крім того, не вказано, хто конкретно з обвинувачених і кому конкретно з потерпілих причинив тілесні ушкодження, що свідчить про неконкретне обвинувачення. Також суд зазначає, що в обвинувальному акті не приведені мотиви скоєння злочину, а при виконанні ст. 290 КПК України необґрунтовано відмовлено захиснику - адвокату ОСОБА_9 в задоволенні клопотання про надання йому роздруківки з системи ЄРДР для перевірки даних про рух кримінального провадження.
Не погоджуючись із судовим рішенням, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду, як незаконну та необґрунтовану, та направити обвинувальний акт на новий судовий розгляд. При цьому прокурор зазначає, що обвинувальний акт складений слідчим та затверджений прокурором з дотриманням вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, а поштовий індекс не є місцем проживання обвинуваченого чи потерпілого, а є лише реквізитом адреси одержувача відповідного поштового зв`язку. Що стосується неконкретного обвинувачення, то апелянт вважає, що вимоги ст. 365 КК України не потребують обов`язкового формулювання обвинувачення із зазначенням хто конкретно з обвинувачених, кому і куди конкретно, чим, яким чином наносив удари, від чиїх конкретно ударів кожний з потерпілих отримав тілесні ушкодження, оскільки об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується лише трьома обов`язковими ознаками, а саме: діянням, наслідками та причинним зв`язком між діянням та наслідками. При цьому суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення характеризується умисною формою вини, та при вищевказаних обставинах, обвинувачені діяли лише з прямим умислом, як це й зазначено в обвинувальному акті. Також прокурор вважає, що посилання суду на необґрунтованість відмови захиснику - адвокату ОСОБА_9 в задоволенні клопотання про надання йому роздруківки з системи ЄРДР для перевірки даних про рух кримінального провадження не ґрунтується на вимогах закону, оскільки чинним кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено надання можливості доступу стороні захисту до відомостей, які містяться в Єдиному реєстру досудових розслідувань.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора, обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , їх захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які вважали ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8)розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9)дату та місце його складання та затвердження.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та ухвали суду, суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, зазначив, що в ньому не вказано, хто конкретно з обвинувачених і кому конкретно з потерпілих причинив тілесні ушкодження, що свідчить про неконкретне обвинувачення. Також суд зазначив, що в обвинувальному акті не приведені мотиви скоєння злочину. Однак з таким ствердженням суду погодитись не можна. Зі змісту обвинувального акту чітко вбачається, що орган досудового розслідування в обвинувальному акті вказав що обвинувачені, являючись працівниками правоохоронного органу та будучи представниками влади, при здійсненні службових обов`язків спрямованих на виявлення та розкриття кримінальних правопорушень, помилково розуміючи завдання своєї служби, усвідомлюючи відсутність законних підстав, умисно, з метою демонстрації своєї переваги, бажаючи принизити людську гідність, явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, перевищили їх, та застосували насильство до потерпілих, що ображає їх особисту гідність.
Між тим, суд у підготовчому судовому засіданні фактично надав обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та діям обвинувачених, всупереч ст. 23 КПК України, правову оцінку, чого не мав права робити. Судом не враховано, що прокурор не позбавлений можливості змінити правову кваліфікацію та обсяг обвинувачення, якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Крім того, не є законною підставою для повернення обвинувального акту та обставина, що при виконанні ст. 290 КПК України адвокату ОСОБА_9 було відмовлено в задоволенні клопотання про надання йому роздруківки з системи ЄРДР для перевірки даних про рух кримінального провадження, оскільки згідно з вимогами ст. 290 КПК України стороні захисту були відкриті всі наявні матеріали досудового розслідування, які були у розпорядженні сторони обвинувачення, у тому числі витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, які прокурор має намір використати у суді як докази.
Що стосується посилання на відсутність в обвинувальному акту індексів населених пунктів, де проживають обвинувачені, то суд першої інстанції правильно звернув на це увагу органу досудового розслідування, але це недолік не є суттєвим та не містить в собі підстави для повернення обвинувального акту.
Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, оскільки вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прокурором виконано в повному обсязі.
Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що обвинувальний акт складений без порушень вимог КПК України, а тому суд першої інстанції повернув обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків необґрунтовано.
Керуючись ст. ст. 404, 405,407, 409, 412, 415, 418 ч. 2, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2015 року, якою обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 за ч.2 ст.365 КК України повернуто заступнику прокурора Харківської області - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді -