Справа № 296/6657/16-к
УХВАЛА
Іменем України
12 серпня 2016 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 000059,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про скасування арешту майна, в обґрунтування якого зазначив, що ухвалою слідчого судді Корольвського районного суду м. Житомира від 14 липня 2016 року накладено арешт на автомобіль «Тоуоtа Саmгу» д.н.з. НОМЕР_1 та ключів від нього, що належить ОСОБА_4 .

В обґрунтування зазначеного клопотання заявник посилався на те, що накладений на автомобіль арешт є необґрунтованим, оскільки автомобіль не належить підозрюваному та не має жодного відношення до злочину, що інкримінують ОСОБА_5 , а саме ч. 1 ст. 263 КК України, що створює власнику перешкоди у користуванні свою власністю.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Слідчий в судовому засіданні проти клопотання заперечував, посилаючись на те, що вилучений автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, а також вказував на можливість підозрюваним в подальшому використання автомобіля для перевезення зброї, у зв`язку з чим просив у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши та оцінивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у провадженні СУ УМВС України у Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000059 відомості про яке 28.04.2016 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.07.2016 року, накладено арешт на майно, включаючи легковий автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 та ключі від нього, що належить ОСОБА_4 , а фактично використовувася підозрюваним ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, у частинах 4, 5 та 6 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи у випадку, передбаченому пунктом 2, 3 та 4 частини другої цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що автомобіль «Тоуоtа Саmгу» д.н.з. НОМЕР_1 та ключів від нього, на який накладено арешт не є власністю підозрюваного ОСОБА_5 та належить третій особі - ОСОБА_4 , а тому підстави для накладення арешту на автомобіль, передбачені п. 2, 3 та 4 ч. 2 ст. 170 КПК України відсутні.

Водночас, частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 від 21.07.2016 р. легковий автомобіль «Тоуоtа Саmгу» д.н.з. НОМЕР_1 - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000059.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Водночас, з пояснень наданих слідчим у судовому засіданні вбачається, що автомобіль «Тоуоtа Саmгу» д.н.з. НОМЕР_1 , по суті не містить на собі які-небудь сліди злочину або такі відомості, які можуть у подальшому бути спотворені, знищені, втрачені, перетворені тощо, при цьому необхідні слідчі дії з даним автомобілем вже проведені (проведено огляд автомобіля).,

Слідчий суддя критично ставиться до доводів слідчого про те, що підозрюваний продовжить злочинну діяльність та буде мати можливість в подальшому використовувати автомобіля для перевезення зброї, оскільки такі доводи по суті є лише припущеннями.

У відповідності до ст.173 ч.2 п.5 КПК України при вирішені питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зі змісту ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (зокрема, арешту на майно) не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено та слідчим не наведено переконливих доводів, у чому саме, на час розгляду даного клопотання про арешт майна, полягає необхідність у арешті транспортного засобу, його подальшому вилученні та обмеженні подальшого користування та розпорядження цим автомобілем.

З огляду на викладене, враховуючи, що автомобіль «Тоуоtа Саmгу» д.н.з. НОМЕР_1 , не є власністю підозрюваного ОСОБА_5 та належить третій особі ОСОБА_4 , беручи до уваги завершення необхідних слідчих дії з використанням автомобіля, враховуючи роль та значення даного автомобіля у кримінальному провадженні, а також пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагне досягти слідство у даному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, на час розгляду даного клопотання потреба застосування такого заходу забезпечення як арешт автомобіля «Тоуоtа Саmгу» д.н.з. НОМЕР_1 , відпала, а тому є підстави для його скасування.

Керуючись статтями 170, 171 -173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 000059 задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 14.07.2016 року на легковий автомобіль марки "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 та ключі від нього.

Ухвала апеляційному оскаржена не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 12.07.2016 року о 17 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1