Справа №601/1742/16
Провадження № 1-кп/601/201/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2016 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000544 від 14.09.2016 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора- ОСОБА_4 ,
представника потерпілого- ОСОБА_5 ,
обвинуваченого- ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
13 вересня 2016 року у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, на таємне заволодіння чужим майном.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, 13 вересня 2016 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_3 , переслідуючи корисливі цілі, поїхав належним йому гужовим транспортом на поле, що розташоване в с.Устечко Кременецького району Тернопільської області та яке перебуває в оренді філії «Рідний Край» приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП».
Після цього, ОСОБА_3 переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, шляхом вільного доступу викосив рослини кукурудзи із качанами в кількості 300 (триста) штук, вартістю 1 (одного) качана кукурудзи 3 (три) гривні та загальною вартістю 900 (дев`ятсот) гривень та склав на свій гужовий транспорт. В подальшому, ОСОБА_3 хотів непомітно перевезти викрадене до свого господарства, однак був викритий працівниками філії «Рідний край» приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП», тим самим не довівши свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.15,ч.1 ст.185 КК України - закінчений замах на крадіжку, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
За даним фактом 14 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за №0000544 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України.

28 вересня 2016 року між представником потерпілого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого боку на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою представник потерпілого та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода обвинуваченого ОСОБА_3 на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 , ч.1 ст.185 КК України визнав повністю, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та просить затвердити вказану угоду про примирення від 28 вересня 2016 року та призначити узгоджену міру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, оскільки претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 немає.

Розглядаючи в порядку ч.2 ст.474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції статті обвинувачення з врахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України. При цьому суд враховує те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиросердечно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, представник потерпілого претензій матеріального та морального характеру не має.

Суд в порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Своїми умисними діями, що виразились у закінченому замаху на крадіжку, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення, укладеної 28 вересня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000544 від 14.09.2016 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Речові докази: 300 качанів кукурудзи, які повернуто на зберігання філії «Рідний Край» приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» слід повернути філії «Рідний Край» приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП».

Враховуючи викладене, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення, укладену 28 вересня 2016 року між представником потерпілого ОСОБА_5 , який діє на підставі довіреності ПрАТ «Зернопродукт МХП» від 04.01.2016 року та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000544 від 14.09.2016 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 28 вересня 2016 року покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Речові докази: 300 качанів кукурудзи, які повернуто на зберігання філії «Рідний Край» приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» - повернути філії «Рідний Край» приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП».

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: