У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні 6 квітня 2016 року у м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 9 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Зазначеним вироком
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Терпіння Мелітопольського району
Запорізької області, мешканця м. Запоріжжя,
такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді 120 год. громадських робіт.
Ухвалою апеляційного суду вирок залишено без зміни.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 7 травня 2014 року близько 13.20 год., знаходячись у загальному коридорі гуртожитку в м. Запоріжжі в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілою ОСОБА_6 умисно завдав останній, що знаходилась у положенні лежачі на спині на підлозі, одного удару ногою в область правого ліктьового суглобу та одного удару ногою в область грудної клітки, чим спричинив їй легкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Стверджує, що вирок ґрунтується на суперечливих показаннях потерпілої та її сестри. Указує, що потерпіла пройшла судово-медичне обстеження лише наступного дня. Просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 438 КПК не можуть бути підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному порядку. Крім того, згідно з вимогами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у спричиненні потерпілій легкого тілесного ушкодження ґрунтується на сукупності ретельно досліджених судом доказів, яким дана належна оцінка.
Так, потерпіла ОСОБА_6 в суді пояснила обставини вчинення щодо неї з боку ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Свідок ОСОБА_7 підтвердила дані потерпілою показання. Потерпіла ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_7 були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, а також приведені до присяги у відповідності до вимог ст. 352 КПК, отже підстав вважати їх показання неправдивими у суду не було.
Вищевказані показання узгоджуються з даними, які містяться у протоколах огляду місця події, прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, висновках судово-медичних експертиз, показаннями експерта та іншими доказами.
Зокрема, з показань експерта ОСОБА_8 , яка була допитана у суді з ціллю роз`яснення висновку судово-медичної експертизи та перевірки його достовірності, підтвердила висновки проведених нею експертиз та вказала на неможливість отримання даних тілесних ушкоджень від падіння. Також вона пояснила, що можливість утворення тілесних ушкоджень при обставинах, наведених ОСОБА_6 , від ударів ногами, не виключається.
Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 пройшла судово-медичне обстеження наступного дня після отримання тілесних ушкоджень, оскільки експертна установа була вже закрита, що відповідає даним протоколу огляду місця події від 7 травня 2014 року, який був проведений з 17.35 по 17.50 год., а також даним протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 7 травня 2014 року о 18.15 год.
За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК кваліфіковано правильно.
Зі змісту скарги убачається, що засудженим не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що у провадженні неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність або допущено такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, або що призначене покарання є явно несправедливим, з урахуванням положень статей 412-414 КПК.
Доводи, наведені засудженим та його захисником в апеляційних скаргах за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, їх належним чином перевірено й спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК,
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 9 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3