Справа № 175/2255/16-к
Провадження № 1-кп/175/100/16

Вирок

Іменем України

13 червня 2016 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000524 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Радянський Жовтневого району Волгоградської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

встановив:

27 березня 2015 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (№ 65 по стройовій частині) військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, а наказом № 66 від 30 травня 2015 року (по стройовій частині) його призначено на посаду стрільця 3 відділення 1 стрілецького взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону цієї військової частини.

Солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України як військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

21 червня 2015 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби за мобілізацією в умовах особливого періоду, самовільно залишив розташування навчального центру військової частини НОМЕР_1 , дислокованого у АДРЕСА_2 , й без поважних причин свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

Лише 05 червня 2016 року солдат ОСОБА_5 добровільно звернувся до органів Національної поліції України м. Одеси та був направлений до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону.

Таким чином, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, солдат ОСОБА_5 у період з 21 червня 2015 року по 05 червня 2016 року без поважних причин незаконно перебував за межами навчального центру військової частини НОМЕР_1 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав повністю і пояснив, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті він дійсно знаходився поза межами навчального центру військової частини НОМЕР_1 , оскільки спочатку перебував з хворим батьком, а потім працював у Одеській області. У вчиненому злочині щиросердно кається і просить призначити покарання у виді штрафу, або не пов`язане з позбавленням волі, так як створив сім`ю та очікує народження дитини.

Його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку про те, що за вказаних у обвинувальному акті обставин було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При визначенні виду й міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_6 , - раніше притягався до кримінальної відповідальності за крадіжку чужого майна, але в силу ст.89 КК України вважається не судимим, зі слів працює, має сім`ю і вагітну цивільну дружину, вчинив злочин у зв`язку з хворобою батька і необхідністю його догляду, за місцем реєстрації характеризується позитивно як особа, яка багато уваги приділяла тяжко хворому батькові, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щиросердне каяття, з`явлення із зізнанням і вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_6 , його ставлення до наслідків вчиненого злочину, який відповідно ч.4 ст.12 КК України віднесений до категорії тяжких, при наявності декількох пом`якшуючих обставин і за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.407 КК України, з випробуванням на підставі ст.75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на зазначене, підстав для призначення реального покарання, про що у судових дебатах просив прокурор, суд не вбачає.

Витрати за залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України і піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі двох років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем свого проживання і повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1