Справа № 367/7303/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області клопотання слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003142 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури юристом 3 класу ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003142 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні слідчого відділу Ірпінського ВП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003142 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 30.08.2016 до чергової частини Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що невідомі особи незаконно зрізають дерева на території земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, 27.09.2016 до Ірпінського ВП надійшло повідомлення ОСОБА_6 про те, що за вказаною адресою невідомі особи викорчували пеньки зрізаних дерев, вивезли їх та здійснюють спроби засипати ями від них.

В ході проведення оглядів за вказаною адресою виявлено та вилучено автомобіль КАМАЗ 551, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким вивозилися пні та сміття, та привезено грунт для засипання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ; крім того вилучено автомобіль КАМАЗ 551, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким привезено грунт для засипання цієї ж земельної ділянки.

Враховуючи той факт, що з допомогою автомобілів КАМАЗ 551, реєстраційний номер НОМЕР_1 та КАМАЗ 551, реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювалося приховування слідів кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, а як наслідок вони могли зберегти на собі його сліди, тому на підставі п.1 ч. 2 ст. 167 КПК України вказана техніка вилучена в ході огляду місця події від 27.09.2016 та визнана речовими доказами. Саме тому, відповідно до п. 1. ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів у сторони обвинувачення виникла необхідність звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, а саме: автомобілів КАМАЗ 551, реєстраційний номер НОМЕР_1 та КАМАЗ 551, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином підставою необхідності арешту вищевказаного майна відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України являється така, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, а також містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою арешту майна відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є збереження речових доказів на ньому.

Документами, які підтверджують право власності на автомобіль КАМАЗ 551, реєстраційний номер НОМЕР_1 є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , відповідно до якого його власником є ОСОБА_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а на автомобіль КАМАЗ 551, реєстраційний номер НОМЕР_2 - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , відповідно до якого його власником є ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

У зв`язку з вищевикладеним, з метою досягнення завдань арешту майна, пов`язаних з запобіганням його приховання, пошкодження, зникнення, втрати, використання, перетворення пересування, відчуження слідчий просив накласти арешт на автомобіль марки КАМАЗ 551, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та автомобіль марки КАМАЗ 551, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили задовольнити.

Власник майна автомобіля КАМАЗ , реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що його автомобіль КАМАЗ не причетний до зрізання дерев; йому 27.09.2016 року зателефонував чоловік та попросив надати послуги з доставки грунту на підсипку за адресою м. Буча, вул. Пушкінська, 14, пояснив, як туди проїхати. При вїзді в цей провулок автомобіль був заблокований активістами, потім підїхав наряд поліції. Пояснив, що водій підїжджав на цю адресу з вже погруженим грунтом, який він загрузив у Ворзелі на повороті на Бучу, у складі. Машини були затримані, накладні на вантаж були, грунт на даний час залишається в цих автомобілях.

Власник майна автомобіля КАМАЗ , реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знаходиться кримінальне провадження, відомості відносно якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003142 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

У відповідності до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оскільки з клопотання та матеріалів доданих до нього не вбачається, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт можливо використати як доказ у кримінальному провадженні № 0003142 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170 173, 175, 395 КПК України слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури юристом 3 класу ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003142 від 20.09.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області на протязі п`яти днів.
Суддя: ОСОБА_1