11-кп/775/393/2016(м)
263/5194/15-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження №0000512 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_11 на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 березня 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Горлівка Донецької області, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 11 років позбавлення волі, за п.п.12,13 ч.2 ст.115 КК України до 15 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3

визнано винним та засуджено за п.12 ч.2 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі, за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно покарання у вигляді 12 років позбавлення волі.

У пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.296 КК України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Стягнено з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в солідарному порядку на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 15000 гривень, в дольовому порядку моральну шкоду в розмірі 100000 гривень, а саме по 50000 гривень з кожного.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 08 лютого 2015 року приблизно о 01:00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 , в ході конфлікту з ОСОБА_13 , що раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин з останньою, маючи на меті умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 , та бажаючи настання її смерті, став умисно наносити численні удари руками і ногами в область голови, обличчя, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок потерпілій ОСОБА_13 . Після чого взяв ніж в руку і умисно наніс ним декілька ударів в ліве стегно, ліве вухо, по обох кистях потерпілої. Своїми діями ОСОБА_9 заподіяв потерпілій ОСОБА_13 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася крововиливами під м`які мозкові та тверду мозкову оболонки головного мозку, крововиливами у м`які покриви голови, закритого перелому кісток носу, саден та синців, забійних ран лоба, обличчя, верхньої губи, що ускладнилася набряком головного мозку з вклиненням його стовбурового відділу у великий потиличній отвір, переломів 4-8 ребер праворуч, множинних саден, синців шиї, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, різаних ран лівої вушної раковини, обох кистей, колото-різаних ран лівого стегна. Потім, ОСОБА_9 , витягнув потерпілу ОСОБА_13 в оголеному вигляді з квартири і залишив біля гаражу, розташованого в районі будинку АДРЕСА_5 , де вона померла від спричинених їй тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_13 настала внаслідок набряку головного мозку з вклиненням його стовбурового відділу у великий потиличний отвір, зумовлений закритою черепно-мозковою травмою, що супроводжувалася крововиливами під м`які та тверду оболонки головного мозку.

10 лютого 2015 року в період приблизно з 01:00 години до 01:15 години, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку АДРЕСА_5 , діючи умисно, нанесли удари руками в область голови ОСОБА_14 , а ОСОБА_9 також наніс ОСОБА_14 декілька ударів дерев`яною тростиною по голові потерпілого.

Після вказаних дій, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 прийшли до скверу, розташованого за Драмтеатром, розташованому за адресою площа Театральна, 1 у Центральному (Жовтневому) районі міста Маріуполя, де у ОСОБА_9 і ОСОБА_10 виник умисел на вчинення вбивства ОСОБА_14 . Так, ОСОБА_9 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_14 , 10 лютого 2015 приблизно о 02:00 годині, перебуваючи на території, прилеглій з південної сторони до фонтану, розташованого в сквері Драматичного театру, за адресою площа Театральна, 1 у Центральному (Жовтневому) районі міста Маріуполя, в момент, коли ОСОБА_14 знаходився в положенні сидячи на лавці, ОСОБА_9 завдав йому не менше 2 ударів ногою в область голови, а ОСОБА_10 , діючи узгоджено з ним, наніс не менше 2 ударів рукою і удар ногою в область голови потерпілого. Коли від цих дій ОСОБА_14 впав і опинився в положенні лежачи на тротуарній плитці, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 діючи узгоджено продовжили носити удари ногами в область голови потерпілого, при цьому кожен наніс не менше 3 ударів. Потім, ОСОБА_9 дістав ніж, який був при ньому, попросив ОСОБА_10 потримати голову ОСОБА_14 для того, щоб він міг безперешкодно нанести удар ножем в шию потерпілого. Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_14 , ОСОБА_10 став утримувати за голову потерпілого, а ОСОБА_9 наніс останньому удар ножем в область шиї. Потім ОСОБА_9 передав ніж ОСОБА_10 та наступив на голову потерпілого, притиснувши її до землі, а ОСОБА_10 завдав приблизно 7 ударів ножем в область шиї ОСОБА_14 , також завдав удар ножем удар в область задньої поверхні тулуба потерпілого. Після чого, ОСОБА_9 з метою доведення спільного з ОСОБА_10 умислу на позбавлення життя ОСОБА_14 , в цьому ж місці демонтував сміттєву урну, якою завдав близько 6 ударів в область голови потерпілого.

Своїми спільними, узгодженими діями ОСОБА_9 і ОСОБА_15 заподіяли потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани шиї у середньому відділі справа, з ушкодженням м`яких тканин шиї та загальну сонну артерію, забійних ран перед правої ушною раковиною у мочки, в області правої щоки, на підборідді справа, на кінчику носа справа, на підборідді у центрі, різаних ран по передній поверхні шиї у верхньому відділі справа, у середньому та нижньому відділах зліва; колото-різаних ран по передній поверхні шиї праворуч у верхньому та нижньому відділах, в поперековій області справа в проекції 3-го поперекового хребта; саден обличчя та шиї.

ОСОБА_9 і ОСОБА_10 припинили завдавати ударів потерпілому, переконавшись, що від їх дій неминуче настане смерть потерпілого. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 помер на місці. Причиною смерті ОСОБА_14 стало: колото-різане поранення середнього відділу шиї справа з ушкодженням загальної сонної артерії, яке ускладнилося зовнішньою кровотечею, яка призвела до гострого недокрів`я внутрішніх органів.

10 лютого 2015 року після скоєння в групі осіб з ОСОБА_9 умисного вбивства ОСОБА_14 , ОСОБА_10 приблизно о 02:30 годині, діючи умисно, перебуваючи біля лавочки, у фонтана, в сквері Драматичного театру, розташованого за адресою площа Театральна, 1 в Центральному (Жовтневому) районі міста Маріуполя, таємно, шляхом вільного доступу з карману куртки викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_14 , а саме: мобільний телефон «Нокіа 2710 С-2» вартістю 600 гривень, в якому знаходилася карта пам`яті на 2 ГБт вартістю 100 гривень, сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 10 гривень, на рахунку знаходилися кошти в сумі 40 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 750 гривень, після чого з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на свій розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, зменшити строк покарання. Зазначає, що призначене покарання є занадто суворим та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, оскільки судом не враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме, що він повністю визнав провину у скоєнні злочину відносно ОСОБА_14 , сприяв слідству, раніше не судимий, кається, готовий відшкодувати шкоду. Крім того зазначає, що він під тиском працівників міліції взяв на себе провину у вчиненні вбивства ОСОБА_13 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що виводи суду не відповідають фактичним обставинам справи, вбивства ОСОБА_14 не скоював, а в цьому обмовив себе під тиском працівників міліції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду відносно ОСОБА_10 змінити, визнати його невинним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.115 КК України. Зазначає, що виводи суду не відповідають фактичним обставинам справи, а неповнота судового розгляду призвела до помилкового висновку про винність ОСОБА_16 . Вказує, що на досудовому слідстві на обвинувачених було здійснено моральний тиск, під впливом якого ОСОБА_10 обмовив себе під час слідчого експерименту.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_10 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_9 та призначити покарання за ч.1 ст.115 КК України у вигляді 13 років позбавлення волі, за п.п.12, 13 ч.2 ст.115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Визнати винним ОСОБА_10 та призначити покарання за п.п.12 ч.2 ст.115 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі, за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Зазначає, що судом не було враховано дані про особу обвинувачених та суспільну небезпеку вчинених злочинів, хоча вони є раніше не судимими, але вчинили декілька злочинів, в тому числі особливо тяжкі, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, вчинили злочини в стані алкогольного сп`яніння, провину не визнали, не розкаялись, намагались ввести суд в оману та уникнути покарання. ОСОБА_9 за короткий проміжок часу скоїв вбивство двох осіб, що свідчить про схильність останнього до скоєння особливо тяжких злочинів проти особи та характеризує його з вкрай негативного боку, а обставини скоєння злочинів свідчать про підвищену небезпеку для суспільства та лише тільки тривала ізоляція ОСОБА_10 та постійна ізоляція ОСОБА_9 буде необхідним та достатнім покаранням.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених і захисника, обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх захисників, які заперечували проти задоволення скарги прокурора та підтримали свої апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Висновки суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_17 та ОСОБА_16 за недоведеністю вчинення злочину передбаченого ст..296 ч.2 КК України в апеляційному порядку оскаржені не були, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вину ОСОБА_9 в скоєнні злочинів при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за п.12, п.13 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, вчинене за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, та про вину ОСОБА_10 в скоєнні злочинів при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, за п.12 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою провину у скоєнні умисного вбивства ОСОБА_13 не визнав, а вину у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_14 визнав частково, та пояснив, що 09 лютого 2015 року у вечірній час він разом з знайомим ОСОБА_10 вживали спиртні напої з приводу дня народження останнього. Через деякий час ОСОБА_10 зателефонував знайомому ОСОБА_14 та домовився зустрітися. Вони разом пішли до ОСОБА_14 , де за погодженням з останнім вступили у статевий зв`язок з його дівчиною на ім`я ОСОБА_18 . В подальшому, за його пропозицією, всі разом вони пішли до його місця проживання. Він зайшов у будинок, а коли повернувся то, виявив відсутність дівчини, в зв`язку з чим наніс ОСОБА_14 декілька ударів кулаками, а також палицею. ОСОБА_10 також декілька разів ударив його. Потім вони разом дійшли до скверу біля Драмтеатру, де за його вимогою ОСОБА_14 зняв верхній одяг, а він наніс йому чисельні удари руками та ногами в голову та інші частини тіла. Також він наніс кілька ударів ножем, який мав при собі. Крім того, він зламав стаціонарну металеву урну, якою також наніс декілька ударів, після чого пішов додому. ОСОБА_10 не приймав участі у побитті, а одразу ж пішов.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні свою провину у скоєнні умисного вбивства ОСОБА_14 та крадіжки його майна не визнав. Дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_9 зазначивши, що біля Драмтеатру він намагався припинити побиття ОСОБА_14 ОСОБА_9 , в зв`язку з чим на його одязі є сліди крові потерпілого. Оскільки він не міг зупинити агресію ОСОБА_9 , то залишив його з ОСОБА_14 , а сам пішов додому, при цьому він підібрав мобільний телефон ОСОБА_14 щоб повернути наступного дня.

Але винність обвинувачених у вчиненні вказаних злочинів доведена сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів, які наведені у вироку.

Так, свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що з осені 2014 року проживала разом з ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_6 . 09 лютого 2015 року у вечірній час до них прийшли два хлопця: перший - ОСОБА_20 , у якого був день народження, другий - ОСОБА_20 , який не є місцевим мешканцем, які були у стані алкогольного сп`яніння. Перший ОСОБА_20 пообіцяв ОСОБА_21 гроші та вступив з нею в статевий контакт. В подальшому вони разом пішли у напрямі будівлі «ДОСААФу» та зупинилися біля зруйнованого будинку, звідки вона пішла додому, а ОСОБА_21 залишився з хлопцями. Вона бачила ніж у другого ОСОБА_20 .

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що працювала сторожем фонтану у сквері Драмтеатру в місті Маріуполі. В ніч з 09 на 10 лютого 2015 року вона знаходилася на чергуванні та чула неподалік від фонтану шум, розмови чоловіків. Через погане освітлення вона бачила силуети трьох чоловіків. Також вона чула звук ударів по металевій урні для сміття. Зранку вона побачила біля лавиці тіло чоловіка в крові, та чисельні сліди крові навколо нього.

Крім показань свідків винність ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в скоєні злочинів підтверджується висновком судово-медичної експертизи №545/42 від 26.03.2015 року при дослідження трупа ОСОБА_14 , виявлені чисельні тілесні ушкодження: забійні рани в області хвоста лівої брові, лівої носо-губної складки, в області кута рота зліва, перед правою ушною раковиною у мочки, в області правої щоки, на підборідді справа, на кінчику носа справа, на підборідді у центрі; синець на верхньому віці лівого ока; садно у надбрівної області справа; різані рани по передній поверхні шиї у верхньому відділі справа, у середньому та нижньому відділах зліва; колото-різані рани по передній поверхні шиї праворуч у верхньому та нижньому відділах (у кількості 5-ти), в поперековій області справа в проекції 3-го поперекового хребта. Причиною його смерті стала: колото-різане поранення середнього відділу шиї справа з ушкодженням загальної сонної артерії, яке ускладнилося зовнішньою кровотечею, яка призвела до гострого недокрів`я внутрішніх органів.

Під час огляду місця події 10 лютого 2015 року поряд з трупом виявлені чисельні плями речовини бурого кольору, перевернута лавка, куртка, светр, шапка, пенсійне посвідчення ОСОБА_14 , демонтована та пошкоджена металева урна для сміття. Також плями речовини бурого кольору були виявлені на ділянці місцевості за наступним маршрутом: від місця виявлення трупа вздовж проспекту Леніна до кінотеатру «Победа», далі між будинками по вулиці Харлампіївській вздовж готелю «Спартак», далі по вулиці Георгіївській вздовж Краєзнавчого музею, біля якого виявлені та вилучені оправа для окулярів та осколки лінзи /т.1 а.п.8-56/.

Під час огляду квартири АДРЕСА_4 , де проживав ОСОБА_9 були виявлені чоловічі джинсові брюки та «кросівки» з слідами речовини бурого кольору, квитанція по оплаті комунальних послуг з слідами речовини бурого кольору, ніж, у ванній кімнаті на ванній виявлена пляма речовини бурого кольору, на зовнішньому боці вхідних дверей ванної кімнати, на висоті 0,25м. від підлоги, виявлений слід речовини бурого кольору у вигляді «патьоку». Також були два фрагменти зламаної дерев`яної палиці для ходьби /т.1 а.п.61-72/.

Під час огляду місця мешкання ОСОБА_10 за адресою домоволодіння АДРЕСА_3 на подвір`ї в тумбі виявлено та вилучено мобільний телефон «Нокіа», а в будинку вилучено: «пуховик», спортивну куртку та брюки, «кросівки», які належать ОСОБА_10 /т.1 а.п.84-90/.

При пред`явленні речей для впізнання потерпіла ОСОБА_12 впізнала мобільний телефон «Нокіа», яким користувався її син та був вилучений за місцем проживання ОСОБА_10 /т.2 а.п.104-106/.

Під час проведення слідчого експерименту 13 лютого 2015 року ОСОБА_10 показав місце вчинення і обставини вбивства ОСОБА_14 . Вказав, що 09.02.2015 року у вечірній час біля місця проживання ОСОБА_9 по АДРЕСА_7 між ним і ОСОБА_9 з одного боку та ОСОБА_14 виник конфлікт з приводу дівчини останнього на ім`я ОСОБА_18 . Він двічі вдарив ОСОБА_21 кулаком в обличчя, після чого ОСОБА_21 продовжив бити ОСОБА_23 , який наносив удари руками та палицею. Біля фонтану у сквері Драмтеатру ОСОБА_23 примусив ОСОБА_14 зняти верхній одяг та почав його бити руками та ногами. Він також наніс ОСОБА_21 удар ногою в обличчя. Потім ОСОБА_23 дістав ніж та наніс ним кілька ударів в шию та тулуб ОСОБА_14 . Після чого вказаним ножем він також наніс два удари в шию ОСОБА_24 . Також вказав, що ОСОБА_23 зламав урну для сміття, якою наніс декілька ударів в область голови ОСОБА_21 . З куртки ОСОБА_25 він забрав мобільний телефон /т.1 а.п.175-190/.

ОСОБА_9 під час проведення цього експерименту показав місце вчинення вбивства ОСОБА_14 та зазначив, що 09.02.2015 року у вечірній час разом з ОСОБА_10 і ОСОБА_14 вони знаходилися біля зруйнованої будівлі по вулиці Георгіївській в місті Маріуполі, де він наніс палицею приблизно 10 ударів в область голови ОСОБА_24 , від чого у останнього була кровотеча. Потім вони пішли до фонтану у сквері Драмтеатру, де біля лавиці, разом з ОСОБА_10 наносили чисельні удари ногами та руками ОСОБА_14 . Потім він дістав ніж, який носив при собі, та намагався перерізати шию ОСОБА_14 , при цьому ОСОБА_10 тримав голову останнього, потім також наніс удар ножем в тулуб та шию ОСОБА_14 , а він зламав металеву урну для сміття та наніс нею кілька ударів потерпілому. ОСОБА_10 забрав мобільний телефон з куртки ОСОБА_14 та вони пішли /т.1 а.п.191-212/.

Відповідно до висновку медико-криміналістичної експертизи №388МК від 29.04.2015 року пошкодження з правої поверхні шиї трупа ОСОБА_14 є колото-різаними та різаними ранами і заподіяні плоским колюче-ріжучим предметом, могли бути заподіяні клинком, представленого на експертизу ножа /т.2 а.п.45-52/.

Згідно з висновком судово-імунологічної експертизи №375 від 30.03.2015 року при дослідженні джинсових брюк та взуття ОСОБА_9 знайдена кров людини, що не виключає походження слідів крові від особи, з групою крові ОСОБА_26 , яким є потерпілий ОСОБА_14 /т.3 а.п.54-58/.

Згідно з висновком судово-імунологічної експертизи №376 від 30.03.2015 року при дослідженні куртки та брюк ОСОБА_10 знайдена кров людини, що не виключає походження слідів крові від особи, з групою крові В, яким є потерпілий ОСОБА_14 /т.3 а.п.61-64/.

Крім цього винність ОСОБА_9 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_13 також доведена сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів, які наведені у вироку.

Так обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_13 він не був знайомий, а під тиском працівників міліції обмовив себе.

Натомість під час огляду місця події 13 лютого 2015 року прилеглої території за місцем його проживання з контейнеру для сміття вилучено жіночі речі: брюки джинсові сірого кольору, кофта трикотажна чорного кольору, шкарпетки чорного кольору /т.2 а.п.23-30/.

Під час проведення слідчого експерименту 16 лютого 2015 року ОСОБА_9 показав місце вбивства ОСОБА_13 та виклав обставини вчинення її вбивства Він вказував, що за кілька днів до вбивства ОСОБА_25 він познайомився з ОСОБА_13 з якою за місцем свого проживання вживав алкогольні напої та вступав в статевий зв`язок. Потерпіла його образила, в зв`язку з чим він наніс їй удар кулаком у праву скроню, після чого наніс чисельні удари ногами по тулубу та голові. Також він наніс їй удар ножем в праву ногу. Потерпіла була гола, в зв`язку з чим він намотав на її ноги сорочки, за допомогою яких витягнув її на вулицю до гаражів, де залишив. Речі потерпілої він викинув біля місця проживання у контейнер для сміття /т.2 а.п.64-78/.

Вказані ОСОБА_9 обставини узгоджуються з іншими доказами наведеними у вироку.

Згідно з висновками судово-медичних експертиз №576 від 17.03.2015 року, №43/576 від 22.04.2015 року при дослідження трупа ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалася крововиливами під м`які мозкові та тверду мозкову оболонки головного мозку, крововиливами у м`які покриви голови, закритим переломом кісток носу, саднами та синцями, забійними ранами лоба, обличчя, верхньої губи, що ускладнилася набряком головного мозку з вклиненням його стовбурового відділу у великий потиличній отвір, переломи 4-8 ребер праворуч, множинні садна, синці шиї, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, різані рани лівої вушної раковини, обох кистей, колото-різані рани лівого стегна. Причиною смерті ОСОБА_13 є набряк головного мозку з вклиненням його стовбурового відділу у великий потиличний отвір, зумовлений закритою черепно-мозковою травмою, що супроводжувалася крововиливами під м`які та тверду оболонки головного мозку /т.3 а.п.129-134, 136-137/.

Згідно з висновком судово-імунологічної експертизи №401 від 31.03.2015 року при дослідженні змивів, вилучених за місцем мешкання ОСОБА_9 знайдена кров людини, що не виключає походження слідів крові від особи, з групою крові АВ, якою є потерпіла ОСОБА_13 /т.3 а.п.79-80/.

Таким чином, докази наведені у вироку суду першої інстанції свідчать про обґрунтованість його висновків про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.115, п.п.12,13 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів передбачених п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.185 КК України.

Що стосується доводів обвинувачених про застосування працівниками міліції по відношенню до них недозволених методів ведення слідства, то вони є необґрунтованими, оскільки постановою про закриття кримінального провадження від 22 грудня 2015 року кримінальне провадження №0000627 від 09.11.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням психологічного та фізичного впливу чи насильницьких дій /т.1 а.п.158-161/.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 за п.п.12,13 ч.2 ст.115 КК України та за сукупністю злочинів у вигляді 15 років позбавлення волі суд першої інстанції вказав, що враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відносяться до особливо тяжких, особу винного, який раніше не судимий за місцем проживання характеризується посередньо. До обставин, що пом`якшують покарання відніс щире каяття у вчиненні вбивства ОСОБА_14 , що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Але, навіть за вказаних обставин, з обраною мірою покарання колегія суддів не може погодитися, і вважає такою, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу ОСОБА_17 , оскільки судом першої інстанції не було враховане наступне.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_9 за короткий проміжок часу в стані алкогольного сп`яніння, що колегія суддів вважає обставиною, яка обтяжує покарання, вчинив вбивство двох осіб. Ним було вчинено вбивство ОСОБА_14 , який є інвалідом дитинства та неспроможний був чинити опір. Зазначені дії свідчать про нехтування ОСОБА_9 загально людськими моральними цінностями, крайню зневагу до людського життя, та вказують на виключну небезпеку його особи для суспільства. Невизнання ОСОБА_9 вини у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_13 вказує на відсутність каяття з його боку.

За таких обставин колегія суддів вважає,що призначене ОСОБА_9 судом першої інстанції за п.п.12,13 ч.2 ст.115 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, не відповідає засадам та меті покарання, визначеним ст.ст.50,65 КК України, а тому вирок суду в цій частині не можна визнати законним та обґрунтованим відповідно до вимог ст.370 КПК України. Враховуючи обставини вчинення злочинів, їх тяжкі та не виправні наслідки у вигляді смерті двох осіб, ставлення обвинуваченого до вчиненого, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_17 покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Що стосується призначеного судом покарання ОСОБА_10 , то суд першої інстанції належним чином врахував самі обставини вчинених злочинів, їх ступінь тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та призначив йому покарання в межах санкції статті, яке на думку колегії суддів є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.ст.50,65, 70 КК України.

У зв`язку з викладеним, на підставі п.2 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити свій вирок яким ОСОБА_9 призначити більш суворе покарання.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.404,407,420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 березня 2016 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_9 призначити покарання:

за ч.1 ст.115 КК України у виді тринадцяти років позбавлення волі;

за п.п.12, 13 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_9 остаточно призначити покарання у виді довічного позбавлення волі.

В решті вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 28 березня 2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими які утримуються під вартою в цей же строк з моменту отримання ними копії вироку.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області