Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/236/15-к
Провадження № 1-кп/280/9/16
ВИРОК
Іменем України
17 травня 2016 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коростишів кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого в порядку ст.89 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженеця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працючого, не одруженого, не має утриманців, депутатом та інвалідом не являється, раніше не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженеця та жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянин аУкраїни, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, депутатом та інвалідом не являється, раніше не судимого,

по кримінальному провадженню № 00000019 за ч.2 ст.146 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2015 року близько 2 години в с. Віленька Коростишівського району Житомирської області ОСОБА_4 із своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на автомобілі марки ВАЗ-2101 синього кольору, реєстраційний номер якого не встановлено, приїздили до місця проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_4 . Перебуваючи поблизу указаного домоволодіння, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у вказаний час та місці, за вказаних обставин, знаходячись разом з ОСОБА_8 поблизу автомобіля марки ВАЗ-2101 синього кольору, реєстраційний номер якого не встановлено, застосовуючи фізичну силу, руками штовхнув останнього в багажне відділення указаного вище автомобіля, внаслідок чого ОСОБА_8 впав в середину багажника та частково знаходився в ньому, не маючи змоги самостійно з нього вилізти. В послідуючому ОСОБА_4 , переслідуючи свою злочинну мету направлену на протиправне утримання ОСОБА_8 , в багажному відділенні вищевказаного автомобіля, вступив в попередню злочинну змову із знайомим раніше ОСОБА_6 та разом із останнім, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, в супереч волі ОСОБА_8 , застосовуючи фізичну силу, руками припідняли останнього за ноги та повністю поклали його в середину багажного відділення автомобіля, зачинивши після чого його кришку, позбавивши цим самим можливості ОСОБА_8 самостійно обирати місце свого знаходження та свободи переміщення.Продовжуючи свої злочинні дій, які охоплювалися єдиним злочинним умислом направленим на незаконне позбавлення волі ОСОБА_8 , ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , утримуючи ОСОБА_8 в багажному відділенні автомобіля марки синього кольору ВАЗ-2101, реєстраційний номер якого не встановлено, під керуванням ОСОБА_4 направилися до будинку АДРЕСА_5 . Зайшовши до указаного будинку, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 розповіли ОСОБА_7 про свої протиправні дії відносно ОСОБА_8 та утримання останнього в багажному відділенні автомобіля марки ВАЗ-2101 синього кольору, реєстраційний номер якого не встановлено. ОСОБА_7 , будучи обізнаним про протиправні злочинні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вступив з указаними особами в злочинну змову, направлену на продовження вчинення активних дій щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні указаного будинку, відшукав підковдру, якою разом із своїми спільниками мали намір зв`язати ОСОБА_8 та в супереч його волі утримувати останнього за межами с. Віленька Коростишівського району. В подальшому ОСОБА_4 , діючи в попередній злочинній змові з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на автомобілі марки ВАЗ-2101 синього кольору, реєстраційний номер якого не встановлено, в якому вказані особи в супереч волі утримували ОСОБА_8 , приїхали до лісового масиву за межами с. Віленька Коростишівського району. Перебуваючи в лісовому масиві, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , застосовуючи фізичну силу, витягнули ОСОБА_8 з багажного відділення автомобіля та утримували його своїми руками, не даючи останньому змогу самостійно пересуватися. В цей час ОСОБА_7 одним із кінці заздалегідь приготовленого знаряддя вчинення кримінального правопорушення підковдри, зв`язав ноги ОСОБА_8 , а інший кінець прив`язав до гілки дерева, опустивши таким чином потерпілого головою до низу, позбавивши цим самим його змоги самостійно злізти на землю та вільно пересуватися. В послідуючому ОСОБА_4 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, залишивши ОСОБА_8 прив`язаного ногами до гілки дерева, що призвело до спричинення потерпілому фізичних страждань та болю.

Дії ОСОБА_4 які виразилися у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань потерпілому, кваліфікуються за ч.2 ст.146 КК України.

11.03.2015 року між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку передбаченому ст.ст.468, 469, 471 КПК України було укладено угоду про примирення.

Відповідно до угоди про примирення потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо узгодженого покарання відповідно до ч.2 ст.146 КК України на підстав ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Сторонами узгоджено, що до обставин, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , визначають визнання вини, активне сприяння слідству та відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 - відсутні.

При визначені виду і розміру покарання ОСОБА_4 сторони враховують обставини, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину, відсутність претензій з боку потерпілого, відсутність обставин що обтяжують покарання, що згідно ст.69 КК України є підставою для призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, та щодо наслідків невиконання угоди, передбачених ст.476 КПК України, також щодо умисного невиконання угоди про примирення сторони обізнані.

В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому предявлено. Визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, в повному обсязі, у скоєному щиро розкаюється. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що здатен реально виконувати взяті на себе відповідно до угоди зобовязання. Просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 просив угоду затвердити як таку, що відповідає вимогам закону.

Потерпілий звернувся до суду з заявою про підтримання угоди та розгляд її без його участі через тривале перебування за кородоном.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив, щодо затвердження угоди.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, розяснивши та зясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, суд дійшов висновку про можливість затвердити надану угоду про примирення.

Відповідно до правил ст.ст.468,469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до вимог абз. 1 ч. 8 ст. 469 КПК угоду може бути укладено з одним (кількома) із обвинувачених.

Згідно ч.3 ст.474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.146 КК України.

Обставинами, які помякшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття у вчиненому, визнання себе винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, відшкодування збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. Суд не визнає такою, що обтяжує покарання, посилання на вчинення ОСОБА_4 злочину у стані сп`яніння, оскільки це не підтверджується показами сторін та належними доказами (актом огляду тощо).

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб. Відповідно п.12. Постанови Пленуму ВСС України від 11.12.2015 року №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» , сторони мають право узгоджувати покарання з врахуванням ст.ст.65, 66, 69 КК України.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, суд дійшов до переконання про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної в кримінальному провадженні між обвинуваченим та потерпілою.

За вчинений злочин обвинувачений підлягає покаранню, що відповідає санкції ч.2 ст.146 КК України з посиланням на ст.69 КК України, а саме: штраф в розмір 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Витрати на залучення експертів за проведення товарознавчої експертизи становлять 196 грн. 56 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374,375, 474, 475 КК України,суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення від 11 березня 2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на залучення експерта за проведення товарознавчої експертизи в сумі 65 грн.52 коп.

Речові докази будуть вирішенні під час винесення вироку відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку, особою, яка перебуває під вартою - протягом 30 днів з моменту отримання копії вироку, особою, яка не викликалась в суд - протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок, який набрав законної сили, обовязковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Суддя ОСОБА_1