Справа № 344/9837/13-к
Провадження № 11-кп/779/60/2016
Категорія ч. 2 ст. 307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001563 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року, згідно якого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брошнів Рожнятівського району, Івано-Франківській області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, що не працює, неодружений, раніше несудимий, (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ),

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, та засуджено із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в закону силу вирішено обрати особисте зобов`язання з покладення відповідних обов`язків.

Цим же вироком визнано зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 03.06.2013 року по 05.06.2013 року та з 16.06.2014 року по 14.10.2014 року.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України,

з участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює фактичні обставини справи та доведеність вини у вчинених ним кримінальних правопорушень, свою незгоду висловив в частині призначення йому покарання. Просить вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання, вважає його занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та його особі, у зв`яжу із чим просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що свою вину у вчиненому він визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, усвідомив злочинність своїх дій, добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування від наркоманії, на підтвердження чого має відповідну довідку, раніше несудимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується. Також зазначає, що за період, що минув з часу скоєння протиправного діяння, - понад 2-х років, він вів загальноприйнятий спосіб життя, не порушував громадського порядку, займався суспільно-корисною працею. Вказує на те, що після отримання черепно-мозкової травми стан його здоров`я значно погіршився, у зв`язку із чим він змушений проходити стаціонарне лікування.

Судом встановлено, що обвинувачений вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, а також незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, при наступних обставинах.

03.06.2013 року ОСОБА_6 біля приміщення ПАБ «Спотикач», що по вул. Гетьмана Мазепи, буд. 2 в м. Івано-Франківську у невстановленої особи придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, частину з якого зберігав з метою подальшого збуту, а другу частину зберігав без мети збуту, для власного вживання.

Цього ж дня, близько 19-20 годині ОСОБА_6 , зберігаючи з метою збуту в кишенях одягу наркотичну речовину «марихуану», біля приміщення ПАБ «Спотикач», що на вул. Гетьмана Мазепи, буд. 2 м. Івано-Франківську незаконно збув ОСОБА_9 за грошові кошти в сумі 280 грн. два поліетиленових пакети із вмістом сухої подрібненої речовини, яка згідно висновку експерта №09/12-0665 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом (марихуаною), кількість якого в перерахунку на суху речовину становить 3,4 грама.

Крім цього, 03.06.2013 року близько 19-55 годин працівниками міліції по вул. Гетьмана Мазепи в м. Івано-Франківську в приміщенні ПАБ «Спотикач» було затримано ОСОБА_6 , в якого при проведенні поверхового огляду виявлено та вилучено: поліетиленовий пакет із вмістом сухої подрібненої речовини, яка згідно з висновком експерта №09/12-0664 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, кількість якого в висушеному стані становить 0,171 грама, які останній зберігав при собі, без мети збуту.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений підтримав доводи апеляційної скарги, просив змінити йому міру покарання, звільнити його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України;

- захисник ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченого в повному обсязі;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду захисником ОСОБА_8 надані документи, а саме: епікриз (історія хвороби №262) про знаходження ОСОБА_6 на лікуванні з 08.02.2016 року по 19.02.2016 року з діагнозом залишкові явища перенесеної черепно-мозкової травми/струс головного мозку; виписка з історії хвороби №1243 терапевтичного відділення відносно ОСОБА_6 про й його знаходження на лікування з 22.02.2016 по 26.02.2016 року з діагнозом хронічний бронхіт, які оголошені судом та долучені до матеріалів провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та інших учасників судового провадження з приводу поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, вирок суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

У суді першої інстанції обвинувачений свою вину у вчиненому визнав у повному обсязі, що дало право суду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справ, які ніким не оспорюються. Суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначене в межах, встановлених у санкції зазначеної статті Особливої частини Кримінального кодексу України з урахуванням Загальної частини цього кодексу з урахуванням ступеню тяжкості скоєних ним злочинів, а саме те, що він вчинив два умисних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, один з яких відносить до категорії злочину середнього ступеню тяжкості, а другий до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

При призначенні покарання суд першої інстанції врахував також дані, що характеризують особу винного, а саме те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, за місцем мешкання, не працює, а також молодий вік обвинуваченого та те, що він має незадовільний стан здоров`я. Крім того, суд прийняв до уваги те, що ОСОБА_6 добровільно звернувся до наркологічного закладу на обстеження.

Обставину, що пом`якшує покарання суд першої інстанції врахував повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей та незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд першої інстанції, врахувавши викладене вище, та за наявності декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотне зниження ступень тяжкості вчинених обвинувачених кримінальних правопорушень, дійшов висновку про не можливе виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, в той же час вмотивувавши свої висновки щодо можливості призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях інкримінованих засудженому статей Особливої частини КПК України, тобто з застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України.

З наведеного вбачається, що зазначені апелянтом обставини, що, на його думку, пом`якшують покарання, були враховані судом першої інстанції під час обрання щодо нього виду та міри покарання, а саме те, що вину у вчиненому він визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, усвідомив злочинність своїх дій, добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування від наркоманії, раніше несудимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, а також погіршення його стану здоров`я внаслідок отриманої черепно-мозкової травми.

Посилання обвинуваченого на те, що за період часу, що минув з часу скоєння протиправного діяння, - понад 2-х років, він вів загальноприйнятий спосіб життя, не порушував громадського порядку, займався суспільно-корисною працею, а також необхідність проходження ним стаціонарного лікування, внаслідок отриманої травми, самі по собі не можуть бути підставами для зменшення міри покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з положення ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо наданих суду апеляційної інстанції захисником ОСОБА_8 під час судового провадження медичних довідок відносно перебування обвинуваченого ОСОБА_6 на лікуванні, то на думку колегії суддів, вони самі по собі не можуть бути підставою для зміни міри покарання останньому. Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції врахував стан здоров`я обвинуваченого при прийнятті рішення щодо виду та міри покарання.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, та підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 03 червня 2013 року по 05 червня 2013 року включно, та з 16 червня 2014 року по 14 жовтня 2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року, який набув чинності з 24.12.2015 року.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня затримання в порядку виконання вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 03 червня 2013 року по 05 червня 2013 року включно, та з 16 червня 2014 року по 14 жовтня 2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4