Справа № 610/4620/14-к
Провадження № 1-кп/610/11/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2016 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Балаклія кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нова Олександрівка, Великобурлуцького району Харківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

30.09.1999 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст.140, ч.2 ст.215-3 КК України (в редакції1963 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;

20.02.2001 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст.81, ч.1 ст.89 КК України (в редакції1963 року) із застосуванням ст.43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

25.09.2003 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.69,71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 13.02.2006 року за відбуттям строку покарання;

01.11.2012 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

6 грудня 2014 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 умисно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів мобільним телефоном «Самсунг Е 1200», вартістю 248 грн., який належав ОСОБА_6 , та поклав в кишеню своєї куртки. Далі ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, з метою подолання опору зі сторони ОСОБА_6 , який намагався забрати у нього свій мобільний телефон, наніс останньому декілька ударів кулаками обох рук в обличчя та тулубу, спричинивши фізичний біль та тілесні ушкодження, а саме: по одному синцю в правій та лівій підочній ділянках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; закритий перелом кісток спинки носу зі зміщенням, які відносяться також до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; переломів 8,9,10 ребер справа по середній під пахвовій лінії, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. В подальшому ОСОБА_7 покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на свій розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину за ч.1 ст.187 КК України не визнав та пояснив, що дійсно 6 грудня 2014 року він прийшов до ОСОБА_6 , вони вживали разом спиртні напої, свій мобільний телефон він положив на лавку та попросив мобільний телефон у ОСОБА_6 , в якому він хотів знайти телефон знайомої. ОСОБА_6 надав йому свій телефон. Коли він не знайшов номера телефону, який міг бути на телефоні ОСОБА_6 , він поклав телефон ОСОБА_6 разом зі своїм телефоном на дерев`яну лавку, а потім помилково положив в карман свого одягу. Коли ОСОБА_6 замахнувся на нього та хотів вдарити, він першим вдарив останнього по голові і пішов додому. Тілесних ушкоджень, які зазначені в обвинуваченні, він не спричиняв.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою вину не визнав, його винуватість підтверджується наступними доказами, які були досліджені під час судового розгляду.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив суду, що 6 грудня 2014 року він знаходився за місцем свого мешкання по АДРЕСА_3 . До нього прийшов ОСОБА_7 та запропонував випити горілки. Під час спільного вживання спиртних напоїв приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_7 попросив знайти у мобільному телефоні номер його знайомої. Він відповів йому, що такого телефону у нього немає та передав телефон ОСОБА_7 , який почав шукати номер в телефоні. Коли номера знайомої не знайшов, він відкрито на його очах поклав телефон в карман куртки. Він попросив повернути йому телефон, протягнув руку до ОСОБА_7 , на що останній відкинув його руку від себе та почав наносити йому удари руками в ліве та праве око, потім наніс декілька ударів в зону грудей та в інші частини тіла, потім почав викручувати пальці обох рук та наніс удар в обличчя, після якого він втратив свідомість на деякий час. Після медичного обстеження було виявлено, що у нього були переломи трьох ребер.

Ці обставини також підтверджуються аудіо диском, де містяться показання потерпілого ОСОБА_6 під час його допиту слідчим суддею за клопотанням слідчого.

Заявою ОСОБА_6 , зареєстрованою 8 грудня 2014 року в Балаклійському РВ ГУ МВС України в Харківській області, в якій він просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який застосував фізичну силу, спричинив тілесні ушкодження та забрав у нього мобільний телефон (а.с.4-5)

Протоколом огляду місця події від 8.12.2014 року, проведеного у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , де мешкає потерпілий ОСОБА_6 , на документах маються плями бурого кольору (а.с.12-14).

Показами свідка ОСОБА_10 співмешканки обвинуваченого, яка пояснила, що в грудні 2014 року ОСОБА_7 ввечері прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння та приніс мобільний телефон і положив його на стіл. Її малолітня донька наступного ранку взяла цей телефон до школи. Потім цей телефон було вилучено працівниками міліції.

Протоколом огляду місця події від 8.12.2014 року підтверджено, що у малолітньої ОСОБА_11 в приміщенні Червонодонецької ЗОШ №2 було вилучено мобільний телефон «Самсунг» (а.с.8-9).

Показами свідка ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що допомагала ОСОБА_6 готувати їжу. 07 грудня 2014 року вона прийшла до Гури приблизно о 8 чи 9 годині ранку і побачила, що останній побитий: під очима синці, тримався за ребра із правої сторони. Гура їй розповів, що ввечері приходив Стан, вони випивали, а потім Стан його побив і забрав телефон. Бійка відбулася через телефон. Вона зателефонувала ОСОБА_13 , щоб приїхав.

Показами свідка ОСОБА_14 , який пояснив суду, що допомагав ОСОБА_6 на його прохання за його кошти привозив продукти харчування. Одного ранку йому подзвонила сусідка ОСОБА_15 і сказала, що Вовка побитий, приїжджай. Коли приїхав до ОСОБА_15 , то побачив під очима синці, на лобі пошкрябаний. Гура розповів, що пили зі Станом ввечері, а потім із-за телефону побилися. Стан забрав телефон і пішов. Потерпілий не говорив, що його бив ще хтось, крім ОСОБА_16 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.01.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , під час якого останній показував та пояснював, при яких обставинах ОСОБА_7 спричиняв йому тілесні ушкодження (а.с.97-100).

Висновком судово-медичної експертизи № 838-БЛ/14 від 18 грудня 2014 року, висновком додаткової судово-медичної експертизи №11-БЛ/15 від 14 січня 2015 року та висновком додаткової судово-медичної експертизи № 21-БЛ/15 від 21.01.2015 року підтверджено, що у потерпілого ОСОБА_6 були встановлені тілесні ушкодження, а саме: поверхнева забійна рана в лобній ділянці голови, по одному синцю в правій та лівій підочній ділянках, садно в тім`яній ділянці голови справа, закрита травма грудної кліки у вигляді переломів 8,9,10 ребер справа по середній під пахвовій лінії, закритий перелом кісток спинки носу зі зміщенням, які могли бути отримані в час та при обставинах, вказаних в постанові та дослідній частині, від дії тупого (их) предмету (ів), індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. За ступенем тяжкості вищевказані: синці, поверхнева забійна рана та садно як кожний окремо так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень; вищевказані переломи ребер, як кожний окремо так і в сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, закритий перелом кісток спинки носу зі зміщенням відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Забій м`яких тканин голови не оцінюється за ступенем тяжкості тому що він не підтверджується об`єктивними даними.

Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 всі в сукупності не могли утворитися при самовільному його падінні.

Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 можливо могли утворитися при обставинах, вказаних в протоколі слідчого експерименту від 12.01.2015 року за його участі. (а.с.31-32,102-103.105-106).

Із висновку судово- товарознавчої експертизи №4115 від 22.12.2014 року вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung GT-E1200i (SEK) становить 248-00 грн. (а.с.35-38).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні зазначеного злочину повністю доведена.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст.187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Посилання обвинуваченого на те, що він не спричиняв потерпілому тілесних ушкоджень, спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_7 наносив йому удари в область обличчя, грудної клітини та в інші частини тіла. Підстав піддавати сумніву показання потерпілого у суду немає, так як його показання підтверджуються висновками судово-медичних експертиз та іншими доказами.

Посилання обвинуваченого про неможливість завдавати удари потерпілому правою рукою через нібито отриману в минулі роки травму не підтверджуються об`єктивними даними.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини його вчинення, а також дані про особу обвинуваченого.

ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, вину не визнав, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на профілактичному обліку у лікаря нарколога з 2012 року.

Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_6 , який негативно характеризує обвинуваченого, покарання просив призначити на розсуд суду, телефон йому повернуто.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку (потерпілий ОСОБА_6 1954 року народження), визнаються судом обставинами, які обтяжують покарання.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, відсутність по справі пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючих обставин, враховуючи думку потерпілого, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення..

Питання про речові докази та судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст.100,124 КПК України.

Витрати, пов`язані із залученням експерта, суд покладає на обвинуваченого.

Враховуючи призначення судом покарання у виді позбавлення волі з метою забезпечення виконання вироку суд вважає за необхідне обрати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України суд зараховує у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 19 серпня 2014 року приблизно о 23 годині він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на викрадення чужого майна, через паркан проник на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_5 , звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів із сараю викрав велосипед «Winner Yikihg Disc Alu 26 2013» вартістю 1595 грн., після чого зник з місця вчинення злочину, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілої, допитавши свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що сторона обвинувачення не надала і в ході судового розгляду не встановлено фактичні дані, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а тому його за зазначеним обвинуваченням необхідно виправдати.

Так, відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину за ч.3 ст.185 КК України не визнав та стверджував, що він ніякого відношення до крадіжки велосипеда немає. 19 серпня 2014 року разом зі своїм знайомим ОСОБА_17 вживали спиртні напої, потім пішли до його ( ОСОБА_7 ) матері, де також вживали спиртні напої, після цього полягали спати.

Вранці о 8.30 годині 20 серпня 2014 року його забрали до Червонодонецького відділення міліції, де тримали до 16.00 години. Йому пред`являли звинувачення у крадіжці велосипеда та просили надати пояснення з приводу ОСОБА_18 . Коли його привезли додому, то працівники міліції завели у двір велосипед і стали його фотографувати. Ніяких понятих при цьому не було. Дати в протоколі не було, а потім в ньому появилася дата 1 вересня 2014, хоча він був складений саме 20 серпня 2014 року. Звідки взявся велосипед, який зазначено в протоколі огляду місця події від 01 вересня 2014 року, йому невідомо.

Під час досудового розслідування він визнавав себе винним внаслідок психологічного тиску працівників міліції, про що він заявив в судовому засіданні.

Прокурор на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, посилався на наступні докази: покази потерпілої ОСОБА_5 про викрадення з її домоволодіння велосипеда, покази свідка ОСОБА_19 , яка була понятою під час огляду місця події, протокол прийняття заяви від потерпілої, протоколи огляду місця події від 20.08.2014 року, під час якого було оглянуто місце вчинення злочину, та від 01.09.2014 року, коли було виявлено велосипед біля будинку, АДРЕСА_1 , висновок товарознавчої експертизи, постанову про визнання велосипеду речовим доказом, протокол проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_16 .

Оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що вона мешкає в АДРЕСА_4 , на території її домоволодіння знаходиться сарай, де вона зберігала велосипед. Приміщення сараю на замок не закривається. Вранці 20 серпня 2014 року їй зателефонувала невістка та повідомила, що у неї було викрадено велосипед. Коли вона пішла до приміщення, у якому вона залишила велосипед, то велосипеда там не було. В цей день вона написала заяву до Червонодонецького селищного відділення міліції про викрадення у неї велосипеда. В цей же день слідчий оглядав її домоволодіння. Тижнів через два велосипед було їй повернуто працівниками міліції.

Протокол прийняття заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення було зареєстровано 20.08.2014 року о 16.00 годині оперуповноваженим ОСОБА_20 в Червонодонецькому селищному відділенні міліції. У заяві ОСОБА_21 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка в період часу з 22.00 години 19 серпня до 5.00 години 20 серпня 2014 року викрала велосипед із належного їй сараю (а.с.4-5).

В цей же день, 20 серпня 2014 року було оглянуто домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_4 , яке належить потерпілій ОСОБА_5 . Як вбачається із зазначеного протоколу, вхід на територію домоволодіння відбувається через металеві ворота та хвіртку, на момент огляду вони були зачинені. З правої сторони від входу у двір знаходиться одноповерховий будинок, з лівої сторони знаходиться літня кухня. Як зазначено в протоколі, під час огляду нічого не виявлено і нічого не вилучено (а.с.9-10). Однак крім будинку і літньої кухні на території домоволодіння потерпілої ОСОБА_22 сараю не виявлено.

Свідок ОСОБА_23 пояснила суду, що 19.08.2014 року біля 12 години ночі її син ОСОБА_7 та ОСОБА_24 ввечері прийшли до неї додому в домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Син попросив дати їм поїсти, вона виконала прохання сина і він пішов з ОСОБА_25 в іншу половину будинку. Через деякий час ОСОБА_7 прийшов у половину будинку, де вона спала, а ОСОБА_26 залишився у другій половину будинку. Вночі вона чула, як скрипнули двері, хтось виходив, а потім повернувся, але коли він повернувся вона не бачила. Годин в 6 ранку товариш сина пішов. Працівники міліції прийшли приблизно о 8 годині і ОСОБА_7 пішов з ними. О 10 годині працівники міліції знову приходили, заходили у двір, в будинок, а потім знову сина забрали з собою.

Свідок ОСОБА_27 пояснив у судовому засіданні, що 19 серпня 2014 року ввечері він зі Станом був в Ішхан`янца, потім пішли до матері ОСОБА_16 . Стан просив матір поїсти, вона принесла в його половину будинку. Вони поїли і полягали спати. Він залишився в одній половині будинку, а Стан пішов до матері. Вночі він виходив туалет, а в 6 годин пішов від них, сказавши матері, щоб вона повідомила ОСОБА_28 , що він пішов. Ніякого велосипеда, коли він виходив з дому, він не бачив.

Із протоколу огляду місця події від 1.09.2014 року вбачається, що в домоволодінні по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено велосипед зеленого кольору. В цей же день велосипед був повернутий ОСОБА_5 ( а.с.21-23, 57 ). Зазначений огляд було проведено у присутності понятих ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які проживають в АДРЕСА_5 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 пояснила суду, що в серпні 2014 року до неї додому приходила сусідка ОСОБА_32 з працівниками міліції і сказала, що в неї викрали велосипед з двору вночі. Її попросили підписати протокол, тексту якого вона не читала. Однак зрозуміла про те, що ОСОБА_21 віддадуть велосипед, який знаходиться в міліції. ОСОБА_33 доводиться чоловіком її матері, він проживає з нею за однією адресою, йому 80 років. Ні він, ні вона зі свого двору нікуди не ходили, протоколи якісь підписали, не читаючи, ОСОБА_16 не бачили.

04.11.2014 року було складено протокол проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 , понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_34 , під час якого обвинувачений розказав, як він через паркан проник в домоволодіння АДРЕСА_4 , там зайшов в сарай, знайшов велосипед, перекинув його через паркан, а потім повів додому. До протоколу додано фототаблицю, на якій Стан вказує на домоволодіння АДРЕСА_4 , звідки він викрав велосипед (а.с. 67-70).

В судовому засіданні була допитана ОСОБА_10 , яка була зазначена в протоколі слідчого експерименту як понятий. Вона пояснила, що ніякого слідчого експерименту за участі ОСОБА_16 не проводилося 04 листопада 2014 року. В той день вона зі Станом і Червонящим поверталася із роботи, коли до них підійшов слідчий з ОСОБА_35 , і попросив їх підписатися в протоколі і сфотографував будинок ОСОБА_21 .

Обвинувачений з приводу слідчого експерименту пояснив, що слідчий ОСОБА_36 сказав, щоб він показував на ворота ОСОБА_21 , що він і зробив. Ніяких пояснень він не давав.

Оскільки обвинувачений не визнає себе винним за пред`явленим обвинуваченням, відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2895 від 21.10.2014 року ринкова вартість велосипеда марки «Winner Viking Disc AIu 26 (2013) у повному комплекту на момент скоєння злочину, з урахуванням зносу, складає 1595-00 грн. (а.с.54-55). Вказаний висновок товарознавчої експертизи не може слугувати доказом вини обвинуваченого у вчиненні крадіжки, а лише вказує на наслідки її вчинення. Сама потерпіла пояснила, що вартість велосипеда завищена, ніяких претензій до обвинуваченого не має.

Оскільки адреса понятого ОСОБА_34 в протоколі проведення слідчого експерименту не зазначена, виклик зазначеного понятого за клопотанням сторони захисту не був здійснений.

Суд був позбавлений можливості допитати оперуповноваженого ОСОБА_37 , який складав 01.09.2014 року протокол огляду місця події, явку якого не забезпечила сторона обвинувачення.

Крім того, перевірка заяви обвинуваченого про застосування до нього незаконних заходів впливу під час досудового розслідування була проведена формально.

Відповідно до положень ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне виправдати обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням.

Так як суд прийшов до висновку про необхідність виправдати обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, підстав для застосування покарання за сукупністю вироків не вбачається.

Керуючись ст.373 -374,376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань (№27) Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області до набрання вироком законної сили, взявши його під варту із зали суду негайно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання з 08 червня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07 травня 2015 року по 01 листопада 2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути зі ОСОБА_7 на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 1276,20 грн.

Речові докази велосипед «Winner Yikihg Disc Alu 26 2013» вважати повернутим потерпілій ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «Самсунг» вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 .

ОСОБА_9 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та виправдати його.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя