621/1863/16-к
1-кс/621/215/16
У Х В А Л А
іменем України

22 вересня 2016 року м. Зміїв
Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6
З даною постановою вони не згодні та вважали, що вона є передчасною, а тому її слід скасувати.
17.07.2014 року до Зміївського ВП надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 24.06.2014 року близько 13:30 години її сусід ОСОБА_7 , 1966 року народження, спричинив їй тілесні ушкодження.
Крім того, 18.09.2015 року, до Зміївського ВП надійшли матеріали із прокуратури району звернення ОСОБА_5 , про те, що в червні 2014 року, під час перебування її на лікуванні в Зміївській ЦРЛ, сусід ОСОБА_7 , викрав її майно.
З часу внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань заяв та початку кримінального провадження, слідчим всупереч ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.
Зокрема, не було допитано свідків, які могли дати свідчення про вчинення злочину. Слідчим не з`ясовано, яким чином відбулися злочини.
Слідчий посилається на показання свідка ОСОБА_9 , тільки на ті факти, які не відповідають дійсності припущення. Також зазначила, що ОСОБА_9 насправді ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_11 , зі слів ОСОБА_5 , також дала неправдиві показання. Слідчий оцінює докази у кримінальному провадженні однобічно.
Гроші у сумі 500 грн. ОСОБА_12 не брала у ОСОБА_13 і в подальшому їй ніхто не надавав доплату у розмірі 100 грн. та 200 грн. Коли проводився обшук в домоволодінні ОСОБА_14 , його жінка ОСОБА_15 , сама вказала, де знаходяться вкрадені листи шиферу і не один (при цьому були присутні поняті на відповідній слідчій дії, які все чули).
З оскарженої постанови вбачається, що ОСОБА_5 із статусу потерпілої перевлаштувалася в обвинувачену, не зважаючи на судово - медичний висновок від 26.06.2014 року про спричинення їй легких тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_7 , проходженням лікування в м. Харків, в наслідок неправомірних дій щодо неї.
Також слідчий посилається на те, що з заявою про крадіжку майна ОСОБА_5 звернулася до правоохоронних органів через рік - об`єктивно встановлено відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і в діях ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мають місце цивільно-правові відносини, які мають розглядатися, при наявності підстав, судом відповідної інстанції. З даним фактом взагалі не згодна ОСОБА_5 , зазначає, що після крадіжки у неї майна, вона неодноразово зверталася до дільничного ОСОБА_16 у 2014 році.
У даній постанові, не зрозуміло із яких джерел, зазначено, що ОСОБА_12 розірвала футболку на ОСОБА_7 , усе тіло було в крові, пошкрябала його, ударила у вухо. Насправді ОСОБА_14 був роздягнутий, знаходився тільки у штанях. Із даної постанови вбачається, що ОСОБА_12 могла отримати незначні тілесні ушкодження, коли ОСОБА_14 , в цілях припинення її протиправних дій, утримував її, потім відбирав палицю, якою вона наносила йому удари, але цілеспрямовано її не бив, тільки захищався. ОСОБА_14 не надав належних доказів факту отримання від ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, і чому слідчий не звертаючи уваги на тілесні ушкодження ОСОБА_12 , зазначає, що дії у відношенні ОСОБА_14 слід кваліфікувати оцінювати, як необхідна оборона (посилаючись на всі частини ст. 36 КК України).
Ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Потерпіла ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 під час судового розгляду підтримали свої вимоги про скасування постанови про закриття кримінального провадження з підстав, викладених у скаргах.
Прокурор ОСОБА_3 просила вирішити скаргу на розсуду суду, будь-яких доводів на підтримку скарги чи на її спростування не надала.
Слідчий ОСОБА_4 проти скарги заперечувала, вважала закриття кримінального провадження законним. Водночас, визнала, що у кримінальному провадженні наявні докази спричинення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, однак обставини отримання нею тілесних ушкоджень та особа, що їх спричинила, не встановлені.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Частиною 2 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Зі змісту скарги вбачається, що потерпіла та представник потерпілої оскаржують постанову з тих підстав, що під час досудового розслідування не у повному обсязі проведено слідчі дії, спрямовані на з`ясування фактичних обставин, що мають значення для вирішення справи; а також слідчим однобічно оцінено показання свідків, які були допитані, без урахування всіх обставин провадження.
Однак, слід зауважити, що ст. 216 КПК України визначаються правила визначення підслідності кримінальних проваджень.
Відповідно до ч. 1 ст. 217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).
Якщо зазначені кримінальні провадження об`єднані з тих підстав, що обидва провадження здійснюються у відношенні однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень (як зазначено у постанові про закриття кримінального провадження), то передбачається участь у кримінальному провадженні підозрюваного, що, відповідно до положень ст. 284 КПК України, виключає можливість закриття кримінального провадження слідчим.
Також у постанові зазначено, що факт спричинення потерпілій ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичної експертизи №84-Зм/15 від 09.06.2015 року.
Разом з тим, у мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження відсутній виклад фактично встановлених обставин отримання потерпілою зазначених тілесних ушкоджень, а також відсутня юридична оцінка дій особи, яка завдала потерпілій зазначені тілесні ушкодження.
За таких обставин, доводи потерпілої та представника потерпілої про неповноту досудового розслідування та закриття провадження по справі без повного та всебічного дослідження обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, тому, за результатами розгляду скарги, належить постановити ухвалу про задоволення скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України,
п о с т а н о в и в :
3. Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: