Справа №522/9611/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2016 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні скаргу Міжнародної громадської організації «Фонд дослідження та підтримки корінних народів Криму» на постанову слідчого СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні від 16.04.2016 року,

В С Т А Н О В И В:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга Міжнародної громадської організації «Фонд дослідження та підтримки корінних народів Криму», на постанову СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим від 16.04.2016 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 11.07.2016 р. якою було відкрито провадження в суді першої інстанції по скарзі Міжнародної громадської організації «Фонд дослідження та підтримки корінних народів Криму», на постанову СВ ГУ НП в Автономній Респіблікі Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим від 16.04.2016 р.

Слідчим відділом Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі здійснюється досудове розслідування за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004718 02 жовтня 2014 р. щодо відкритого заволодіння майном ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України.

18 вересня 2014 р. на автодорозі Сімферополь-Джанкой біля повороту на с. Амурське невстановлені особи напали на громадянина України ОСОБА_4 , який здійснював подорож з м. Сімферополь на залізничну станцію з метою виїзду з тимчасово окупованої території України у м. Київ із наступним виїздом з території України у США (м. Нью-Йорк) для участі у Першій Всесвітній конференції з корінних народів, що відбулася 22-23 вересня 2014 р. на черговій сесії Генеральної асамблеї ООН.

ОСОБА_4 був запрошений для участі у Всесвітній конференції з корінних народів у якості Президента Міжнародної громадської організації «Фонд досліджень та підтримки корінних народів Криму», яка станом на вересень 2014 р. мала місцем державної реєстрації м. Сімферополь та була визнаною ООН структурою з питань захисту прав корінних народів; для відвідування США громадянином ОСОБА_4 було вчасно оформлено візу цієї держави за відповідним запрошенням ООН.

Під час нападу на ОСОБА_4 невідомі особи вилучили у нього його мобільний телефон «Самсунг» та його паспорт громадянина України для поїздок за кордон; наявні у ОСОБА_4 гроші вилучені не були та нападників вочевидь не цікавили. Таке вилучення виключно телефону та проїздних документів фактично унеможливило поїздку ОСОБА_4 у Нью-Йорк для участі у Всесвітній конференції з корінних народів, адже оформлення нового паспорту та отримання візи США для особи, яка перебувала на тимчасово окупованій території у вересні 2014 р., за п`ять діб було фізично неможливим.

Унеможливлення поїздки ОСОБА_4 у Нью-Йорк для участі у Всесвітній конференції з корінних народів ООН у якості Президента Міжнародної громадської організації «Фонд досліджень та підтримки корінних народів Криму» вбачається справжньою метою невстановлених осіб, що напали на ОСОБА_4 18 вересня 2014 р.

Це підтверджується тим, що у вересні 2014 р., за відомостями із ЗМІ (за посиланням http://www.bbc.com/russian/international/2014/09/140922_un_indigenous_russia_conference та у інших публікаціях), декілька осіб, які перебували на території Російської Федерації та також були запрошені ООН у якості представників громадських структур, які представляють інтереси корінних народів, для участі у Всесвітній конференції з корінних народів ООН, зазнали аналогічних нападів з боку невідомих осіб із вилученням або пошкодженням їх проїзних документів (паспортів). Це громадяни РФ ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про що серед іншого доповідали учасники Всесвітній конференції з корінних народів ООН під час проведення цього заходу.

Напад на ОСОБА_4 унеможливив його наступну діяльність, за умов його подальшого проживання у м. Сімферополь, в якості Президента Міжнародної громадської організації «Фонд досліджень та підтримки корінних народів Криму». Цей напад також спричинив нагальну потребу переміщення юридичної реєстрації Міжнародної громадської організації «Фонд досліджень та підтримки корінних народів Криму» (далі Фонд) на неокуповану територію України, а саме у м. Херсон.

Неучасть ОСОБА_4 у якості Президента Фонду у Всесвітній конференції з корінних народів ООН, прямо зумовлена нападом на нього 18 вересня 2014 р., істотно погіршила імідж та ділову правозахисну репутацію Фонду в очах міжнародної спільноти та обмежила можливості Фонду з отримання у наступному міжнародної технічної допомоги. Цим Фонду було нанесено пряму матеріальну шкоду.

Потреба заміни Президента Фонду, зумовлена необхідністю забезпечити безпеку з боку представників окупаційної влади РФ для ОСОБА_4 після нападу 18 вересня 2014 р., спричинила Фонду пряму матеріальну шкоду.

Потреба перереєстрації Фонду на неокуповану територію України, а саме у м. Херсон, зумовлена потребою забезпечити безпеку для співробітників Фонду та Фонду як такого з боку представників окупаційної влади РФ після нападу 18 вересня 2014 р., спричинила Фонду пряму матеріальну шкоду.

Зважаючи наведене, одразу після отримання Фондом документів про перереєстрацію у м. Херсон у березня 2016 р. та нової юридичної адреси Президентом Фонду ОСОБА_8 від імені Фонду 20 березня 2014 р. відповідно до ч. 1-3 ст. 55 КПК України було подано заяву про визнання Фондом потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004718.

Письмової відповіді на цю заяву станом на 23 травня 2016 р. Фондом не було отримано. Водночас із спілкування по телефону 20 травня 2016 р. із старшим слідчим слідчого відділу Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 стало відомо про винесення ним постанови про відмову у визнання потерпілим за заявою Фонду, у якому слідчий відзначає, що «в заяві не зазначається, яку саме шкоду завдано фонду саме в результаті вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_4 »

Згідно вимог ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана юридичною особою, якій не завдано матеріальної шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Водночас слідчим, який здійснює розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004718, вочевидь не було виявлено відповідних очевидних та достатніх підстав, згаданих у ч. 5 ст. 55 КПК: адже представники Фонду цим слідчим станом на 23 травня 2016 р. не допитувалися і документи Фонду цим слідчим не витребовувалися, таких очевидних та достатніх підстав не наведено слідчим й у постанові про відмову у визнання потерпілим за заявою Фонду.

Керуючись ч.ч. 1-3, 5 ст. 55, п. 5. ч. 1 ст. 303 КПК Фонд звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із скаргою на вказану постанову слідчого СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0004718 від 16 квітня 2016 р. У скарзі Фонд просив:

1) відновити процесуальні строки оскарження дій слідчого ОСОБА_3 з винесення ним постанови про відмову у визнання потерпілим за заявою Фонду від 20 березня 2016 р., зважаючи на те, що Фондом повного тексту копії зазначеної постанови досі не отримано, про її існування та зміст було з`ясовано тільки 20 травня 2016 р. шляхом дзвінка на персональний мобільний номер слідчого ОСОБА_3 НОМЕР_1 (неодноразові спроби додзвонитися на службові номери ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не призвели до отримання необхідної інформації), дата винесення постанови також невідомою виходячи із отриманої від слідчого фотокопії постанови;

2) розглянути цю скаргу за відсутності Президента Фонду ОСОБА_8 , яка перебуває у м. Херсон; за неможливості розгляду цієї скарги за відсутності Президента Фонду розглянути її в режимі відеоконференції в порядку, передбаченому ст. 336 КПК України;

3) задовольнити цю скаргу за змістом, витребувати та скасувати постанову старшого слідчого Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 про відмову у визнання потерпілим за заявою Міжнародної громадської організації «Фонд досліджень та підтримки корінних народів Криму» від 20 березня 2016 р., та постановити ухвалу, якою залучити Міжнародну громадську організацію «Фонд досліджень та підтримки корінних народів Криму`як потерпілу у кримінальному провадженні за № 0004718;

4) зобов`язати слідчого реалізувати процесуальні права Фонду як потерпілого у розумний термін, зокрема шляхом проведення слідчих дій із Президентом Фонду ОСОБА_8 .

На вказану скаргу було винесено ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2016 р. ОСОБА_9 у справі № 522/9089/16-к 1-«КС»/522/9821/16 про відмову у відкритті провадження за скаргою Президента Міжнародної громадської організації «Фонд досліджень та підтримки корінних народів Криму» ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0004718 від 16 квітня 2016 р.

Ухвалу від 30 травня 2016 р. слідчий суддя ОСОБА_9 мотивував тим, що ст. 303 КПК України містить вичерпний перелік дій, бездіяльності, які можуть бути оскарженими під час досудового провадження слідчому судді, наводячи при цьому некоректний текст ст. 303 КПК України з невірною нумерацією пунктів.

Але у п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК прямо передбачено можливість оскарження рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим з боку особи якій відмовлено у такому визнанні.

Також в ухвалі від 30 травня 2016 р. слідчий суддя ОСОБА_9 відзначив, що згідно кримінально-процесуального законодавства вбачається, що дії, бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування з урахуванням вимог ст. 32, 33 КПК України щодо територіальної та інстанційної підсудності. В даному випадку органом досудового розслідування є СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. Тому на думку слідчого судді ОСОБА_9 «в даному випадку порушена підсудність направлення скарги, оскільки в даному випадку вона підлягає розгляду місцевим судом, в межах юрисдикції якого знаходиться орган розслідування». Ця думка слідчого судді є хибною з таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 р. № 1207-VII державні органи, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України в АР Крим діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, що складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Ані норми КПК, ані закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 р. № 580-VIII не дають повноважень слідчим СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі здійснювати слідчі дії на тимчасово окупованій території України та не встановлюють особливостей таких гіпотетичних слідчих дій які вочевидь мали б бути встановлені. Перелік територіальних органів Національної поліції, що утворюються, наведений в додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 730, включає ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, але не містить вимог до його розташування, компетенції або юрисдикції.

За ч.1 ст.218 КПК досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення; але це не означає обов`язковості знаходження цього органу на місці вчинення такого злочину а не в іншій місцевості.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 р. № 1207-VII питання, що відносяться до повноважень слідчого судді, у кримінальних провадженнях, що перебувають на стадії досудового розслідування і здійснюються на території Автономної Республіки Крим, розглядаються слідчими суддями районних судів міста Києва, визначеними Апеляційним судом міста Києва.

Водночас кримінальне провадження за № 0004718 здійснюється СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не на території Автономної Республіки Крим, адже виходячи з вищенаведеного слідчі Національної поліції не можуть здійснювати кримінальне провадження на стадії досудового розслідування на тимчасово окупованій території України.

Вочевидь абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України від 15 квітня 2014 р. № 1207-VII мав значення для справ, які фактично розглядалися органами досудового слідства, фактично розташованими в Криму на момент його окупації аж до припинення дій таких органів за КПК України у 2014 р. Діяльність утвореного в вересні 2015 р. ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі має абсолютно іншу форму, це ГУ не є розташованим ані в АР Крим ані в м. Севастополі.

СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі має розташування у Приморському районі міста Одеси а саме на вул. Осипова, 23, що підтверджується відомостями на веб-сайті ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, на бланках цієї установи та на самій постанові слідчого СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0004718 від 16 квітня 2016 р.

Таким чином на утворений СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не поширюється вимога абз. 2 ч. 1 ст. 12 від 15 квітня 2014 р. № 1207-VII про розгляд питань слідчими суддями районних судів міста Києва. КПК та інші закони України не містять інших спеціальних правил визначення юрисдикції слідчих суддів стосовно СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Отже, виходячи з вимог ст. 2, 24, 28 КПК України, які серед завдань кримінального процесу встановлюють забезпечення швидкого та неупередженого розслідування і судового розгляду, закріплюють принципи забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності та розумності строків розгляду справ очевидним є підсудність та підконтрольність з боку слідчих суддів для СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за місцем знаходження цього органу слідства та за місцем проведення його слідчими слідчих дій у Приморському районі м. Одеси Приморським районним судом у м. Одеса.

Керуючись ст.ст.303-309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу президента Міжнародної громадської організації «Фонд дослідження та підтримки корінних народів Криму» ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ ГУ НП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0004718 від 16.04.2016 року задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.

Визнати Міжнародну громадську організацію «Фонд досліджень та підтримки корінних народів Криму» потерпілим у цьому кримінальному провадженні із врученням представнику відповідних документів, згідно вимог ст.ст.55,56 КПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського райсуду м.Одеси ОСОБА_1