Справа № 240/922/15-к
Провадження № 1-кп/240/33/16 рік
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2016 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі

головуючого: - судді ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

за участю прокурорів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого: - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

захисника: - ОСОБА_6 (очно і в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка кримінальне провадження № 0000113 за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля, Добропільського району Донецької області, громадянина України, освіта неповня-середня, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 06.04.2005 року Олександрівським районним судом за ст.. 309 ч. 1. 71 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці 9 діб;

- 19.06.2007 року Добропільським міським судом за ст.. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 20.04.2011 року Добропільським міським судом за ст.. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливого кримінального правопорушення судимість за яке не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

27 березня 2015 року вночі, точний час під час судового розгляду встановити не вдалося, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, таємно від сторонніх осіб, проник до території домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_7 , та з корисливих мотивів, діючи навмисно, повторно, викрав за будинком біля гаражу один велосипед марки «Салют» синьо-білого(срібного) кольору, дамський б/у вартістю 1000 грн. та один велосипед марки «Салют» зеленого кольору, дитячий б/у вартістю 650 грн., якими в подальшому розпорядився за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1650 грн.

Крім того, 10 липня 2015 року вночі, точний час під час судового розгляду встановити не вдалося, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, таємно від сторонніх осіб, проник до території домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_8 та з корисливих мотивів, діючи навмисно, повторно викрав з території вказаного домоволодіння два мідні двохжильні дроти довжиною 8 м., товщиною 4 мм. кожен, вартістю 30 грн. за 1 метр, на загальну суму 480 грн. та один алюмінієвий дріт довжиною 70 метрів, вартістю 64 грн. за 1 метр, на загальну суму 4480 грн., якими в подальшому розпорядився за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 4960 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав в повному обсязі, щиро покаявся та відмовився від надання показів, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.. 63 Конституції України.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав покази про те, що він працює в таксі і підвозив обвинуваченого ОСОБА_5 в березні-квітні 2015 року після чого вони обмінялися телефонами. В квітні 2015 року, більш точну дату він не пам`ятає, обвинувачений зателефонував до нього та запропонував купити велосипед. Він забрав обвинуваченого з с. Спасько-Михайлівка, подивився на велосипед, це був велосипед типа «Україна» але з низькою рамою. Велосипед він вирішив купити. До машині велосипед не помістився і він запропонував обвинуваченому самостійно пригнати його до будинку батьків, що мешкають в с. Спасько-Михайлівка. Він залишив велосипед у будинку батьків, відвіз обвинуваченого до м. Білозерськ, відрахував вартість поїздки та віддав обвинуваченому 150 грн.. Восени, можливо в жовтні 2015 року, до нього приїхали працівники міліції та питали про купівлю велосипеда. Він розповів, після чого працівники міліції привезли його до м. Білозерськ де в будівлі міліції показали на обвинуваченого, який мав сліди побиття, та спитали чи в нього він купував велосипед. Він впізнав обвинуваченого. При цьому окрім обвинуваченого були тільки працівники міліції. Через місяць в смт. Олександрівка працівники міліції пред`явили йому для впізнання фото обвинуваченого серед чотирьох інших, вказали пальцем на нього і спитали чи в цієї особи він купував велосипед. Він підтвердив.

В судовому засіданні свідок також підтвердив, що обвинувачений який приймав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції і є тією особою в якої він купив велосипед.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 надав покази про те, що свідок ОСОБА_9 є його сином. Обвинуваченого він не знає. Весною 2015 року до нього додому приїхав син, привіз велосипед та сказав що купив. Восени велосипед забрали працівники міліції та сказали, що він крадений. Велосипед був старий, дорослий, чи то синій, чи то фіолетовий. Син брав його для себе, щоб їздити на роботу.

Показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судовому засіданні суд визнає належними, допустимими доказами вини обвинуваченого ОСОБА_5 , які прямо підтверджують його винуватість у вчиненні злочину передбаченого ст.. 185 ч. 2 КК України, та як такі, що отримані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Показання свідків також узгоджуються з письмовими доказами по справі.
Свідок ОСОБА_11 , яка була допитана в судовому засіданні за клопотанням захисника ОСОБА_6 показала суду, що вона працює діловодом в Олександрівському відділенні поліції, не є державним службовцем та отримує заробітну плату від ГУ Національної Поліції в м. Маріуполь. Восени 2015 року слідчій Олександрівського ВП Балаба запросив її та напарницю в свій кабінет у якості понятих, де вже був невідомий їй чоловік. Слідчий розклав на столі окремо 3 фотознімки і чоловік впізнав один з них. Після чого слідчий склав протокол і вони його підписали.

Свідок ОСОБА_12 , яка була допитана в судовому засіданні за клопотанням захисника ОСОБА_6 показала суду, що вона працює старшим діловодом в Олександрівському відділенні поліції та отримує заробітну плату від ГУ Національної Поліції в м. Маріуполь. Восени 2015 року в листопаді або жовтні, точно вона не пам`ятає слідчій Олександрівського ВП Балаба запросив її та напарницю в свій кабінет у якості понятих, де вже був невідомий їй чоловік. Слідчий пред`явив для впізнання 3 або 4 фотознімки з номерами і чоловік впізнав один з них. На ньому був обвинувачений, якого вона бачить на екрані. Після чого слідчий зачитав їм протокол і вони його підписали.

Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , в судовому засіданні суд визнає належними, допустимими доказами на підтвердження обставин проведення слідчої дії «пред`явлення особи для впізнання за фотознімками», та як такі, що отримані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України (ч. 7 ст. 223).
Вина ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
В судовому засіданні були досліджені протоколи слідчих дій:
-Протокол огляду місця події від 02.04.2015 року, відповідно до якого в період часу з 11:09 до 11:39 годин в присутності понятих та ОСОБА_7 був проведений огляд подвір`я будинку, який розташований в АДРЕСА_2 . Зі слів ОСОБА_7 біля гаражу, що розташований на території подвір`я стояло два велосипеда: 1 «Салют» рама синього кольору; 2 «Салют» рама менш ніж у попереднього, зеленого кольору. Приблизно 2.04.2015 року він виявив їх відсутність (а.с.153-155).

-Протокол огляду від 03.10.2015 року, відповідно до якого в період часу з 11:00 до 11:35 годин в присутності понятих та ОСОБА_9 був проведений огляд двохколісного велосипеда марки «Салют» рама синьо-сріблястого кольору з шкіряним сидінням, з заду прикріплений чорний металевий багажник, також на передньому та заднього колесі є крила чорного кольору. Як пояснив ОСОБА_9 даний велосипед він придбав за 200 грн. у чоловіка на ім`я ОСОБА_13 приблизно в березні-квітні 2015 року в с. С.Михайлівка (а.с.159).

-Протокол огляду предмету від 06.10.2015 року, відповідно до якого в період часу з 09:20 до 09:40 годин в присутності понятих та ОСОБА_7 був проведений огляд велосипеда марки «Салют» синьо-білого кольору, дамський. (а.с.169).

-Протокол пред`явлення речей для впізнання від 23.10.2015 року з таблицею ілюстрацій, відповідно до якого в період часу з 13:20 до 13:40 годин в присутності понятих ОСОБА_14 впізнала з чотирьох пред`явлених їй для впізнання велосипедів свій велосипед який у неї викрали у березні 2015 року без зазначення під яким номером розташований впізнаний велосипед. При цьому на таблиці ілюстрацій свідок ОСОБА_14 безпосередньо вказує на велосипед, який вона впізнала (а.с.173-175).

-Протокол огляду від 12.07.2015 року, відповідно до якого в період часу з 11:30 до 11:50 годин в присутності понятих та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був проведений огляд ділянки місцевості по вул.. Сергіївській с. Спасько-Михайлівка Олександрівського району Донецької області під час якого виявлені обпалені дроти з міді вагою 1.1 кг. та обпалені дроти з алюмінію вагою 2,4 кг. Мідні дроти: 4 одиниці по 4 м. Алюмінієві дроти: 6 одиниць, з них 5 по 10 м. і 1 20 м. Під час огляду потерпілий ОСОБА_8 впізнав обпалені дроти та показав, що саме ці дроти були викрадені з території його подвір`я. (а.с.178-179).

- Протокол пред`явлення особи для впізнання від 06.10.2015 року, відповідно до якого в період часу з 16:00 до 16:20 годин в присутності понятих, ОСОБА_15 впізнав з чотирьох фотознімків особу яка випалювала кабелі біля с. Спасько-Михайлівка в липні 2015 року під № 3, а саме по вул.. Сергіївській в с. Спасько-Михайлівка 12 липня 2015 року біля 03:00 годині. Під № 3 в протоколі міститься фото обвинуваченого ОСОБА_5 (а.с.181-182).

-Протокол проведення слідчого експерименту від 23.10.2015 року з таблицею ілюстрацій, відповідно до якого в період часу з 14:30 до 14:55 годин в присутності понятих, потерпілого ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_5 на місці події в АДРЕСА_3 показав про обставини вчинення ним 26-28 березня 2015 року двох велосипедів марки «Салют», одного з синьо-білою (сріблястого) рамою, жіночого з коричневим сидінням та багажником, другого з зеленою рамою, дитячого. Обставини продажу одного велосипеда таксисту за 200 грн. При цьому показав місце де він ховав викрадені велосипеди. Гроші витратив на продукти харчування, спиртне та цигарки. За другим велосипедом не став повертатися, бо боявся (а.с.183-186).

- Протокол проведення слідчого експерименту від 29.10.2015 року з таблицею ілюстрацій, відповідно до якого в період часу з 15:15 до 15:55 годин в присутності понятих, потерпілого ОСОБА_8 , підозрюваний ОСОБА_5 на місці події в АДРЕСА_4 показав про обставини того як 10-11 липня 2015 року він проник на територію домоволодіння через незамкнену хвіртку, зламавши навісного замку проник до літньої кухні та викрав з відти пляшку горілки «Хортиця» об`ємом 0,5 л., пляшки вина «Кагор» об`ємом 0,7 л. Після цього на території подвір`я побачив дроти, які зрізав та викрав. Після цього на відстані 300-350 м. від будинку став випалювати викрадені дроти та побачив, що один з них був чотирижильний алюмінієвий довжиною приблизно 65-75 метрів, а два інших були мідні двожильні приблизно 7-8 метрів. Під час випалювання кабелю, до нього підійшов невідомий йому чоловік, якого він злякався та втік (а.с.187-192).

-Розписка потерпілого ОСОБА_7 від 23.10.2015 року, відповідно до якої він отримав від працівників міліції велосипед Салют синьо-білого кольору дамський в належному вигляді (а.с.172).

-Акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 130 від 13.11.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_5 є психічно здоровим, виявляє риси акцентуації особистості по неврівноваженому типу, психічне та поведінкове порушення внаслідок вживання алкоголю та наркотиків (псих. здоров. Епізодичне вживання алкоголю та наркотиків в ред.. МКБ-9). В момент вчинення правопорушення міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В момент вчинення правопорушення не знаходився в тимчасово хворобливому стані, що позбавляло б його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. В цей час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує, т.я. не є душевнохворим (а.с.193-197).

Протоколи слідчих дій, та розписку ОСОБА_7 від 23.10.2015 року, суд визнає належними, допустимими доказами вини обвинуваченого ОСОБА_5 , які прямо підтверджують його винуватість у вчиненні злочинів передбачених ст.. 185 ч. 2 КК України, та як такі, що отримані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Акт амбулаторної судово-психіатричної експертизи суд вважає належним та допустимим доказом на підтвердження того, що обвинувачений є належним суб`єктом злочину, та як такий, що отриманий у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Суд визнає недопустимим доказ:
- Протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.10.2015 року, відповідно до якого в період часу з 11:10 до 11:25 годин в присутності понятих, ОСОБА_9 впізнав з чотирьох фотознімків особу яка продала йому велосипед дамський синьо-сірого кольору в кінці березня 2015 року в с. Спасько-Михайлівка та пропонував купити в нього ще один велосипед дитячий під № (без зазначення номеру фото)(а.с.176-177), в зв`язку з тим, що в проколі не зазначено номеру фото на якому зображена особа, яку було впізнано та показами свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні, відповідно до яких йому до складення протоколу пред`явлення особи до впізнання по фото вже був пред`явлений для впізнання обвинувачений особисто в присутності тільки працівників міліції.

При цьому суд враховує думку захисника про недопустимість цього доказу з огляду на те, що присутні при проведені слідчої дії поняті є вільнонайманими працівниками Олександрівського ВП і отримують зарплатню від національної поліції, оскільки поняті ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , хоч і не є атестованими працівниками поліції, але посади, що вони займають в правоохоронному органі викликають сумніви в їх незаінтересованості. Суд вважає, що залучення зазначених понятих до проведення слідчої дії не відповідає вимогам ч. 7 ст. 223 КПК України.
В судовому засіданні були досліджені письмові докази на підтвердження розміру завданої правопорушеннями шкоди:
-Довідку директора ринка смт. Олександрівка від 02.04.2015 року, відповідно до якої станом на квітень 2015 року вартість велосипед марки «Салют» дитячого, становить 650,00 грн. (а.с.158);

-Довідку директора ринка смт. Олександрівка від 13.07.2015 року, відповідно до якої станом на липень 2015 року вартість: - пляшки горілки марки «Хортиця», об`ємом 0,5 л. становить 55 грн.; - пляшки вина марки «Кагор», об`ємом 0,7 л. становить 38 грн.; - 1 метра чотирьохжильного алюмінієвого кабелю становить 64 грн., 1 метра мідного кабелю товщиною 4 мм. становить 30 грн. (а.с.180);

-Висновок № 46/10 про проведення товарознавчого дослідження від 06 жовтня 2015 року, складений судовим експертом ОСОБА_16 , відповідно до якого вартість велосипеда марки «Салют» б/у, становить 1000.00 грн. (а.с.161-168).

Висновок № 46/10 про проведення товарознавчого дослідження від 06 жовтня 2015 року, складений судовим експертом ОСОБА_16 , довідки директора ринку, суд вважає належними та допустимими доказами на підтвердження вартості викраденого майна та як такі, що отримані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, які є взаємопов`язаними між собою, є достатньою для постановлення вироку.
Суд, розглядаючи питання про правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 керуючись ст. 337 КПК України, яка визначає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 , поза розумним повністю доведена за обвинуваченням у вчиненні ним злочинів передбачених ст. 185 ч. 2 КК України, як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

Досудовим слідством дії ОСОБА_5 також кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення, за дії вчиненні 10 липня 2015 року. Суд вважає зазначену кваліфікацію невірною, оскільки під час проникнення до літньої кухні, що розташована на території домоволодіння АДРЕСА_4 , та є іншим приміщенням, обвинувачений викрав майно потерпілого на загальну суму 93,00 гривни. Інше майно, викрадене ОСОБА_5 на загальну суму 4960 грн. було викрадене ним з території подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 , що не є іншим приміщенням.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 51 КУпАП, викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Неоподаткований мінімум доходів громадян (податкова соціальна пільга) на час вчинення правопорушення, відповідно до вимог ст.. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст.. 169 Податкового кодексу України становить 609 грн., а відповідальність за дрібне викрадення настає при вартості викраденого, що не перебільшує 121,80 грн. Тому викрадення ОСОБА_5 з приміщення літньої кухні, що розташована на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 чужого майна на суму 93,00 грн. є дрібним.

Відповідно до роз`яснення наданого в п. 7 постанови Пленуму ВС України від 06.11.2009 року за № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за статтею 162 КК.
Досудовим слідством ОСОБА_5 не було висунуте обвинувачення у вчиненні злочину передбаченому ст.. 162 КК України, за незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Досудовим слідством не встановлено та обвинуваченням в суді не надано доказів на підтвердження того, що територія домоволодіння потерпілого ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_4 , з якої обвинувачений викрав майно на загальну суму 4960 грн. є іншим приміщенням, відповідно до пред`явленного обвинувачення.

Прокурор, що підтримував у суді державне обвинувачення, після дослідження в судовому засіданні всіх наданих доказів, від зміни обвинувачення в суді, відповідно до вимог ст.. 338 КПК України, відмовився.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В зв`язку з тим, що додаткова кваліфікація судом дій обвинуваченого за ст.. 162 КК України та будь-яка додаткова кваліфікація дій обвинуваченого за кваліфікуючими ознаками ст. 185 ч. 3 КК України погіршить становище обвинуваченого, суд вважає за неможливе вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необхідність виправдати обвинуваченого ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України, за недоведеністю його вини.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 ч. 3 КК України, злочин, передбачений ст. 185 ч. 2 КК України, вчинений обвинуваченим, є злочином середньої тяжкості.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.

Згідно ст.. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , є вчинення злочину щодо особи похилого віку (а.с.178).

Суд відхиляє доводи прокурора про необхідність визнання обтяжуючою таку обставину, як повторність. Оскільки відповідно до вимог ч. 4 ст. 67 КК України, будь-яку з обставин, що обтяжує покарання, передбачену в статті Особливої частини цього Кодексу як ознаку злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати при призначені покарання, як таку, що його обтяжує. Повторність є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і не може враховуватися як обтяжуюча обставина.

Суд відхиляє доводи захисника про не визнання обтяжуючою таку обставину як вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 67 КК України така обставина є винятком і суд позбавлений права не визнати її такою, що обтяжує покарання.

Суд при призначенні покарання враховує особу обвинуваченого: ОСОБА_5 проживає разом з батьками (а.с.252), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.254), не працює, раніше не одноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини (а.с.242-249); за останнім вироком звільнений за відбуттям покарання 12 січня 2015 року (а.с.250) і ця обставина визнана прокурором в судовому засіданні, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра КЗОЗ «Олександрівська лікарня планового лікування» не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.с.251); військову службу не проходив в зв`язку з хронічним алкоголізмом, наркоманією та токсикоманією (а.с.253).

Суд відхиляє доводи захисника про врахування для характеристики особи обвинуваченого перебування на його вихованні сина ОСОБА_17 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки на час винесення вироку ОСОБА_17 досяг повноліття та досліджені в судовому засіданні письмові докази не дають підстави вважати, що будучи неповнолітнім ОСОБА_17 перебував на вихованні батька (а.с.242-250,252).

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, ступеню тяжкості кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за скоєння умисних дій, що виразилися в таємному викрадені чужого майна, вчиненому повторно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

На час до набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід в виді тримання під вартою в Артемівській установі виконання покарань № 6.
Речовий доказ по справі велосипед Салют синьо-білого кольору дамський, був повернутий потерпілому ОСОБА_7 23.10.2015 року (а.с.172).

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у таємному викрадені чужого майна вчиненому повторно за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати його, у зв`язку з не доведенням його вини.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 22 червня 2016 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 , на період набуття вироком суду законної сили, обрати у виді тримання під вартою в Артемівській установі виконання покарань № 6.
Речовий доказ, велосипед Салют синьо-білого кольору дамський, залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_1