В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2016 Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003238 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , працює плавильником у ТОВ «ГАЛ-КАТ», одружений, на утриманні має неповнолітню дитину

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10.09.2015 року приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу квіткового ринку, на пл. Соборній, 14, у м. Львові, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вступив у конфлікт із ОСОБА_6 , в ході якого наніс йому удари руками в обличчя, чим спричинив потерпілому синець в ділянці лівого ока, контузію легкого ступеня лівого ока, рану нижньої повіки лівого ока, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості із короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 при допиті в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, розкаявся у вчиненому. Показав, що дійсно 10.09.2015 року приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи поблизу квіткового ринку, на пл. Соборній, 14, у м. Львові, на ґрунті неприязних стосунків із ОСОБА_6 , наніс йому декілька ударів руками в обличчя, заподіявши тілесні ушкодження. У повному обсязі визнає заявлений потерпілим цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди і не визнає позову в частині стягнення моральної шкоди.

Окрім визнання обвинуваченим провини у пред`явленому обвинуваченні винуватість ОСОБА_4 у визначеному судом обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого, який суду пояснив, що 10.09.2015 року ОСОБА_4 на пл. Соборній у м. Львові в ході конфлікту, який виник на побутовому ґрунті, наніс йому декілька ударів, заподіявши тілесні ушкодження в ділянці лівого ока.

Показами свідка ОСОБА_8 , яка показала, що 10.09.2015 року близько 23 год. між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник побутовий конфлікт. В ході конфлікту ОСОБА_4 вів себе агресивно та сильно вдарив потерпілого.

Показами свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_6 10.09.2015 року біля 23 год. обвинувачений під час побутової суперечки поводив себе агресивно відносно її чоловіка, почав його шарпати та наніс декілька ударів, в т.ч. по обличчю.

Показами свідка ОСОБА_10 , яка зазначила, що вона є дружиною обвинуваченого. 10.09.2015 року вона розповіла ОСОБА_4 , що потерпілий 09.09.2015 року образив її, на що останній пішов до ОСОБА_6 та вчинив бійку, в ході якої наніс йому удари в обличчя.

Показами свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що була очевидцем того, як 10.09.2015 року ОСОБА_4 наніс декілька ударів ОСОБА_6 , в т.ч. удар кулаком в обличчя.

Показами свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що бачив, як ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 удар кулаком в обличчя.

Оглянутим у судовому засіданні відеозаписом з DVD-R диска з камер відеоспостереження ТЦ «Роксолана» та протоколом огляду даного диску від 18.11.2015 року, згідно з якими 10.09.2015 року о 23 год. 02 хв. між двома чоловіками, якими себе в судовому засіданні визнали обвинувачений та потерпілій, біля квиткового магазину на пл. Соборній у м. Львові виникла потасовка, в ході якої ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 кілька ударів в область обличчя.

Висновком судово-медичної експертизи № 1552 від 05.10.2015 року, згідно з яким у ОСОБА_6 виявлено синець в ділянці лівого ока, який утворився від дії тупого предмету, міг виникнути 10.09.2015 року і відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1743 від 07.10.2015 року, відповідно до якого у період з 11 вересня до 05 жовтня 2015 року потерпілий продовжував стаціонарне лікування з приводу контузії легкого ступеню лівого ока, рани нижньої повіки лівого ока. Тілесні ушкодження відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, могли виникнути 10.09.2015 року.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину узгоджуються з переліченими доказами, які також узгоджуються між собою.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки він спричинив потерпілому умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є злочином невеликої тяжкості.

ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 немає.

Пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття ОСОБА_4 , перебування на його утриманні неповнолітньої дитини.

Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітню дитину, суд вважає за необхідне визначити йому покарання у виді штрафу в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 408,26 грн. і моральної шкоди в розмірі 50000 грн. У заяві про збільшення позовних вимог потерпілий просив суд крім заявлених раніше позовних вимог стягнути з обвинуваченого витрати на правову допомогу адвоката у сумі 2553,60 грн.

Судом установлено, що матеріальна шкода полягає у витратах на лікування вартості ліків, що склала 408,26 грн. та підтверджується наданими суду касовими чеками. Тому, в цій частині позов підлягає задоволенню.

В той же час, витрати на правову допомогу (заявлену в рамках цивільного позову), відповідно до ст. 118 КПК України відносяться до процесуальних витрат, порядок розподілу та питання про вирішення яких визначено в ст.ст. 124, 126 КПК України. Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу і вирішує питання про їх стягнення в порядку, передбаченому ст.ст. 124, 126 КПК України. Таким чином, відповідно до ст.ст. 124, 126 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 документально підтверджені процесуальні витрати потерпілого ОСОБА_6 на правову допомогу адвоката ОСОБА_7 у сумі 2553,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених законодавством. Відповідно до положень ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Потерпілий внаслідок злочину переніс стресову ситуацію, зазнав вимушених змін у життєвих стосунках, був позбавлений звичайного укладу життя, втратив душевну рівновагу. Йому довелось витрачати час та зусилля для відновлення попереднього стану і організації свого життя. Все це завдало потерпілому моральних страждань. Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, виходячи з характеру правопорушення, з матеріального стану обвинуваченого, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд прийшов до висновку, що на користь потерпілого з ОСОБА_4 підлягає стягненню 1000 гривень моральної шкоди.

Долю речових доказів необхідно вирішити згідно з вимогами п. 4 ч. 6 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ВизнатиОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 408 грн. 26 коп., у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. 00 коп., всього 1408 грн. 26 коп. В решті позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати на правову допомогу у сумі 2553 грн. 60 коп.

Речовий доказ: DVD-R диск з відеозаписом з камери відеоспостереження ТЦ «Роксолана» - зберігати в матеріалах кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Суддя: ОСОБА_1