Ухвала
про залишення касаційної скарги без руху

13 квітня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 11 березня 2016 року,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд указаних судових рішень в касаційномупорядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання п. 4 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни рішення є: істотне порушення вимог КПК (ст. 412); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414). Тому посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати й чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано і, які в силу ст. 438 КПК є підставою для зміни чи скасування оспорюваних рішень, тобто така особа має навести правове обґрунтування заявлених вимог. Його відсутність з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Проте наведених положень процесуального закону засудженимне дотримано. Зокрема, в поданій скарзі не міститься обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при юридичній оцінці діяння та істотного порушення вимог процесуального закону, а відтак й необхідності скасування вироку та ухвали з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 91, 94, 407, 412, 413, 415 цього Кодексу.

На обґрунтування своєї позиції про незаконність оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_5 послався, зокрема, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та досудового розслідування, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Виконуючи приписи ст. 429 КПК, колегія суддів перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу, встановила, що її подано без додержання положень наведеної норми процесуального права. У зв`язку з цим, ОСОБА_5 повинно бути надано строк для усунення недоліків із роз`ясненням, що у разі невиконання зазначених вимог скаргу буде повернуто.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 01 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 11 березня 2016 року залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків у встановлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3