АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/239/16 Справа № 712/6969/15-к Категорія: ч.3 ст.407 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаряОСОБА_5
прокурораОСОБА_6
захисникаОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2015 року, яким затверджена угода про визнання винуватості, укладеної між прокурором військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 , згідно якого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дмитре, Пустомитівського району, Львівської області, громадянин України, українець за національністю, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін у військовому званні солдат, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України та якому призначено покарання, із застосуванням ст.62 КК України, у виді 2 років тримання у дисциплінарному батальйоні із відбуванням покарання у військовій частині НОМЕР_2 .

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком ОСОБА_8 , являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін у військовому званні солдата, призваним на військову службу під час мобілізації згідно із Указом Президента України №607/2014 від 22.07.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1595-УІІ від 22.07.2014 року, 20.12.2014 року, під час перебування в розташуванні військової частини НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІУ від 24.03.1999 року, самовільно без дозволу командування залишив визначене місце проходження військової служби - військову частину НОМЕР_1 мобільний прикордонний загін і направився до місця свого проживання в АДРЕСА_1 , де й надалі постійно перебував, офіційно ніде не працював та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, поки 25.05.2015 року, тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості, укладеної між прокурором військової прокуратури Черкаського гарнізону ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_8 , згідно якої обвинувачений ОСОБА_8 беззастережно і у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України у обсязі повідомленої йому підозри.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч.3 ст. 407 КК України - із застосуванням ст.62 КК України у виді 2 (двох) років тримання військовослужбовця у дисциплінарному батальйоні із відбуттям покарання у військовій частині НОМЕР_2 .

Не погодившись з вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2015 року захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.3 ст.407 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, до 1 року тримання у дисциплінарному батальйоні.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора, яка заперечила проти поданої апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до положень п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до положень ч.ч. 4, 6 ст.474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:

1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:

мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;

3) характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх.

Згідно з вимогами ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до положень ч.2 ст.473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Дослідженням встановлено, що вищевикладені вимоги судом першої інстанції виконано в повному обсязі.

В судовому засіданні суду першої інстанції було перевірено добровільність укладення угоди та відповідність її вимогам закону, а обвинуваченому ОСОБА_8 роз`яснено наслідки укладення такої угоди відповідно до положення ч.4 ст.474 ч.2 ст.473 та ст.476 КПК України.

Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 була укладена та затверджена судом першої інстанції з участю захисника адвоката ОСОБА_10 який підтвердив добровільність її укладення та усвідомлення ОСОБА_8 її суті, виду і розміру узгодженого покарання, а також наслідків укладення цієї угоди.

Згідно з вимогами ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Таким чином, враховуючи, що суд першої інстанції не вийшов за межі виду і розміру узгодженого покарання, вирок був ухвалений зі згодою ОСОБА_8 на призначення покарання, судом були виконані всі вимоги чинного кримінального процесуального законодавства встановленого покарання, враховуючи положення ч.4 ст.394 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , щодо пом`якшення обвинуваченому покарання, до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2015 року є законним, обґрунтованим і вмотивованим, будь-яких підстав, передбачених ст.ст.408, 409 КПК України, для його зміни чи скасування не встановлено.

Керуючись положеннями ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2015 року по матеріалам кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.407 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді