АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1511/16 Справа № 191/2589/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у в м. Дніпрі кримінальне провадження в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, раніше неодноразово судимого,
якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

В С Т А Н О В И Л А:

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 26.09.2013 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.02.2016 року засудженому відмовлено в застосуванні ч.5 ст.72 КК України.

25.04. 2016 року до Синельниківського міськрайонного суду звернувся з клопотанням засуджений ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на те, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення. Стягнень не має, має одне заохочення, яке надавалось йому з метою стимулювання правослухняної поведінки, засуджений на теперішній час не проявив готовності до самокерованої правослухняної поведінки, до роботи ставиться в міру вимог режиму утримання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду, застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, так як він працевлаштований, до роботи відноситься в міру вимог режиму утримання, порушень режиму утримання не має, має одне заохочення, вину свою визнав повністю, розкаявся, має тверді соціальні зв`язки з родиною, має постійне місце проживання, скоєне ним правопорушення не спричинило шкоди здоров`ю.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий, за час відбування покарання у колонії характеризується задовільно, стягнень не має, має одне заохочення, яке надавалось йому з метою стимулювання право слухняної поведінки, але на теперішній час він не проявив готовності до самокерованої правослухняної поведінки, працевлаштований на виробництві установи, до роботи ставиться в міру вимог режиму утримання, вину визнав, але щиро не розкаявся. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Представник адміністрації ОСОБА_8 , не заперечуючи проти клопотання засудженого, в суді першої інстанції пояснив, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення та не став на шлях виправлення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 свого виправлення не довів, оскільки його поведінка та ставлення до праці не є сумлінними.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.
Про сумлінну працю засудженого додатково може свідчити отримання ним заохочень, передбачених відповідним законодавством (трудовим, кримінально-виконавчим, військовим).
Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_7 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення і обґрунтовано відмовив йому у задоволенні клопотання про застосування до останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженому, який знаходиться під вартою в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: