АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 березня 2016 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001378 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівців, громадянина України, непрацюючого, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, раніше судимого, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:
На вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24 грудня 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, оскаржуючи правильність кваліфікації діяння та свою вину у інкримінованому злочині, просить суд апеляційної інстанції перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, оскільки він заподіяв тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 при перевищенні меж необхідної оборони.
Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, оскаржуючи правильність кваліфікації діяння та вину обвинуваченого у інкримінованому йому злочині, просить суд апеляційної інстанції перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України та призначити покарання у виді арешту в межах його перебування під вартою з 12 вересня 2015 року.
Провадження №11-кп/794/57/16 Головуючий у І інстанції ОСОБА_9
Категорія ст. 121 ч. 1 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_1 .
Потерпілий ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій просить перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України.
9 лютого 2016 року потерпілий ОСОБА_7 подав клопотання про розгляд справи ОСОБА_5 в його присутності та вказав, що до засудженого ОСОБА_5 ніяких претензій не має.
12 лютого 2016 року обвинувачений ОСОБА_5 подав заяву з проханням розглянути його справу в присутності його та потерпілого ОСОБА_7 ..
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 0001378 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. Запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 11 вересня 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» витрати на лікування ОСОБА_7 в сумі 6023,10 грн.. Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у справі.
Згідно з вироком районного суду 11 вересня 2015 року приблизно о 20 год. 30 хв. між будинками № 219 «А» та № 219 «Е», що розташовані по вулиці Руській в м. Чернівці, у ОСОБА_5 на ґрунті безпідставно виниклих особистих неприязних відносин щодо ОСОБА_7 , який не провокував та не чинив щодо ОСОБА_5 агресивних дій, раптово виник прямий визначений умисел на противоправне заподіяння останньому шкоди здоров`ю шляхом умисного спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 несподівано для ОСОБА_7 складним ножем господарсько-побутового призначення з маркуванням «BLACK HAWK» загальною довжиною 210 мм, умисно завдав останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани у лівій боковій ділянці живота до 2 см. довжиною з проникаючим пораненням черевної порожнини та наскрізним пораненням брижі худої кишки та дуодено-еюнального переходу з утворенням раневого каналу , які небезпечні для життя в момент заподіяння.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його адвоката, котрі підтримали доводи своїх апеляцій та просили їх задовольнити, потерпілого, який також підтримав доводи своєї апеляції та апеляцій обвинуваченого та його захисника, прокурора, котрий заперечив проти задоволення вимог поданих апеляцій та просив залишити вирок районного суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Винуватість ОСОБА_5 у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного в момент заподіяння, при обставинах, встановлених судом та викладених у вироку, підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених судом першої інстанції, та показаннями самого потерпілого ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні районного суду (журнал судового засідання, запис показань на компакт-диску з 14 год.39 хв. по 15 год. 00 хв., Т.2, а.п. 95-98)., де він вказав, що у нього виникла сварка з ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , під час якої він відчув удар, «я просто поставив руки в карман і в мене ніяких намірів не було,…можливо цим я його спровокував, … погроз з моєї сторони не було». В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_7 повністю підтвердив свої показання, дані ним в суді першої інстанції.
Тому посилання обвинуваченого та його адвоката на наявність агресивної та провокуючої поведінки потерпілого ОСОБА_7 та, відповідно, законне право обвинуваченого ОСОБА_5 на самооборону, а також зміна показів потерпілим ОСОБА_7 та його клопотання перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_5 з ст. 121 ч. 1 на ст. 124 КК України суд апеляційної інстанції розцінює яке спосіб ухилення ОСОБА_5 від відповідальності за тяжкий злочин.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Пленум Верховного Суду України в п. 2 Постанови № 1 від 26 квітня 2002 року орієнтує суди на те, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. Для з`ясування наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення.
Проте у даному провадженні судом не встановлено факту небезпечного посягання ОСОБА_7 чи хоча б створення реальної загрози заподіяння шкоди ОСОБА_5 .
Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_11 пояснив (Т.2, а.п. 135), що «під час сварки, коли ОСОБА_7 поклав руки в кишені своєї куртки при цьому сказав «я тебе вб`ю», він відчув загрозу своєму життю і для захисту від посягання на своє життя завдав один удар ножем в область живота потерпілого».
Дана сварка відбувалася між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , з одного боку, та ОСОБА_7 , - з іншого.
Потерпілий ОСОБА_7 , в районному суді вказав, що «в ході сварки з ОСОБА_10 та обвинуваченим він відчув удар, Він дійсно поклав руки в карман одежі, але без будь-яких намірів. Удар був нанесений обвинуваченим, який в цей час знаходився позаду з ОСОБА_12 » (Т.2, а.п. 135).
Враховуючи вище наведене, районний суд обґрунтовано вказав на відсутність стану необхідної самооборони у ОСОБА_5 , з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.
Будь-які інші докази, які могли б стати підставою для зміни чи скасування вироку районного суду в поданих апеляційних скаргах та матеріалах провадження відсутні.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 в межах кримінального провадження № 0001378 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 слід рахувати з моменту його затримання 12 вересня 2015 року і до вступу рішення суду в законну силу, тобто до 01 березня 2016 року.
На підставі наведеного та керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , в його інтересах адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 за ст. 121 ч. 1 КК України без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24 грудня 2015 року строк його попереднього ув`язнення з 12 вересня 2015 року по 01 березня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції впродовж трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
суддя апеляційного суду
Чернівецької області ОСОБА_1