ПОСТАНОВА 14 березня 2016 року м. Київ
Суддя Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року захиснику відмовлено у витребуванні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 через невідповідність касаційної скарги вимогам кримінально-процесуального закону, а саме, захисник, посилаючись на незаконність судових рішень у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, у касаційній скарзі наводив доводи щодо неповноти та однобічності судового слідства та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінальної справи і при цьому порушував питання про необхідність встановлення судом касаційної інстанції інших фактичних обставин справи шляхом надання іншої оцінки доказам по справі, і, як наслідок, ставив питання про закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях засудженого складів злочинів, тобто наводив доводи, які, виходячи з положень ст. 398 КПК 1960 року, судом касаційної інстанції не перевіряються.

Крім того, долучена до касаційної скарги копія оскаржуваного вироку не була завірена належним чином.
У межах встановленого кримінально-процесуальним законом строку захисником повторно подано касаційну скаргу.

Разом з тим, кримінальну справу не може бути витребувано з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни вироку, ухвали чи постанови є:
- істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 КПК 1960 року);
- неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК 1960 року);
- невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 КПК 1960 року).

Захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, наводить доводи, які стосуються, на його думку, неправильності висновків як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, невірної оцінки доказів по справі, при цьому ці доводи касаційної скарги захисника ґрунтуються на необхідності встановлення судом касаційної інстанції інших фактичних обставин справи шляхом надання іншої оцінки доказам по справі, і, як наслідок, закриття провадження відносно ОСОБА_3 , що не узгоджується з вимогами ст.ст. 398, 370 КПК 1960 року.

Також захисник, вказуючи на неправильне застосування вимог кримінального закону, посилається на ст. 28 КК, і, виходячи з цього та з оцінки доказів, яку надає захисник в касаційній скарзі, зазначає про незаконність судових рішень, що не узгоджується з положеннями ст. 371 КПК 1960 року.

Поряд з цим, захисник, посилаючись на те, що апеляційний суд не перевірив доводи апеляцій, не наводить відповідного обґрунтування щодо незаконності мотивів та висновків, наведених в ухвалі апеляційного суду на спростування цих доводів, а також не вказує, які порушення допущені судом апеляційної інстанції при перевірці вказаних доводів і яким чином ці порушення могли перешкодити чи перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що не узгоджується з положеннями ст. 370 КПК 1960 року.

Крім того, слід зазначити, що наведені доводи фактично є аналогічні доводам попередньої касаційної скарги.

Справа може бути витребувана при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених у постанові недоліків в межах строку, визначеного ст.386 КПК 1960 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.388 КПК 1960 року, п.15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК,

п о с т а н о в и в:

захиснику ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1