АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
____________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

доставленої в зал судового

засідання підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою суду задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та продовжено строк тримання під вартою до 03 квітня 2016 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Москви Російської Федерації, громадянки Російської Федерації, з вищою освітою, одруженої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично мешкала на території України з березня 2015 року, а за адресою: АДРЕСА_2 , з листопада 2015 року (зі слів), раніше не судимої (зі слів),

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.3 ст.15, ч.2 ст.258 КК України.

В ухвалі, слідчий суддя вказав, що повідомлена ОСОБА_8 підозра обґрунтовується матеріалами кримінального провадження долученими до клопотання слідчого, а заявлені стороною обвинувачення ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином не зменшились та продовжують існувати. Врахував, тяжкість кримінальних правопорушень, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, вік підозрюваної, сімейний стан та стан здоров`я, місце проживання та інші характериризуючі дані про особу ОСОБА_8 , дані про соціальні зв`язки, спосіб життя, необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою.

Захисник в апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість, незаконність та невмотивованість ухвалу суду просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу. Також, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року, оскільки вона була проголошена 08 лютого 2016 року та у зв`язку з необхідністю часу для підготовки апеляційної скарги, подана до апеляційного суду, після закінчення строку її оскарження.

В доводах апеляційної скарги сторона захисту зазначає про те, що суд належним чином не дослідив матеріали кримінального провадження на яких ґрунтується повідомлена ОСОБА_8 підозра та безпідставно залишив поза увагою посилання захисника щодо їх недоведеності та недопустимості.

Вказує, що вручене ОСОБА_8 письмове повідомлення про підозру не містить будь-яких обставин вчинення вказаною особою інкримінованих їй правопорушень, зокрема часу, місця, мотивів, способу вчинення, складене на українській мові, що є порушенням законних прав підозрюваної, враховуючи що остання є громадянкою Російської Федерації та не розуміє української мови.

Стверджує про відсутність ризиків у даному кримінальному провадження, оскільки членство ОСОБА_10 в ДУК «Правий сектор», участь на боці України в бойових діях на сході держави з терористичними проросійськими угрупованнями ДHP і JIHP повністю спростовують ризик того, що остання може переховуватися від органів досудового розслідування, зважаючи на можливість переслідування її з боку правоохоронних органів Російської Федерації.

Вважає, що стороною обвинувачення не було надано суду даних, які б підтверджували ризик можливості перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні (зокрема, щодо наявності у підозрюваної ОСОБА_10 рідних, близьких осіб, знайомих як в У країні, так і за її межами, транспортних засобів, нерухомого майна, рахунків в банківських установах України, інших держав, закордонного паспорту, відкритої візи в одну із іноземних держав, квитка на авіарейс, потяг тощо; незаконно впливати на свідків, потерпілих, підозрюваних у кримінальному провадженні.

Посилається і на те, що при постановлені ухвали про продовження відносно підозрюваної ОСОБА_10 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не враховано вимоги ратифікованого Україною Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, згідно з ч. 1 ст. 9 якого кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

В апеляційній скарзі захисник акцентує увагу суддів і на пропущенні строку звернення слідчого з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу захисника в повному обсязі, доводи прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, а апеляційної скарги захисника - без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Згідно ухвали слідчого судді, у провадженні 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України перебувають матеріали кримінального провадження № 0000402 від 09 грудня 2015 року, за підозрою громадян України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та громадян Російської Федерації ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.258-3, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст.258 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що в грудні 2015 року ОСОБА_16 створив терористичну групу, до складу якої увійшли вищеназвані громадяни України та Російської Федерації.

Також, встановлено, що в грудні поточного року, ОСОБА_8 у різних містах України, зокрема в м. Києві та м. Харкові, умисно з метою досягнення свого злочинного наміру, спрямованого на участь та сприяння в діяльності створеної терористичної групи, вчиняла умисні дії, направлені на підготовку вчинення терористичних актів, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, створюючи небезпеку для життя і здоров`я людей, заподіяння значної майнової шкоди та настання тяжких наслідків, що виразилося в наданні учасникам групи найбільш прийнятних місця, часу та способів вчинення злочину, які є необхідними для їх реєстрації.

10 грудня 2015 року ОСОБА_8 була затримана в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня їй було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України, а саме в участі в терористичній групі, в сприянні діяльності терористичної групи та вчиненні замаху на терористичний акт за попередньою змовою групою осіб, що призвів до заподіяння значної майнової шкоди та інших тяжких наслідків.

12 грудня 2015 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 лютого 2016 року включно, без визначення розміру застави.

01 лютого 2016 року постановою першого заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000402 було продовжено до чотирьох місяців, тобто до 09 квітня 2016 року.

04 лютого 2016 року Шевченківським районним судом розглянуто клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , за погодженням зі прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , до 03 квітня 2016 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих правопорушень є обґрунтованою та підтверджується вагомими даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження за клопотанням слідчого.

Доведеність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_8 до вчинення злочинів направлених проти громадської безпеки досліджувалася судом першої інстанції під час розгляду клопотання про застосування, та продовження дії виняткового запобіжного заходу, перевірялася і судом апеляційної інстанцій.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати повідомлену підозру такою, що може переконати об`єктивного спостерігача в причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.258-3, ч. 3 ст. 15ч. 2 ст. 258 КК України, що є підставою для застосування щодо неї відповідних заходів забезпечення кримінального провадження.

Доводи сторони захисту з приводу безпідставного залишення поза увагою судом посилання захисника щодо недоведеності та недопустимості доказів кримінального провадження на яких ґрунтується повідомлена ОСОБА_8 підозра, не беруться колегією суддів до уваги тому, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя на відповідні твердження сторони захисту правильно вказав, що на даному етапі досудового розслідування суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості, для визначення особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, тобто оцінка доказів є прерогативою суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

Перевіряючи викладені обставини в клопотанні слідчого на предмет наявності ризиків, слідчий суддя встановив, що ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу та на момент продовження строку тримання під вартою до теперішнього часу не зменшилися. Перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_8 може ухилитись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати досудовому розслідуванню, а також може виїхати за межі України.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів вважає, що ризики є очевидними, з огляду на те, що підозрювана є громадянкою Російської Федерації, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, не має постійного місця проживання на території України, офіційно не працевлаштована.

Як зазначено в повідомлені про підозру, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, а тому у разі повернення на волю може спробувати незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею без належного дослідження доказів та обставин кримінального провадження, з огляду на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є голослівними та спростовуються викладеним.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку і про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні,оскільки ч. 5 ст. 176 КПК України, прямо вказано, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 199 КПК України, слідчий суддя розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою встановив і наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення.

Згідно клопотання, завершенню досудового розслідування перешкоджає проведення значного обсягу слідчих дій та процесуальних заходів до виконання вимог ст. 290 КПК України, складення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Посилання апелянта на порушення вимог Конвенції про захист прав та основоположних свобод, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права про забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, колегія суддів вважає безпідставними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, оскільки постановлена, згідно з дотриманням вимог закону та обґрунтованою, так як постановлена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника, з викладених в них доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 117, 183,199, 194, 196, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Поновити строк на апеляційне оскарження захиснику ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 та продовжено строк тримання під вартою до 03 квітня 2016 року, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

_____________ _______________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-сс/796/591/2016 Категорія 199 КПК України
Слідчий суддя суду першої інст.: ОСОБА_17
Головуючий суддя в суді апел. інст.: ОСОБА_1