Справа № 192/486/16-к
Провадження № 1-кп/192/44/16
В И Р О К
Іменем України
"29" лютого 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження № 0000278, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2015 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Жданове, Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який не працює, має вищу освіту, неодруженого, не є інвалідом, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

02 травня 2015 року близько 04-ї години ОСОБА_3 , знаходячись в приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс потерпілому 3-4 удари кулаком правої руки по обличчю, від чого ОСОБА_5 , впав на підлогу та ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, наніс ще декілька ударів по лівій нозі ОСОБА_5 , після чого ще один удар своєї ноги по нозі потерпілого згори вниз, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани м`яких тканин голови, перелому кісток носу зі зміщенням уламків, деформації зовнішнього носу, викривлення носової перегородки з порушенням функції носового дихання, закритого перелому зовнішньої кісточки і заднього краю великоберцової кістки лівої гомілки, розрив дистального міжберцового синдесмозу, які відносяться до середнього ступеню тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Пояснив, що 02 травня 2015 року в АДРЕСА_2 о 4 год., він перебуваючи в кафе «Ковчег», танцював з дівчиною. До нього підійшов потерпілий і між ними виникла сварка, у зв`язку з чим він вдарив 3-4 рази потерпілого по обличчю, після цього, коли потерпілий впав, він вдарив його ззаду по нозі декілька разів своєю ногою, і один раз по нозі зверху вниз.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 02 травня 2015 року в АДРЕСА_2 о 4 год., він перебуваючи в кафе «Ковчег», підійшов до обвинуваченого, і заговорив з дівчиною, з якою танцював обвинувачений. Після цього він відчув удар по потилиці, а потім декілька ударів по носу, від яких він впав вперед, і потім обвинувачений вдарив декілька разів своєю ногою по його нозі.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, визнав, у відповідність до ч.3 ст.349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочину та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, що свідчить про щире каяття обвинуваченого, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, оскільки призначенням більш м`якого виду покарання не буде досягнено виховної мети покарання, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, враховуючи особу обвинуваченого та визнання ним вини, суд вважає, що є підстави звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи цивільний позов пред`явлений потерпілим в даному кримінальному провадженні суд приходить до такого.

Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальну шкоду, в розмірі 13997 грн., моральну шкоду в розмірі 60000 грн.

Обвинувачений під час судового розгляду, пред`явлені вимоги в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 13997 грн. визнав і їх не оспорє, у зв`язку з чим, дані вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 60000 грн., то виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілому моральної шкоди, і визначаючи її розмір суд враховуючи, що діями обвинуваченого було заподіяно тілесні ушкодження, які зумовили тривалий розлад здоров`я потерпілого, і тому 10000 грн., це саме той розмір, який є достатнім для відшкодування заподіяних потерпілому моральних страждань. Визначений позивачем розмір 60000 грн., суд вважає дуже завищеним і таким, що не відповідає рівню заподіяної моральної шкоди потерпілому. Окрім цього, позивач в своїх пояснення зазначив, що в розмір відшкодування моральної шкоди ним внесено також витрати на майбутню операцію, та витрати на лікування, які не підтверджені документально, тобто компенсування, яке не відноситься до моральної шкоди, визначеної ст. 23 ЦК України.

Суд не приймає доводів сторони захисту, що розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. є достатнім розміром, з підстав, які викладені судом вище.

Таким чином суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 слід, стягнути на відшкодування матеріальної шкоди 13997 грн., на відшкодування моральної шкоди 10000 грн. В задоволенні іншої частині позову ОСОБА_5 слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині розгляду цивільного позову, суд виходить з того, що згідно до п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про відшкодування майнової шкоди, і тому згідно ч. 3 ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру, слід стягнути з відповідача на користь держави, та 551 грн. 20 коп. за вимогу немайнового характеру, на користь позивача, оскільки дана сума судового збору сплачена ним під час пред`явлення позову до суду (а.с. 24).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком два роки.

Строк покарання рахувати з моменту початку його фактично виконання.

На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_3 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 в період іспитового строку такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти про зміну місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід, у виді особистого зобов`язання, обраний ОСОБА_3 , ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року, вважати продовженим до моменту набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 13997 (тринадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім) грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн., а всього стягнути 23997 (двадцять три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судові витрати, в частині розгляду цивільного позову немайнового характеру, а саме судовий збір сплачений при пред`явлені позову в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 (двадцять) коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в частині розгляду цивільного позову майнового характеру, а саме судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) грн. 20 (двадцять) коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1