Справа № 638/6433/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2016 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002082 про арешт майна та визнання його речовим доказом по кримінальному провадженню, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «Мерседес МЛ-350», державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , визнати зазначений автомобіль речовим доказом по кримінальному провадженню № 0002082.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що в провадженні слідчого СВ Дзержинського ВП ХМУ України в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0002082, зареєстровані 29.04.2015 року за ч.1 ст.129 КК України за заявою ОСОБА_7 щодо погрози вбивством на його адресу з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яке мало місце 21.04.2015 року на вулиці Сумській у м. Харкові. Досудовим слідством встановлено, що 21.04.2015 року о 16:00 годині недалеко від перехрестя вулиць Сумської та Маяковського у м. Харкові на потерпілого ОСОБА_7 вчинено наїзд автомобілем «Мерседес МЛ-350», державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , який розцінено як погрозу вбивством, оскільки в подальшому останній повідомив ОСОБА_7 про це. В результаті вказаного наїзду потерпілому спричинені тілесні ушкодження та на даний момент ОСОБА_7 проходить лікування та звернувся до ХОБСМЕ для встановлення ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень. Крім того, внаслідок зазначених вище протиправних дій ОСОБА_7 спричинена моральна шкода, розмір якої він оцінив у 100000 грн. З метою забезпечення зазначеного позову потерпілим ініційовано перед слідчим питання щодо належного майна та подальшого накладення арешту на нього, в якому відмовлено. Вважає, що автомобіль «Мерседес МЛ-350» державний номер НОМЕР_1 відповідає критеріям ст.167 КПК України, а тому звернувся до суду з даним клопотанням.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Прокурор та слідчий заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_7 , посилаючись на його безпідставність та необгірнутованість.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
До єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2015 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за № 0002082, передбаченого ч.1 ст.129 КК України на підставі заяви ОСОБА_7 від 21.04.2015 року щодо погрози вбивством на його адресу 17.04.2015 року з боку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись на вулиці Сумській міста Харкова.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 відмовився давати пояснення на підставі ст.63 Конституції України.

Згідно висновку експерта № 306-КЕ/2015 комісійної судово медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0002082 від 22.04.2015 року за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ,експерта комісія позбавлена можливості встановити дійсні строки утворення травми лівого колінного суглобу ОСОБА_7 . Тобто стверджувати, що дане ушкодження утворилося саме під час подій 17.04.2015 року, тим більше, внаслідок наїзду транспортного засобу, не є можливим. Крім того, згідно даним медичної документації та консультативного огляду ОСОБА_7 в останнього має місце застаріле травматичне ушкодження зв`язкового апарату лівого колінного суглобу.

За змістом положень ч.1 ст.173 КПК України, обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано автором клопотання.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна суд виходив з того, що відсутні правові підстави до арешту майна, передбачені п.1 ч.2 ст.173 КПК України, оскільки у даному кримінальному провадженні відсутні особи, яким повідомлено про підозру, зокрема відсутнє повідомлення про підозру ОСОБА_8 , власнику автомобіля «Мерседес МЛ-350», державний номер НОМЕР_1 , не надано доказів про причинно наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_8 та виникненням у зв`язку з цим тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , не доведено, що незастосування заходу забезпечення у вигляді арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи викладене, не доведеність необхідності арешту автомобіля «Мерседес МЛ-350», державний номер НОМЕР_1 , та визнання його речовим доказом по кримінальному провадженню, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , що діє в інтересах потерпілого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002082 про арешт майна та визнання його речовим доказом по кримінальному провадженню відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1