Справа № 405/1181/16-к
УХВАЛА

30.05.2016 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000004 від 26 січня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, Новотроїцького району, с. Сергіївка, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді курсанта навчального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , 28 березня 2015 року самовільно залишив, в умовах особливого періоду, зазначену військову частину, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжує ухилятися від проходження військової служби дотепер, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, - самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року громадянина ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, 14 березня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 51 від 14 березня 2015 року солдата ОСОБА_5 зараховано на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального батальйону військової частини.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), ст. ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; додержуватись правил військової поведінки; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки; завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини, в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 28 березня 2015 року вирішив самовільно залишити військову частину, в умовах особливого періоду.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на самовільне залишення військової частини, в умовах особливого періоду, солдат ОСОБА_5 28 березня 2015 року самовільно залишив, в умовах особливого періоду, зазначену військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжує ухилятися від проходження військової служби дотепер, проводячи службовий час на власний розсуд.

У період з 28 березня 2015 року по теперішній час солдат ОСОБА_5 командування військової частини чи органи військового управління про своє місцезнаходження не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав, проводячи службовий час на власний розсуд.

Солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проходячи військову службу на посаді курсанта навчальних зборів, на порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 №551-ХІV (далі Статутів), ст. ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільно залишив військову частину, в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 28 березня 2015 року самовільно залишив військову частину в умовах особливого періоду, та продовжує ухилятися від проходження служби дотепер, в умовах особливого періоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації.

Санкція зазначеного злочину передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких злочинів.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про вчинення кримінального правопорушення, матеріалами службового розслідування, показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження.

26 січня 2016 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру в порядку передбаченому КПК України про вручення повідомлень.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі, а саме, запобігання спробам:

1. Переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки з 28 березня 2015 року по теперішній час ОСОБА_5 на службу не прибув та його місцезнаходження невідоме.

2. Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки особи які допитані, та яких планується допитати в якості свідків, є військовослужбовцями військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , у якій солдат ОСОБА_5 тривалий час проходив військову службу та має безперешкодний доступ до свідків в рамках даного кримінального провадження.

3. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином оскільки може допускати невиконання процесуальних обов`язків щодо явки за викликами до слідчого та прокурора; при чому може посилатись на різні, нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином затягуючи хід досудового розслідування, перешкоджаючи прийняттю процесуальних рішень та проведенню слідчих дій.

Крім того, підозрюваний мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на значній відстані від місця знаходження органу досудового розслідування, у зв`язку з чим посилаючись на відсутність транспорту або грошових коштів на проїзд не може забезпечити явку за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а саме продовжити вчиняти нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, та переховуватись від органів слідства та суду.

В повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків неможливо у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 тривалий час переховується від органів досудового слідства та суду, грубо ігнорує виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, затягує хід досудового розслідування та прийняття законного рішення.

Перевіривши надані матеріали клопотання, вислухавши прокурора, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підозрюваного, який зазначив про повне визнання вини та розкаяння, його захисника, яка вказала на необґрунтованість ризиків та просила застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки підозрюваний не має наміру ухилятись від слідства та суду, має постійне місце проживання, повністю визнає вину у вчиненому та розкаюється, слідчий суддя вважає необхідним застосування відносно ОСОБА_5 більш мякого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашнього арешту.

При цьому враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ст. 177 КПК України відповідними ризиками визначено переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ч.1 ст. 183 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обовязки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Встановлено, що ОСОБА_5 є повнолітньою особою, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Викладене свідчить як про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, так і про існування ризиків перешкоджання вказаною особою кримінальному провадженню, а саме переховування від органів досудового розслідування або суду в зв`язку з розумінням можливості призначення покарання у вигляді позбавлення волі.

Викладені обставини свідчать про наявність передбачених законом підстав для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу. Проте, при розгляді клопотання слідчого прокурором не доведено тієї обставини, що визначені законом більш мякі запобіжні заходи відносно ОСОБА_5 не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК Кодексу. Так, заперечення прокурора проти застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мають загальний характер і позбавлені змістовного наповнення. Між тим, встановлені по справі обставини, а саме наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання обєктивно свідчить про відсутність необхідності тримання ОСОБА_5 під вартою і про можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, слідчий суддя вважає необхідним застосування відносно ОСОБА_5 більш мякого запобіжного заходу ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 26.07.2016 р.

Відповідно до ч. 4 і ч. 5 ст. 194 КПК України ОСОБА_5 має бути зобов`язано прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, також на нього необхідно покласти обов`язки: не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає; утримуватись від спілкування з свідками у кримінальному провадженні визначених слідчим.

Керуючись ст.ст. 176, 177,178, 181, 193,194,196, 202 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого військової прокуратури Кіровоградського гарнізону ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000004 від 26 січня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, Новотроїцького району, с. Сергіївка більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме, домашній арешт на строк до 26.07.2016 р., який полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_5 будинок АДРЕСА_1 району цілодобово.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, Новотроїцького району, с. Сергіївка, на строк до 26.07.2016 р. такі обовязки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований і проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд в залежності від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, визначених слідчим;

- носити електронний засіб контролю.

Розяснити ОСОБА_5 , що працівники національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право зявлятись до нього в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, повязаних із виконанням покладених на нього зобовязань.

Розяснити ОСОБА_5 , що відмова від носіння електронного засобу контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а також намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обовязків, покладених на підозрюваного при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Дата закінчення дії даної ухвали 26.07.2016 р.

Ухвалу передати до Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1