АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/5561/14-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/919/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
12 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
-головуючого ОСОБА_2 ,
-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
-за участю секретаря ОСОБА_5 ,
-прокурора ОСОБА_6 ,
-представників потерпілого
Ощадний банк України»: ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,
-цивільного позивача ОСОБА_9 ,
-представника цивільного
позивача ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,
-представника цивільного
позивача ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 ,
-обвинуваченої ОСОБА_13 ,
-захисника ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 1-кп/790/919/16 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченої ОСОБА_13 , захисника ОСОБА_14 , представника потерпілого ВАТ «Державний Ощадний банк України» ОСОБА_7 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2016 року,-
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Соколово Зміївського району Харківської області, громадянку України, з неповною вищою освітою, не працюючу, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:
- 04.06.2013 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 191, ч.5 ст.191, ч.1 ст.366, ч.2 ст. 366 КК України на 7 років позбавлення волі з забороною займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на 3 роки з конфіскацією всього особистого майна; ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 р. вирок змінено: дії ОСОБА_13 перекваліфіковані з ч.2 ст.366 КК України на ч.1 ст.366 КК України та на підставі ст.49 КК України звільнено від покарання, призначеного за ч.1 ст.366 КК України.; призначено ОСОБА_13 за ч.5 ст.191 КК України із застосуванням ст.69 КК України покарання 6 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього особисто належного їй майна; За сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст. 191, ч.5 ст.191 КК України, на підставі ст.70 КК України, ОСОБА_13 призначено остаточне покарання - 6 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки, з конфіскацією всього особистого їй належного майна, -
засуджено:
- за ч.3 ст. 191 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно господарчих функцій на строк 2 роки;
- за ч.5 ст. 191 КК України на 7 років позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки, з конфіскацією всього особисто їй належного майна;
- за ч.1 ст. 200 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі чотирьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
- за ч.2 ст. 200 КК України до покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі вісім тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
- за ч.1 ст. 366 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки 6 місяців.
На підставі п.п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_13 за ч.3 ст. 191, ч.1 ст.200, ч.2 ст.200, ч.1 ст.366 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного за ч.5 ст.191 КК України покарання зараховано частково відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 04.06.2013 року та призначено ОСОБА_13 остаточне покарання - 7 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки, з конфіскацією всього особисто їй належного майна.
Постановлено стягнути:
- з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_9 - 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди;
- з Харківського обласного управління АТ «Державний Ощадний банк України» на користь ОСОБА_11 - 31 275 доларів США на відшкодування матеріальної шкоди.

Як установив суд, 04 серпня 2000 року, відповідно наказу начальника Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» №290, ОСОБА_13 була переведена з посади старшого контролера- оператора філії ТВБВ № 100020/0326 ТВБВ Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» на посаду завідуючої філії ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», розташованого за адресою: м.Харків вул. Слов`янська №4, з повною матеріальною відповідальністю, де працювала до 28.02.2009 року.
Відповідно до посадової інструкції і посадових обов`язків ОСОБА_13 здійснювала керівництво усією діяльністю відділення в межах наданих їй прав, забезпечення та виконання своєчасного і якісного проведення визначених банківських та інших операцій на підставі наданого правлінням ВАТ «Ощадбанк» дозволу на право проведення окремих операцій в національній та іноземній валюті, обов`язками по відкриттю і веденню поточних рахунків клієнтів, в тому числі за переказом грошових коштів з цих рахунків і нарахуванню коштів на них.
Крім того ОСОБА_13 , як завідуючій філії ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», 19 серпня 2003 р. Харківським обласним управлінням ВАТ «Державний Ощадний банк України» була видана довіреність на прийняття вкладів (депозитів) від юридичних (крім банків) і фізичних осіб, також на відкриття і ведення поточних рахунків клієнтів в грошовій одиниці України , проведення операцій з валютними цінностями .
Таким чином ОСОБА_13 була наділена виконавчо-організаційними та адміністративно-господарськими функціями.
ОСОБА_13 , працюючи на вищевказаній посаді, будучи посадовою особою, діючі з корисливих мотивів, шляхом зловживання своїм службовим становищем, в період часу з 21.09.2006 р. по 17.02.2009 р. стала на шлях привласнення чужого майна, тобто ввірених їй грошових коштів в особливо великих розмірах, посадового підроблення, та підроблення банківських документів доступу до банківських рахунків.
В період часу з 21 вересня 2006 р. по 17 лютого 2009 р. ОСОБА_13 , будучи службовою особою шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, привласнила ввірені їй грошові кошти ВАТ «Ощадбанк», які отримала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_15 за наступних обставин.
21 вересня 2006 р. ОСОБА_13 в приміщенні ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» за адресою: м. Харків, вул. Слов`янська,4 від імені ВАТ «Ощадбанк» уклала договір №3 від 21.09.2006 р. з ОСОБА_15 на відкриття ним депозитного рахунку в доларах США в ВАТ «Ощадбанк». При цьому ОСОБА_13 у зв`язку з укладанням договору отримала від ОСОБА_15 5000 доларів США ( еквівалент 25 250 грн.). ОСОБА_13 видала ОСОБА_15 підписану нею та завірену печаткою ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», квитанцію номер якої не встановлений, в якій була відображена отримана від ОСОБА_15 грошова сума. Вказані грошові кошти ОСОБА_13 привласнила, не оприбуткувавши по касі ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України».
20 лютого 2007 р. ОСОБА_13 в приміщенні ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» від імені ВАТ «Ощадбанк» уклала договір №60 від 20.02.2007 р. з ОСОБА_15 на відкриття ОСОБА_15 депозитного рахунку в гривні в ВАТ «Ощадбанк» терміном на 1 рік під 12% річних. При цьому один примірник зазначеного договору ОСОБА_13 завірила власним підписом і печаткою філії ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», після чого видала його ОСОБА_15 , отримавши від ОСОБА_15 в зв`язку з укладанням даного договору 2000 грн. Тоді ж ОСОБА_13 видала ОСОБА_15 підписану нею та завірену печаткою ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», квитанцію №2 від 20.02.2007 р., в якій була відображена отримана від ОСОБА_15 грошова сума. Отримані від ОСОБА_15 грошові кошти ОСОБА_13 привласнила, не оприбуткувавши по касі ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України».
Крім того, 17 лютого 2009 р. в приміщенні ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» ОСОБА_15 передав ОСОБА_13 кошти в сумі 218000 грн. для подальшого їх розміщення на відкритому, на його думку, депозитному рахунку в гривні у ВАТ «Ощадбанк» за договором №60 від 20.02.2007 р., за яким насправді у ВАТ «Ощадбанк» рахунок не відкривався. Отримавши від ОСОБА_15 у зв`язку з укладанням вищевказаного договору грошові кошти в сумі 218000 гр., ОСОБА_13 видала 17 лютого 2009 р. ОСОБА_15 підписану нею та завірену печаткою ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» квитанцію №1 від 17.02.09 року, в якій була відображена отримана від ОСОБА_15 грошова сума у розмірі 220000 грн., з урахуванням раніше зробленого внеску за договором на суму 2000 грн.. Отримані від ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 218000 грн. ОСОБА_13 привласнила, не оприбуткувавши по касі ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України».
Крім того, в період часу з 25 грудня 2006 р. по 21 січня 2009 р. ОСОБА_13 , будучи службовою особою, діючи повторно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, привласнила ввірені їй грошові кошти ВАТ «Ощадбанк», які отримала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_16 за наступних обставинах.
Таким чином ОСОБА_13 , зловживаючи службовим становищем, діючи повторно, в період часу з 25 грудня 2006 р. по 21 січня 2009 р., привласнила ввірені їй грошові кошти ВАТ «Ощадбанк», в особливо великих розмірах, які отримувала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_16 в сумі 285000 доларів США, що за курсом НБУ становило 1 449 001 гр..
Також ОСОБА_13 , будучи службовою особою, 10 жовтня 2008 р. в приміщенні ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» шляхом зловживання своїм службовим становищем виготовила підроблену заяву №1 на видачу готівки по депозитному рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_16 на зняття нарахованих за вкладом процентів в сумі 237,70 доларів США, за якою отримала в ВАТ «Ощадбанк» від імені ОСОБА_16 , підробивши його підпис, грошові кошти в сумі 237,70 доларів США, що за курсом НБУ дорівнювало 1171 гр. 17 коп., які привласнила. Даний злочин ОСОБА_13 вчинила повторно.
Крім того, в період часу з лютого 2007 р. по 5 лютого 2009 р. ОСОБА_13 , будучи службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів і повторно, привласнила ввірені їй грошові кошти ВАТ «Ощадбанк», які отримувала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_9 , за наступних обставинах.
Продовжуючи злочинну діяльність , у квітні 2008 року( точна дата не встановлена) ОСОБА_13 в приміщенні ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» від імені ВАТ «Ощадбанк» уклала з ОСОБА_9 договір , номер якого не встановлений, на відкриття ОСОБА_9 депозитного рахунку в доларах США у ВАТ «Ощадбанк» терміном на 1 рік під 5% річних. При цьому один примірник зазначеного договору ОСОБА_13 завірила власним підписом і печаткою філії ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», після чого видала його ОСОБА_9 .. Сума депозитного вкладу відповідно зазначеного договору становила 124000 доларів США , яка складалася із грошових коштів в сумі 4000 доларів США за укладеним в лютому 2007 р. договором і грошових коштів в сумі 120000 доларів США, які ОСОБА_9 передала ОСОБА_13 в день укладання нового договору на відкриття депозитного рахунку в доларах США. Також ОСОБА_13 особисто видала підписану нею та завірену печаткою ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» квитанцію, номер якої не встановлений, в якій була відображена сума депозитного вкладу ОСОБА_9 у розмірі 124000 доларів США. Отримані грошові кошти в сумі 120000 доларів США, що за курсом НБУ становило 606 000 гр., ОСОБА_13 привласнила, не оприбуткувавши їх по касі ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України».
Таким чином ОСОБА_13 , зловживаючи службовим становищем та діючи повторно за період часу з лютого 2007 р. по 5 лютого 2009 р., привласнила чуже майно - ввірені їй грошові кошти ВАТ «Ощадбанк», в особливо великих розмірах, які отримувала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_9 в сумі 243961 доларів США, що за курсом НБУ дорівнювало 1501591 гр. 50 коп., які в касу банку не внесла, а привласнила.
Крім того , 20 жовтня 2007 р. ОСОБА_13 , будучи службовою особою, шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи із корисливих мотивів, повторно, привласнила чуже майно, а саме ввірені їй грошові кошти ВАТ «Ощадбанк» в особливо великих розмірах, які отримала для внесення в касу банку від клієнта ОСОБА_11 , за наступних обставин.
Крім того, ОСОБА_13 , працюючи на посаді завідуючої ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», за адресою : м.Харків вул. Слов`янська 4 , в період з 21.09.2006 р. по 15.06. 2007 р., діючи умисно, з метою приховування факту скоєного нею привласнення чужого майна на суму 2000 євро, 2000 гр., та в доларах США, за допомогою службової оргтехніки - комп`ютера та принтера в приміщенні вказаного ТВБВ ВАТ «Ощадбанк» здійснила складання, а також видала наступні завідомо підроблені документи.
Договір №3 від 21.09.2006 р. на вклад «Універсального ощадного банку» в іноземній валюті на ім`я фізичної особи ОСОБА_15 без зазначення суми депозиту без зазначення терміну з процентною ставкою за депозитом 1%, в якому зазначила недостовірні дані в частині відкриття рахунку ОСОБА_15 №3 та розміщення на нього доларів США, тоді, як насправді, такий рахунок банком не відкривався, та відповідно грошові кошти на зазначений рахунок внесені не були, завіривши зазначений договір власним підписом і печаткою філії ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», після чого видала його ОСОБА_15 ..
Договір №60 від 20.02.2007 р. на вклад «Накопичувальний ощадного банку» в гривні на ім`я фізичної особи ОСОБА_15 з зазначення суми депозиту - 2000 гр. з зазначення терміну дії договору 1 рік , з процентною ставкою за депозитом 12%, в якому зазначила недостовірні данні в частині відкриття рахунку №60 ОСОБА_15 та розміщення на ньому 2000 гр., тоді як насправді такий рахунок банком не відкривався, та відповідно грошові кошти на зазначений рахунок внесені не були, завіривши зазначений договір власним підписом і печаткою філії ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», після чого видала його ОСОБА_15 ..
Договір №1 від 25.06.2007 р. на вклад «Накопичувальний - євро ощадного банку» в євро на ім`я фізичної особи ОСОБА_15 з зазначення суми депозиту - 2000 євро з зазначення терміну дії договору 6 місяців, з процентною ставкою за депозитом 5%, в якому зазначила недостовірні данні в частині відкриття рахунку ОСОБА_15 №1 та розміщення на нього 2000 євро, тоді як насправді такий рахунок банком не відкривався, та відповідно грошові кошти на зазначений рахунок внесені не були, завіривши зазначений договір власним підписом і печаткою філії ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», після чого видала його ОСОБА_15 ..
№ НОМЕР_2 та розміщення на нього 199254 доларів США, що за курсом Національного Банку України дорівнювало 1534255 гр. 80 коп.,тоді як насправді такий рахунок банком не відкривався, та відповідно грошові кошти на зазначений рахунок внесені не були, завіривши зазначений договір власним підписом і печаткою філії ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», після чого видала його ОСОБА_9 ..
- квитанцію №2 від 20 лютого 2007 р. про отримання від ОСОБА_15 на депозитний рахунок №60 грошових коштів в сумі 2000 гр. з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок № 60 на ім`я ОСОБА_15 ». в ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався, і відповідно по облікам банку грошові кошти , як внесені, не обліковувалися;
- квитанцію №1 від 25 червня 2007 р. про отримання від ОСОБА_15 на депозитний рахунок №2 грошових коштів в сумі 2000 євро з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок №2 на ім`я ОСОБА_15 в ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався, і відповідно по облікам банку грошові кошти , як внесені не обліковувались;
- квитанцію №1 від 17 лютого 2009 р. про отримання від ОСОБА_15 на депозитний рахунок №57 грошових коштів в сумі 220000 гр. з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок № 57 на ім`я ОСОБА_15 в ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався, і відповідно по облікам банку грошові кошти , як внесені не обліковувалися;
- квитанцію № 3 від 17 лютого 2009 р. про отримання від ОСОБА_15 на депозитний рахунок №1 грошових коштів в сумі 400000 російських рублів з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок №1 на ім`я ОСОБА_15 в ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався, і відповідно по облікам банку грошові кошти , як внесені не обліковувалися;
та використала їх, передавши ОСОБА_15 з метою уникнення викриття в скоєнні привласнення ввірених їй раніше грошових коштів і створення видимості законності проведених операцій.
Крім того, ОСОБА_13 , працюючи на посаді завідуючої ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», в період часу з 25 грудня 2006 р. по 21 січня 2009 р., діючі умисно і повторно, з метою приховування факту скоєного нею привласнення чужого майна - грошових коштів в сумі 250237,70 доларів США, що за курсом Національного Банку України дорівнювало 1214021 гр. 17 коп., за допомогою службової оргтехніки: комп`ютера та принтера в приміщенні вказаного ТВБВ ВАТ «Ощадбанк» здійснила підробку документів доступу до банківських рахунків та їх використання, а саме:
- квитанції №2 від 24 червня 2008 р. про отримання від ОСОБА_16 на депозитний рахунок № НОМЕР_9 грошових коштів в сумі 100000 доларів США з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_16 в ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався, і відповідно по облікам банку грошові кошти, як внесені, не обліковувалися;
- квитанції №1 від 23 липня 2008 р. про отримання від ОСОБА_16 на депозитний рахунок № НОМЕР_10 грошових коштів в сумі 110000 доларів США з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_16 в ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався, і відповідно по облікам банку грошові кошти, як внесені, не обліковувалися;
ОСОБА_13 використала вказані документи, передавши їх ОСОБА_16 з метою уникнення викриття в скоєнні привласнення ввірених їй раніше грошових коштів і створення видимості законності проведених операцій.
Крім того, ОСОБА_13 , з метою викрадення грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_16 № НОМЕР_1 , 10 жовтня 2008 р. виготовила завідомо підроблені документи на доступ до банківських рахунків:
- заяву №1 від 10 жовтня 2008 р. на видачу готівки по депозитному рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_16 на зняття нарахованих за вкладом процентів у сумі 237,70 доларів США (1171 грн.17 копійок), за якою ОСОБА_13 отримала в ВАТ «Ощадбанк» від імені ОСОБА_16 , підробивши його підпис, грошові кошти в сумі 237,70 доларів США, які звернула на свою користь.
Крім цього, ОСОБА_13 , працюючи на посаді завідуючої ТВБВ № 100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», в період часу з 9 червня 2008 року по 5 лютого 2009 року, діючі умисно, діючи повторно, з метою приховування факту скоєного нею привласнення чужого майна на суму 199254 доларів США, що за курсом Національного Банку України дорівнювало 1534255 гр. 80 коп., за допомогою службової оргтехніки: комп`ютера та принтера в приміщенні вказаного ТВБВ ВАТ «Ощадбанк» здійснила підробку документів доступу до банківських рахунків та їх використання, а саме:
- квитанції №2 від 9 червня 2008 р. про отримання від ОСОБА_9 на депозитний рахунок № НОМЕР_9 грошових коштів в сумі 236150 доларів США з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_9 в ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався і, відповідно по облікам банку грошові кошти, як внесені, не обліковувалися;
- квитанції №2 від 8 липня 2008 р. про отримання від ОСОБА_9 на депозитний рахунок № НОМЕР_10 грошових коштів в сумі 209665 доларів США з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_9 в ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався і,відповідно по облікам банку грошові кошти як внесені, не обліковувалися;
- квитанції №1 від 18 липня 2008 р. про отримання від ОСОБА_9 на депозитний рахунок № НОМЕР_10 грошових коштів в сумі 200665 доларів США з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_9 в ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався і, відповідно по облікам банку грошові кошти як внесені, не обліковувалися;
- квитанції №1 від 8 серпня 2008 р. про отримання від ОСОБА_9 на депозитний рахунок № НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 196843 доларів США з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 в ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався і, відповідно по облікам банку грошові кошти як внесені, не обліковувалися;
- квитанції №2 від 13 серпня 2008 р. про отримання від ОСОБА_9 на депозитний рахунок № НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 191843 доларів США з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок № НОМЕР_1 на імя ОСОБА_9 у ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався і, відповідно по облікам банку грошові кошти як внесені, не обліковувалися;
- квитанції №1 від 5 лютого 2009 р. про отримання від ОСОБА_9 на депозитний рахунок № НОМЕР_2 грошових коштів в сумі 199254 доларів США з призначенням платежу «відкриття рахунку», тоді як депозитний рахунок № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 у ТВБВ №100020/0326 Харківського обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України» взагалі не відкривався і, відповідно по облікам банку грошові кошти як внесені, не обліковувалися.
ОСОБА_13 використала вказані документи, передавши їх ОСОБА_9 , з метою уникнення викриття в скоєнні привласнення ввірених їй раніше грошових коштів і створення видимості законності проведених операцій.
В апеляційних скаргах:
- прокурор порушує питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та м`якістю призначеного обвинуваченій покарання. Указав, що суд безпідставно звільнив ОСОБА_17 за ч.3 ст.191 КК України від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, оскільки з дня вчинення обвинуваченою цього тяжкого злочину не минуло 10 років. Зазначив, що суд залишив поза увагою, що ОСОБА_17 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.191 КК України, яке згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, винуватість свою не визнала, завдану шкоду не відшкодувала, а тому призначене їй покарання за цим законом та остаточне покарання, за своїм розміром, є явно несправедливим через м`якість. Вважає, що суд безпідставно не застосував до ОСОБА_13 положення ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки на день набуття цим законом чинності, виходячи із приписів ч.5 ст.72 КК України про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, обвинувачена відбула більше однієї чверті призначеного їй строку основного покарання. Стверджує, що суд призначив ОСОБА_13 за ч.ч.1, 2 ст.200, ч.1 ст.366 КК України покарання, після чого на підставі ст.49 КК України, звільнив її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, чим порушив вимоги ст.44, 49, 50 КК України, оскільки повинен був звільнити ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності без призначення за ч.ч.1, 2 ст.200, ч.1 ст.366 КК України покарання. Крім того, в резолютивній частині вироку не вказано про зарахування ОСОБА_13 відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного покарання час її знаходження в місцях попереднього ув`язнення за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 04.06.2013 року - за період з 12.09.2011 року по 19.06.2012 року та з 04.06.2013 року по 28.05.2014 року. Просить вирок скасувати та ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким визнати ОСОБА_13 винною та призначити покарання:
-за ч.3 ст.191 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій строком на 1 рік;
-за ч.5 ст.191 КК України - 8 років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій строком на 2 роки та з конфіскацією всього належного обвинуваченій ОСОБА_13 майна;
-На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання - 11 років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного обвинуваченій ОСОБА_13 майна
-На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити остаточне покарання - 11 років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного обвинуваченій ОСОБА_13 майна.
На підставі ст.49 КК України - звільнити ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності за ч.ч.1, 2 ст.366, ч.ч.1, 2 ст.200 КК України.
Зарахувати ОСОБА_13 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 04.06.2013 року, за період з 12.09.2011 року по 19.06.2012 року та з 04.06.2013 року по 28.05.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі ст.2 закону України «Про амністію у 2014 році», звільнити ОСОБА_13 від відбування основного покарання у виді 11 років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських функцій строком на 3 роки, крім конфіскації всього належного обвинуваченій ОСОБА_13 майна;
- захисник ОСОБА_14 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_17 , посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд безпідставно не врахував строк попереднього ув`язнення обвинуваченої з 12 вересня 2011 року по 19 червня 2012 року, що спричинило неправильне застосування ч.5 ст.72 КК України в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк призначеного ОСОБА_17 покарання; необґрунтовано звільнив обвинувачену на підставі ч.1 ст.49 КК України від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.191 КК України у зв`язку з закінчення строків давності та безпідставно залишив без задоволення клопотання захисника та обвинуваченої про застосування до останньої положень ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році». Просить вирок скасувати, ухвалити апеляційним судом нове судове рішення і, з урахуванням приписів ч.5 ст.72 КК України, застосувати до обвинуваченої положення ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»;
- обвинувачена ОСОБА_13 , також не оспорюючи обґрунтованості засудження, правильності кваліфікації її дій, виду та розміру призначеного покарання, указує на безпідставність залишення судом без задоволення її та захисника клопотань про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році». Просить вирок змінити, провести відповідно до ч.5 ст.72 КК України правильний перерахунок зарахування строку її попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, і з урахуванням цього розрахунку застосувати до неї положення ст.2 чи ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році»;
- представник потерпілого ПАТ «Державний Ощадний банк України» - ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Указала, що у вироку не зазначено форми вини і мету вчинення обвинуваченою злочинів; визнаючи ОСОБА_13 суб`єктом злочинів у сфері службової діяльності, суд визнав, що обвинувачена була наділена «виконавчо-організаційними функціями», хоча визначення такого терміну Кримінальний кодекс України не містить. Зазначила, що висновок суду про привласнення обвинуваченою ввірених їй банком грошових коштів, які вона отримала від клієнтів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 для внесення в касу банку, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки грошові кошти належали цим особам і до моменту внесення їх у касу, не належали банківській установі. Стверджує, що факт заволодіння грошовими коштами, крім показань обвинуваченої, не підтверджено іншими доказами, а тому висновки суду про наявність у діянні ОСОБА_17 складу кримінальних правопорушень - є упередженими. Наголошує, що лише за одним епізодом, при отриманні 10.09.2008 року від ОСОБА_18 125 000 доларів США, ОСОБА_17 відкрила рахунок у ВАТ «Ощадбанк» і внесла на нього 60 000 доларів США, а за іншими епізодами банківські рахунки на внесення коштів не відкривалися, тобто не існували, і тому кваліфікація дій обвинуваченої за ч.ч.1, 2 ст.200 КК України правильна лише за вищевказаним епізодом, а за рештою епізодів - не правильно, оскільки банківських рахунків не існувало, тому і документи доступу до банківських рахунків не можуть існувати. Зазначила, що частину отриманих від ОСОБА_18 і ОСОБА_19 коштів, ОСОБА_17 повернула цим особам за їх вимогами, тобто кошти цих осіб ОСОБА_17 фактично привласнила у меншому розмірі, а тому висновки суду про привласнення обвинуваченою коштів цих вкладників у більшому розмірі є необґрунтованими. Вважає, що між ОСОБА_17 та її знайомими - вкладниками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 існувала попередня домовленість щодо вчинення певних дій з метою незаконного збагачення, а тому зазначеним особам фактично шкоди не завдано. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції;
- представник потерпілого ПАТ «Державний Ощадний банк України» адвокат ОСОБА_8 зазначає, що суд дійшов висновку про внесення ОСОБА_15 5 000 доларів США за договором №3 від 21.09.2006 року на вклад в іноземній валюті лише на підставі показань обвинуваченої ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , що є неприпустимим. При вирішенні цивільних позовів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 суд, у порушення вимог ст.ст.55- 57, 61, 65- 67 КПК України, не зазначив у вироку душевних страждань, які ОСОБА_19 перенесла в результаті вчинення обвинуваченою злочину. Указала, що фактичні обставини кримінального провадження, які підтвердженні доказами, свідчать про те, що ОСОБА_17 заволоділа грошовими коштами за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 . Однак, суд залишив це поза увагою, у результаті чого дійшов хибного висновку про вчинення кримінальних правопорушень лише однією ОСОБА_17 . Вважає, що дії ОСОБА_17 належить кваліфікувати за ч.1 ст.15, ч.1 ст.28, ч.5 ст.190 КК України, як замах на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою у особливо великих розмірах, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а щодо свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 матеріали кримінального провадження належить виділити в окреме провадження і направити прокурору для проведення досудового слідства. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника, які просили задовольнити їхні апеляційні скарги, прокурора, який частково підтримав доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, представників потерпілого - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які просили задовольнити їхні скарги та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, цивільного позивача ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , представника цивільного позивача ОСОБА_20 адвоката ОСОБА_12 , які просили вирок у частині цивільних позовів залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представників потерпілого - Ковези, адвоката ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_14 , прокурора підлягають задоволенню частково, а в задоволенні скарги обвинуваченої ОСОБА_13 належить відмовити.
Доводи відповідних апеляційних скарг представників потерпілого про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими.
Відповідно до положень ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, до якого належить і судове, підлягають доказуванню ряд обставин, що мають для нього значення, зокрема: час, місце, спосіб, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушенні, форма вини, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення і ці обставини, згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, повинні бути наведені у сформульованому у мотивувальній частині вироку обвинувачені, визнаному судом доведеним.
Цих вимог закону судом належним чином не виконано.
Як слідує із матеріалів провадження суд, формулюючи обвинувачення за ч.5 ст.191, ч.3 ст. 191 КК України, визнане доведеним, у порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку не зазначив мету вчинення ОСОБА_13 цих кримінальних правопорушень.
До того ж, у сформульованому у мотивувальній частині вироку обвинуваченні за ч.5 ст.191, ч.3 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України, суд визнав доведеним, що зазначені злочини ОСОБА_13 вчинила як службова особа, оскільки була наділена адміністративно-господарськими та виконавчо-організаційними функціями.
Однак, згідно пункту першому Примітки до статті 364 КК України службовими особами, наряду з іншими, є особи, які постійно чи тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій.
При цьому, такого визначення, як «посади, пов`язані з виконанням виконавчо-організаційних функцій», як про це зазначено у вироку, пункт перший Примітки до статті 364 КК України - не містить.
Отже суд не встановив і не зазначив у мотивувальній частині вироку передбачені ч.1 ст.91, п.2 ч.3 ст.374 КПК України обставини, які мають значення для кримінального провадження, що призвело до порушення права обвинуваченої на захист від конкретного обвинувачення.
Крім цього, відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення, до якого згідно ч.1 ст.369 цього ж КПК відноситься вирок, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно ч.3 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно вимог, передбачених п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку, серед іншого, повинні бути зазначені докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
За змістом цих норм закону суд має викласти у мотивувальній частині обвинувального вироку результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні, зазначити джерело доказу, фактичні данні, що стосуються доказуваної обставини, а також зазначити, які обставини даними доказами спростовуються або підтверджуються. Остаточну оцінку доказам суд дає з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності й достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України, а висновки суду щодо оцінки доказів повинні викладені в точних і категоричних судженнях, які б виключали сумніви в їх достовірності.
Всупереч означеним вимогам закону суд у мотивувальній частині вироку лише перерахував докази номера договорів, квитанції про стан рахунків вкладників, заяви на видачу готівки, на перерахування готівки, коротко розкрив зміст лише деяких із цих документів, не зазначаючи, які обставини ними підтверджуються або спростовуються, а також не дав належної оцінки, у тому числі з точки зору їх достатності для прийняття процесуального рішення по суті.
Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - є підставами для скасування вироку.
Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження вищевказаних обставин кримінального провадження, оскільки ці обставини не були встановлені судом.
З огляду на наведене, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Тому, виходячи із передбаченої п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження щодо забезпечення права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, у порушення вимог ст.108 КПК України у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання від 15 січня 2016 року, що згідно п.7 ч.2 ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і відповідно до положень ч.1 ст.415 КПК України підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції
Оскільки вирок скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, тому колегія суддів, згідно положень ч.2 ст.415 КПК України, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить усунути вищевказані порушення, перевірити доводи апеляційних скарг обвинуваченої, захисника, прокурора, інші доводи апеляційних скарг представників потерпілого - ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 і постановити рішення, яке б відповідало вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги представників потерпілого - ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_14 , прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_13 , залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2016 року щодо ОСОБА_13 скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_13 , обраний судом першої інстанції при ухвалені вироку у цьому кримінальному провадженні у виді тримання під вартою - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: