АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1548/2016 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 20008143 щодо обвинуваченої за ч.1 ст. 115 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Старокостянтинів Хмельницької області, зареєстрованої в

АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12

обвинуваченої ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та їй призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_7 визнана винною у тому, що вона 24.09.2015 близько 02 години, знаходячись за місцем свого проживання, в результаті конфлікту з ОСОБА_13 , який наніс їй декілька ударів в область голови, взяла сокиру, та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння і бажаючи настання смерті свого чоловіка, умисно, з метою заподіяння смерті, стала сокирою наносити йому удари в область голови, спричинивши ОСОБА_13 рубані поранення правої лобової та лівої скронево-тім`яної областей голови з ушкодженням головного мозку та його оболонок, від яких настала його смерть.

В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 просить вирок суд змінити, перекваліфікувавши її дії з ч.1 ст. 115 на ст. 116 КК України та призначити покарання у мінімальних межах ст. 116 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Вказує, що судом не було прийнято до уваги показання ОСОБА_7 в частині того, що в неї не було умислу на вбивство свого чоловіка. Сімейна ситуація, що склалася, носила для ОСОБА_7 психо-травмуючий характер через образи та знущання з боку чоловіка, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи № 294 від 17.12.2015.

Вказує, що у випадку, коли умисне вбивство вчинене після того, як стан сильного душевного хвилювання пройшов, вчинене залежно від обставин справи необхідно кваліфікувати за відповідною частиною ст. 115 КК України. Поведінка ОСОБА_7 у цьому випадку є обставиною, що істотно знижує суспільну небезпечність злочину і пом`якшує покарання (п.7 ст. 66 КК України).

Виникнення стану сильного душевного хвилювання внаслідок застосування до особи насильства на законних підставах або ж не в результаті систематичного знущання або тяжкої образи виключає відповідальність особи, яка в такому стані умисно вчинила вбивство, за ст. 116 КК України;

- заступник прокурора м. Києва ОСОБА_9 та прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 69 КК України, просять вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115 КК України покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Вказують, що застосування до ОСОБА_7 ст. 69 КК України та призначення їй покарання нижче від найнижчої межі, є безпідставним, з урахуванням тільки її позитивної характеристики, відсутності попередніх судимостей, пенсійного віку та стану здоров`я.

Крім того, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 в силу ст. 66 КК України, не встановлено, що свідчить про відсутність однієї із обов`язкових складових, які дають право застосувати ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та заперечили проти апеляційних скарг прокурорів, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні скарги прокурорів та заперечив проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши доводи на обґрунтування апеляційних скарг та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за наведених у вироку обставин, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених у судовому засіданні доказах, і є правильним.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 вчинила умисне вбивство в стані сильного душевного хвилювання, є безпідставними, оскільки спростовуються висновком судово-психіатричної експертизи № 294 від 17.12.2015, відповідно до якого у період кримінального правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_7 підозрюється, остання не знаходилась у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, а виявляла ознаки органічного ураження психоорганічним синдромом і за своїм психічним станом могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Як зазначено у висновку експертів, аналіз поведінкових проявів в ситуації вчинення діяння, в якому ОСОБА_7 підозрюється, дозволяє зробити висновок про відсутність у підекспертної в той період будь-якого вираженого афективного стану, про що свідчить відсутність характерних для таких станів феноменологічних ознак. Внаслідок цього можна розцінювати емоційний стан підекспертної, як стан емоційного напруження, який виник на тлі сформованої раніше емоційно-насиченою ситуації, яка вплинула на мотивацію поведінки підкеспертної, проте не порушувала її здатності розуміти свої дії і контролювати їх в досліджуваний по справі період.

Крім того, про умисел ОСОБА_7 на позбавлення життя ОСОБА_13 свідчить предмет скоєння злочину, кількість поранень і те, що вони були нанесені у життєво важливі органи, що вона не вчинила жодних дій спрямованих для надання медичної допомоги потерпілому, що у своїй сукупності вказують на те, що ОСОБА_7 усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачала їх наслідки.

За таких обставин, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 115КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), є правильною, і доводи апеляційної скарги захисника цього не спростовують.
Отже, підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ст. 116 КК України, як про те просить в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Покарання ОСОБА_7 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винної та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, є правильним.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_7 ст. 69 КК України, а доводи апеляційних скарг прокурорів про те, що не встановлено обставин для застосування ст. 69 КК України, вважає необґрунтованими.

Так, суд першої інстанції при застосуванні до ОСОБА_7 ст. 69 КК України врахував її позитивну характеристику, обставини вчинення злочину, негативну поведінку потерпілого, її пенсійний вік та стан здоров`я, який відповідно підтверджений довідками, і визнав це пом`якшуючими обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Крім того, апеляційному суду надано довідку з Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві про те, що ОСОБА_13 перебував на обліку в Дарницькому РУ ГУ МВС України в м. Києві за категорією «сімейний насильник» з 27.04.2012 по 13.03.2016.

З урахуванням вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно призначив ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, з яким колегія суддів погоджується, як з необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, з підстав наведених в апеляційних скаргах прокурора, колегія суддів не вбачає.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, не встановлено, а тому колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , заступника прокурора м. Києва ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4