02.03.2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення обвинувального акту прокурору
02 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Харкова судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в порядку підготовчого провадження обвинувальний акт, що надійшов до суду з Ленінського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за звинуваченням її у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
З грудня 2015 року в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , за звинуваченням її у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

Судом встановлено, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова (суддя ОСОБА_5 ) також перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кимвального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України (ЄРДР №0003761).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року матеріали вказаного обвинувального акту відносно ОСОБА_4 були повернуті прокурору для усунення недоліків у зв`язку з його невідповідністю КПК України, а саме: під час підготовчого судового засідання обвинувачена заявила, що не володіє і не розуміє українську мову, не має жодних документів, що посвідчують її особу, заявила клопотання про залучення перекладача. Таким чином, судом було встановлено, що обвинувачена не розуміє української державної мови, процесуальні документи, а також обвинувальний акт у кримінальному провадженні складені українською державною мовою, а тому був зроблений висновок про те, що зібрані під час досудового розслідування докази не були відкриті підозрюваній належним чином, не перекладені на російську мову, не залучений перекладач, хоча органом досудового розслідування та прокурором в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 є уродженкою Російської Федерації та росіянкою за національністю.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року була залишена без змін, колегією суддів зроблений висновок про те, що органам досудового розслідування при відкритті обвинуваченій зібраних під час досудового розслідування доказів необхідно було залучити перекладача за рахунок держави, а також перекласти процесуальні документи на російську мову.

Підготовче судове засідання в Ленінському районному суді м. Харкова неодноразово відкладалося у зв`язку з тим, що обвинувачена утримується в умовах Харківської установи покарань УДПтС України в Харківській області, рахувалася спочатку за Дзержинським районним судом м. Харкова, а наразі за Дзержинським відділом Харківської місцевої прокуратури №1, дозволу на доставлення ОСОБА_4 з прокуратури отримано не було.

В підготовчому судовому засіданні, вислухавши думку прокурора, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 36 КПК прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Прокурор затверджує обвинувальний акт, якщо розслідування проведено повно, всебічно та об`єктивно і він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК.

Відповідно до ст. 291 ч. 2 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 2971 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Процесуальне значення обвинувального акта полягає саме в тому, що він встановлює межі майбутнього судового розгляду, яке здійснюється лише стосовно особи (осіб), якій висунуто обвинувачення (ч.1 ст. 337 КПК України).

Як свідчать матеріали кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), за ч. 1 ст. 190 КК України, а також у вчиненні тих самих дій повторно, за ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідно до вимог КПК України в обвинувальному акті повинно бути сформульоване обвинувачення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, що підлягає доказуванню в подальшому в силу вимог ст.. 91 КПК України.

У формулюванні обвинувачення детально повинно бути розписано місце, де конкретно було вчинено правопорушення, точний час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність) і як саме вони були вчинені обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення (форма вини, мотив, мета), початковий момент правопорушення та момент його виявлення правоохоронними органами, оскільки ці обставини кримінального провадження впливають на об`єм обвинувачення, та прямо стосуються конкретності обвинувачення.

Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження.

Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинуваченого на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст. 42 КПК України він має право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. При цьому, це право включає можливість знати причини, у чому особу обвинувачують.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка чинна в Україні на підставі Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції" кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Відповідно до п.18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, зокрема ст. ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення, і у ході співставлення яких з ознаками кваліфікації прокурору, слідчому належить керуватися кримінальним законом, який характеризує об`єктивну сторону конкретного кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового слідства, прокурора та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Однак, викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає доведеними в даному обвинувальному акті здійснено неконкретно, без повного розкриття об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , з вагомими порушеннями права обвинуваченої на захист.

Так, як вбачається з тексту обвинувального акту, ОСОБА_4 є росіянкою за національністю та не має освіти. Під час підготовчого судового засідання в Дзержинському районному суді м. Харкова заявила, що не володіє і не розуміє українську мову, не має жодних документів, що посвідчують її особу, заявляла клопотання про залучення перекладача. Однак процесуальні документи, а також обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні також складені українською мовою, перекладач на досудовому слідстві залучений не був, а тому суд приходить до висновку про те, що зібрані під час досудового розслідування докази не були відкриті підозрюваній належним чином, не перекладені на російську мову, не залучений перекладач.

Крім того, як вбачається з матеріалів обвинувального акту був складений та затверджений прокурором Ленінського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області ОСОБА_6 30 жовтня 2015 року. В той же день були заявлені слідчому цивільні позови потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Натомість, згідно оригіналу розписки, що міститься в матеріалах провадження, ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_14 отримали копію обвинувального акту у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР №0001163 від 30.10.2015 року, та копію реєстру матеріалів досудового розслідування, даних про вручення та отримання ними копій цивільних позовів всупереч вимогам ч. 4 ст. 291 КПК України немає.
Крім того, в порушення вимог ст. 291 КПК України, в даному обвинувальному акті не конкретизовано місце вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення за епізодом заволодіння майном шляхом обману (шахрайство) ОСОБА_8 , а лише зазначено, що 22 вересня 2015 року близько 13-00 години ОСОБА_15 прибула до станції метро «Холодна гора». Аналогічно неконкретизовано місце вчинення кримінального правопорушення за епізодом заволодіння майном ОСОБА_12 .

Таким чином, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в даному обвинувальному акті належним чином не викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, що в кінцевому результаті вплинуло на правильність формулювання обвинувачення та кваліфікацію дій обвинуваченого в залежності від особливостей об`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому складу злочину. Неконкретність пред`явленого особі обвинувачення (об`єктивної сторони кримінального правопорушення) та не встановлення органом досудового слідства інших не менш важливих фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також в порушення вимог ст.. 20 КПК України позбавляють обвинуваченого права на повноцінний захист.

Зазначені недоліки є істотними, оскільки вказують на те, що органом досудового розслідування всупереч вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Разом з тим, завданнями кримінального провадження в силу ч. 1 ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Таким чином, вказані вище обставини приводять суд до переконання про невідповідність обвинувального акту наведеним вимогам КПК України, а допущені при його складанні недоліки виключають можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду, а тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового процесу права на справедливий судовий розгляд справи, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Враховуючи те, що Харківській місцевій прокуратурі №1 підпорядковані Ленінський та Дзержинський відділи, суд вважає за доцільне у відповідності до ст.. ст.. 32, 217 КПК України розглянути прокурору питання про об`єднання даного кримінального провадження з кримінальним провадженням відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України у Дзержинському районному суді м. Харкова, оскільки саме тим судом ще 20 жовтня 2015 року було вирішене питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 за останнє за часом кримінальне правопорушення, вчинене вказаною особою.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 369, 371, 372, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за звинуваченням її у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, - повернути прокурору Ленінського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 для усунення виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1