печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, що прокурор зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк,

В С Т А Н О В И В :

02.06.2016 захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, що прокурор зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема захисник просить визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у нездійсненні уповноваженим прокурором Генеральної прокуратури України процесуальних дій з своєчасного закриття кримінального провадження №0000489 щодо ОСОБА_4 за відсутності в її діяннях складу кримінального правопорушення, через не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним кодексом України строк, скасувати постанову прокурора відділу Управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 20.05.2016 про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000489, зобов`язати уповноваженого прокурора Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000489 вчинити дії, визначені п. 1 ч. 2 ст. 283, п.2. ч. 1 ч. 4 ст. 284 КПК України в частині підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 15 ч.2, 28 ч.2, 365 ч.3 та 28 ч.2, 366 ч.1 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на наступні обставини і підстави.

Прокурору відділу Управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_3 19 травня 2016 року, через приймальню громадян Генеральної прокуратури, за вхідним номером №2, в інтересах ОСОБА_4 , подано клопотання про закриття кримінального провадження №0000489 в порядку статей 36, 220 КПК України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

Відповідно до ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Постановою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , далі прокурор, від 20.05.2016 (далі - постанова), яка отримана адвокатом ОСОБА_3 23.05.2016 поштою, відмовлено в задоволенні його клопотання, оскільки, прокурор вважає, що в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000489 зібрано достатньо відомостей про вчинення підозрюваною ОСОБА_4 інкримінованих їй злочинів.

Захисником у скарзі та під час судового розгляду наводились доводи на обґрунтування посилань про відсутність доказів винуватості ОСОБА_4 . При цьому захисник наводив також аргументи щодо закінчення строків досудового розслідування з огляду на наступне.

24 березня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 364 ч.1, 365 ч.3, 15 ч.2, 28 ч.2, 365 ч.3 та 28 ч.2, 366 ч.1 КК України,за фактами вчинення у період 2013-2014 років службовими особами Міністерства доходів та зборів України кримінальних правопорушень, в рамках якого 21 квітня 2015 року внесено інформацію до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 15 ч.2, 28 ч.2, 365 ч.3 та 28 ч.2, 366 ч.1 КК України.

28.08.2015 матеріали досудового розслідування відносно ОСОБА_4 та інших підозрюваних було виділено в окреме кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000489 і в той же день вона повідомлена про підозру в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 15 ч.2, 28 ч.2, 365 ч.3 та 28 ч.2, 366 ч.1 КК України.

Таким чином, збір доказів відносно підзахисної орган досудового слідства розпочав та проводить більш двох років - з 24 березня 2014 р., а конкретно стосовно ОСОБА_4 та інших підозрюваних - більше року, з 21 квітня 2015 року. Досудове слідство при цьому не зупинялось.

Враховуючи дату внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань саме стосовно ОСОБА_4 21 квітня 2015 року, та продовження проведення кримінального провадження до даного часу є грубим порушенням вимог частин 1, 2, 5, 6 ст. 28 КПК України, у зв`язку з недодержанням процесуального строку досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 219 кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. При цьому, з урахуванням можливого продовження строку, загальний строк досудового розслідування, згідно з ч.2 ст.219 КПК України, не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч.3 ст.333 КПК України. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази недопустимими (ч.8 ст.223 КПК України).

За період досудового розслідування було проведено значну кількість слідчих та процесуальних дій, допитані посадові особи багатьох державних органів та установ, юридичних осіб, які мали відношення до зазначених обставин. Проведено огляди та вилучення необхідних документів, які долучені до кримінального провадження в якості доказів, тощо.

Кримінальне провадження закривається, згідно з ч.1 ст.284 КПК України, у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення; або коли встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; або якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Відповідно до ч.2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний, у такому випадку, закрити кримінальне провадження у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру.

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування слід керуватися ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

При цьому, практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тлумачить норму ст.6 Конвенції достатньо поширювальною і «розумні строки» розгляду справи починають відліковуватись від дати обвинувачення чи моменту, коли стало відомо, що органи державної влади сприймають особу як підозрюваного, навіть якщо офіційного повідомлення про підозру не було.

Поняття «обвинувачення» також трактується достатньо широко: як «офіційне повідомлення, виходить від компетентного державного органу та містить вказівку на вчинення кримінально-караного правопорушення». Це може бути і арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування.

Крім того, «у ряді випадків воно може приймати форму інших заходів, що передбачають таке твердження і що таким чином впливають на положення підозрюваного» (рішення ЄСПЛ від 27.02.1980 по справі Deweer, Series A: Judgements and Decisions, Volume 35 (1980), P.24; рішення ЄСПЛ по справі Eckle v. Germany, 1982).

У справі «Меріт проти України» (див. п.70, рішення від 30.03.2004), ЄСПЛ зазначив, що обгрунтування, надане Урядом в оцінці тривалості провадження, не відповідає прецедентній практиці Суду . Він нагадує, що у кримінальних справах «розумний строк», передбачений статтею 6 § 1 Конвенції, починається з того часу, коли особі було пред`явлено обвинувачення; це може статись як до моменту розгляду справи в суді (див., для прикладу, вищезгадану справу Deweer v. Belgium, judgemnt, p. 22, § 42), так і з дня арешту, дня, коли відповідна особа була офіційно повідомлена, що проти неї висунуте обвинувачення у справі, або з дня, коли було розпочато попереднє слідство (досудове розслідування).

У практиці ЄСПЛ таким обвинуваченням визнається арешт, офіційне повідомлення про намір переслідувати у кримінальному порядку, а також початок попереднього розслідування (рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Wemhoff, P. 26; рішення ЄСПЛ від 27.06.1968 по справі Neumeiser, Р 41; рішення ЄСПЛ від 16.07.1974 по справі Ringesein, P.45). В Україні зазвичай таким першим офіційним повідомленням, як зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові Пленуму від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», є повідомлення про підозру і відповідно, «розумний строк» з цього моменту починає обраховуватись, як період досудового розслідування.

Проте, у випадку кримінального провадження щодо ОСОБА_4 та інших таким офіційним повідомленням, від якого слід починати обраховувати розумний строк, є внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2015 року про вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених статтями 15 ч.2, 28 ч.2, 365 ч.3 та 28 ч.2, 366 ч.1 КК України, адже, за змістом цієї інформації, орган досудового слідства стверджує, що за результатами досудового розслідування кримінального провадження №0000164 він зібрав докази, які свідчать, що вказані кримінальні правопорушення скоїла саме ОСОБА_4 .

Отже захисник ОСОБА_3 під час судового розгляду зазначав про те, що оскільки строки досудового розслідування закінчились, достатні докази винуватості підозрюваної відсутні, прокурор зобов`язаний вчинити дії, визначені ст.283 КПК України. З огляду на вказане захисник просив скасувати постанову прокурора від 20.05.2016р. та зобов`язати розглянути клопотання у відповідності до положень КПК України.

Також у судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримуючи свою скаргу, в додаткових поясненнях з посиланням на додані документи, зазначив, що сторона обвинувачення за більш як два роки здійснення досудового розслідування провадження не тільки не здобула будь-яких доказів винуватості ОСОБА_4 та інших підозрюваних у вчиненні інкримінованих їм злочинів але й не визначилась з правовою кваліфікацією їх дій.

Так, в клопотанні про продовження строку досудового розслідування від 9.02.2016 сторона обвинувачення, обґрунтовуючи необхідність додаткового строку , стверджує, що закінчити досудове розслідування неможливо через відсутність судової практики з розгляду кримінальних проваджень за обвинуваченням фізичних осіб у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.365 КК України, що позбавляє визначити остаточну кваліфікацію протиправних дій ОСОБА_4 та інших осіб. Крім того, сторона обвинувачення визнає, що через відсутність у Кримінальному кодексі України поняття «працівник правоохоронного органу», для підтвердження прийнятого слідчим рішення щодо віднесення всіх підозрюваних в провадження до категорії спеціальних суб`єктів ст.365 КК України, необхідно направити до Конституційного суду України в порядку ст.42 Закону України «Про Конституційний суд України» конституційне звернення.

В наступному клопотанні про продовження строку досудового розслідування від 17.05.2016 сторона обвинувачення не наводить жодного нового доказу, однак знову стверджує, що закінчити досудове розслідування неможливо через відсутність судової практики з розгляду кримінальних проваджень за обвинуваченням службових осіб у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст. 365 КК України, що позбавляє сторону обвинувачення визначитись з остаточною кваліфікацією дій його підзахисної ОСОБА_4 та інших підозрюваних.

При цьому, про необхідність отримання роз`яснення Конституційного суду України у клопотанні від 17 травня 2016 року не зазначено, як і не повідомлено, що саме виконано в цьому напрямку після 09 лютого 2016 року.

Крім того, 19 травня 2016 року, захисником особисто надана до канцелярії Генеральної прокуратури України скарга про недотримання розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000489 (в порядку ч.1 ст.308 КПК України), за результатами розгляду якої, листом від 25 травня 2016 року начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримки державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби ОСОБА_6 відмовлено в її задоволенні за відсутності на даний час підстав. Єдина мотивація для відмови полягала в тому, що постановою від 24 травня 2016 року строк проведення досудового розслідування у вказаному провадженні продовжено до дванадцяти місяців

Таким чином, адвокат ОСОБА_3 вважає, що стороною обвинувачення протягом розумних строків досудового розслідування не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_4 та інших підозрюваних в суді і можливості отримати ці докази вичерпані, що у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.284 КПК України є підставою для закриття даного кримінального провадження.

Згідно приписів ч.2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні, відповідно вимог ч.1 ст.84 КПК України, є фактичні дані, на підставі яких сторона обвинувачення встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про Конституційний суд» органи досудового слідства та прокуратури не належать до переліку суб`єктів конституційного звернення з питань офіційного тлумачення законодавства України.

В статті 14 вказаного Закону зазначено, що до повноважень Конституційного Суду України не належать питання щодо законності актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування, а також інші питання, віднесені до компетенції судів загальної юрисдикції. Таким чином Конституційний суд України не наділений повноваженнями тлумачити (підтверджувати чи спростовувати) рішення органів досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Разом з тим, визнання неможливості здійснення остаточної кваліфікації дій всіх підозрюваних в даному кримінальному провадженні через відсутність відповідної судової практики та необхідності отримання роз`яснення Конституційного суду України, свідчить не тільки про наявність у сторони обвинувачення певних сумнівів в правовій оцінці дій підозрюваних, тобто в наявності або відсутності в їх діях ознак кримінальних правопорушень, але й про те, що стороною обвинувачення вичерпані можливості отримання доказів винуватості вказаних осіб.

В силу приписів ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ч.5 ст. 28 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший термін або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Приймаючи до уваги, що досудове розслідування в кримінальному провадженні здійснюється з 24.03.2014 року, тобто понад два роки, підозри оголошені 28.07.2015 року (більш, як 10 місяців тому), а достатніх доказів для доведення винуватості осіб в суді, за змістом постанов про продовження строку досудового слідства, не встановлено і можливості їх отримання вичерпані, ствердження захисника, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України заслуговують на увагу та належне реагування з боку досудового слідства.

Прокурор ОСОБА_5 під час розгляду скарги заперечував проти її задоволення, вказуючи на те, що постанова є законною та обґрунтованою, підстави для закриття кримінального провадження відсутні, а строки досудового розслідування не закінчились, про що зазначається у постанові від 24.05.2016р. про продовження строку досудового розслідування

Вислухавши пояснення ОСОБА_4 та її захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 , вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї матеріали, слід дійти наступного висновку.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції Українигарантується.

Згідно положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 63 Конституції України та ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У відповідності до принципів і засад, гарантованих ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України (далі - КПК України) досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. При цьому, з урахуванням можливого продовження строку, загальний строк досудового розслідування згідно з ч.2 ст.219 КПК України не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Разом із тим, ст.28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Кримінальне провадження закривається згідно з ч. 1 ст.284 КПК України у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення; або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; або якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Відповідно до ч.2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у такому випадку закрити кримінальне провадження у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру.

Слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч.3 ст.333 КПК України. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими (ч.8 ст.223 КПК України).

Згідно ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування, то слід керуватися ст.6 Європейської конвенції з прав людини (Право на справедливий суд) та практикою Європейського суду з прав людини.

Зокрема, ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частина 2 також передбачає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Встановлено, що 20 травня 2016 року прокурору відділу Управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , розглянувши матеріали кримінального провадження №0000489 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених статтями 15 ч.2, 28 ч.2, 365 ч.3 та 28 ч.2, 366 ч.1 КК України, виніс постанову про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 щодо закриття кримінального провадження, оскільки що в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні зібрано достатньо відомостей про вчинення підозрюваною ОСОБА_4 інкримінованих їй злочинів

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто таке процесуальне рішення повинно бути достатньо мотивованим та обґрунтованим, зрозумілим для особи, яка звернулась із клопотанням, в частині відмови у задоволенні її прохання.

В даному випадку слід визнати те, що постанова прокурора про відмову у задоволенні клопотання захисника є недостатньо вмотивована. Прокурор, відхиливши клопотання захисника, залишив поза увагою посилання останнього на те, що розумний строк досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 слід обраховувати з дати внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2015 року про вчинення ОСОБА_4 та іншими особами (підозрюваними в справі) кримінальних правопорушень, передбачених статтями 15 ч.2, 28 ч.2, 365 ч.3 та 28 ч.2, 366 ч.1 КК України, адже, за змістом цієї інформації, орган досудового слідства стверджує, що за результатами досудового розслідування кримінального провадження №0000164 він зібрав докази, які свідчать, що вказані кримінальні правопорушення скоїли саме ці особи.

Крім того, захисник просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення. З даного приводу прокурор у постанові від 20 травня 2016 року відмовляючи у задоволенні клопотання не надав належної оцінки і не спростовано усіх доводів захисника,викладених у клопотанні від 19.05.2016 року щодо необґрунтованого повідомлення про підозру ОСОБА_4 та наявності підстав для закриття кримінального провадження.

Отже скарга захисника є обґрунтованою лише в частині скасування постанови прокурора про відмову у задоволенні клопотання, оскільки відсутність мотивування прийнятого рішення свідчить про неналежний розгляд клопотання прокурором в порядку ст. 220 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 8, 110,220,303,306-307,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
скасувати постанову прокурора відділу Управління нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 20 травня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000489.

Зобов`язати уповноваженого прокурора Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №0000489 розглянути у строк не більше трьох днів клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 19 травня 2016 року про закриття кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1