Справа № 209/2418/16-к
Провадження № 1-кп/209/284/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працює, неодруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 15.05.2016 року, приблизно о 23.30 годин (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), знаходячись на березі дренажного каналу поблизу Лівобережного парку відпочинку по вул. Харківська в м. Кам`янське, розпивав спиртні напої разом з раніше незнайомим йому ОСОБА_5 , у якого при собі був мобільний телефон «Nokia Asha 501», з сенсорним екраном, чорно-білого кольору, ІМЕІ-1 № НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 № НОМЕР_2 , з сім-карткою № НОМЕР_3 , друга сім-картка в ході проведення досудового розслідування не встановлена. В цей момент у ОСОБА_4 виник раптовий протиправний умисел, направлений на відкрите, із корисливого мотиву, поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, викрадення у ОСОБА_5 зазначеного вище мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_5 , поєднаного із застосуванням до останнього насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, цілковито усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_5 , який сидів навприсядки, та наніс удар лівою ногою в область голови, ближче до правого вуха, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. Таким чином, ОСОБА_4 застосував до ОСОБА_5 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я, чим придушив волю останнього до опору. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, розуміючи, що його діяння помічені ОСОБА_5 , тобто усвідомлюючи відкритий характер свого діяння, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 , внаслідок застосування до нього насильства не чинить опір, заліз рукою до правої кишені кофти потерпілого та дістав звідти вищевказаний мобільний телефон «Nokia Asha 501», ринкова вартість якого, згідно судово-товарознавчої експертизи № 1193 від 07.06.2016 року станом на 15.05.2016 року складає 550,00 (П`ятсот п`ятдесят) гривень та гроші у сумі 400 (Чотириста) гривень, що належать ОСОБА_5 , завдавши останньому майнову шкоду на загальну суму 950 (Дев`ятсот п`ятдесят) гривень. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд.
Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить суд провести судове засідання без його участі, цивільний позов просив задовольнити.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі і підтвердив факт та обставини вчиненого ним 15.05.2016 року приблизно о 23.30 годин на березі дренажного каналу поблизу Лівобережного парку відпочинку по вул. Харківська в м. Кам`янське кримінального правопорушення, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , у кількості та переліку викраденого ним майна у потерпілого ОСОБА_5 , яке зазначено в обвинувальному акті.
Право на захист в ході досудового розслідування ОСОБА_4 роз`яснювалось, однак від допомоги захисника (адвоката) він відмовився, оскільки може захистити себе самостійно.
У скоєному щиросердечно покаявся. Просив суд розглядати справу із застосуванням ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, що не заперечував проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною і істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який не судимий (а.п. 84 т.2), на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває (а.п.91 т.2), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.93 т.2).
Щире каяття та сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин і тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, і він може бути звільнений від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 400 грн., завданої йому кримінальним правопорушенням, суд приходить до наступних висновків:
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Так як сума завданої майнової шкоди кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_4 визнана самим обвинуваченим та підтверджена матеріалами кримінального провадження, цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає задоволенню в повному обсязі.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого в повному обсязі.
Керуючись статтями 368, 370, 374-376 КПК України, суд,
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Згідно ст. 76 Кримінального кодексу України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 в період іспитового строку обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін домашній арешт.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок погашення матеріальної шкоди 400,00 (чотириста) гривень 00 копійок.
Речові докази: мобільний телефон «Nokia Asha 501», імеі № НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 № НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні у камері схову Дніпровського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, амбулаторну карту на ім`я ОСОБА_5 , карту пам`яті, що передані під розписку потерпілому ОСОБА_5 передати за належністю потерпілому ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати при проведенні судово-товарознавчої експертизи в сумі 150,00 (сто п`ятдесят) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1