Справа №636/335/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2016 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (у теперішній час в/ч польова пошта НОМЕР_1 ) від 07.05.2014 року № НОМЕР_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 та приписом ІНФОРМАЦІЯ_4 за №99 від 06.05.2014 року, ОСОБА_4 зарахований для проходження військової служби за контрактом упродовж трьох років та призначений на посаду кулеметника 2 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 (у теперішній час в/ч польова пошта НОМЕР_1 ).
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, молодший сержант ОСОБА_4 , порушуючи вищевказані вимоги чинного законодавства України, 28.07.2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишив військову частину. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників 28.07.2014 року молодший сержант ОСОБА_4 самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та повернувся до розташування військової частини 28.10.2015 року, а отриманий у зв`язку із цим вільний час, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, в порушення ст. ст. 1, 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 216-220 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 28.07.2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та повернувся до розташування військової частини 28.10.2015, а вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони зазначені в обвинувальному акті.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює, крім того учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:
- згідно службової характеристики обвинувачений за час служби в органах внутрішніх справ зарекомендував себе з позитивного боку, як старанний, дисциплінований та ініціативний співробітник (а.к.п.66);
- відповідно довідки голови правління ЖК «Простор-7» обвинувачений за місцем мешкання характеризується з позитивного боку (а.к.п.67);
- згідно службової характеристики командира гранатометного взводу 2 механізованого батальйону в/ч польова пошта НОМЕР_1 обвинувачений за час проходження служби зарекомендував себе професійно грамотним, дисциплінованим, працелюбним військовослужбовцем;
Дослідивши, співставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, позитивно характеризуючі особу дані, пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття, обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає, судом враховане те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності і тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374 - 376 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти їй про зміну місця мешкання, періодично з`являтися на реєстрацію.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча: