Справа № 750/1928/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/563/2016
Категорія - ст.307 ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000359, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернігова, українець, громадянин України, з повною вищою освітою, не працюючий, не одружений, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст.307 КК України і призначено покарання:

за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без конфіскації майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3737 грн. 26 коп. процесуальних витрат.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання обвинувачений ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини, просить вирок суду змінити, призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без конфіскації майна, застосувавши ст. 75 КК України і звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що призначене судом покарання є несправедливим через його суворість. Вважає, що обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, повне визнання вини, наявність на утриманні малолітньої дитини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, надавали суду першої інтонації підстави при призначенні покарання застосувати до нього ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком в частині призначеного покарання, подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даним щодо особи обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, крім того визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 6 років з конфіскацією усього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 6 років з конфіскацією усього належного йому майна.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що призначаючи покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд мотивував своє рішення наявністю формально-позитивних характеристик особи обвинуваченого та обставинами, що пом`якшують покарання, якими суд визнав щире каяття, повне визнання вини, наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність судимостей та відсутність обставин, що обтяжують покарання, при цьому, визнання вини та щире каяття є тотожними і не можуть вважатися двома окремими обставинами, що пом`якшують покарання. Зазначає, що відсутність у ОСОБА_8 судимостей, наявність на утриманні малолітньої дитини належить до характеристик особи винного, а тому не можуть враховуватися, як обставини, що пом`якшують покарання. Вказує, що факт наявності на утриманні ОСОБА_8 неповнолітньої дитини не є обставиною, яка пом`якшує покарання, оскільки цей факт може бути пом`якшуючою обставиною лише за умов, якщо наявність такого утримання створило умови, які призвели до вчинення особою кримінального правопорушення.

Як встановив суд, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці незаконно придбав та зберігав без мети збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , дванадцять прозорих полімерних пакетів з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновків експертів № 1368(х) від 16.11.2015 року, № 1362(х) від 13.11.2015 року, № 1367(х) від 12.11.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - каннабісом, загальною вагою 132,255 г.

Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці придбав фрагмент прозорої полімерної пляшки, два дерев`яні циліндри з отворами та металевий наперсток з отворами, на яких знаходились нашарування речовини темно - коричневого кольору, яка відповідно до висновку експерта № 1369(х) від 11.11.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - екстрактом каннабісу, загальною масою 0,552 г, та в подальшому продовжив зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані особливо небезпечні наркотичні засоби вилучено 04.11.2015 року працівниками міліції в ході обшуку за вище вказаною адресою.

Також, ОСОБА_8 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці незаконно придбав порошкоподібну речовину білого кольору, яка відповідно до висновків експертів № 1363(х) від 26.11.2015 року, № 1364(х) від 01.12.2015 року, № 1365(х) від 24.11.2015 року містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальна маса якого (основи) становить 2,4795 г., що є великим розміром, яку розфасував у 12 прозорих полімерних пакетів із застібками та незаконно в подальшому зберігав з метою подальшого збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до вилучення її 04.11.2015 року працівниками міліції в ході обшуку.

Згідно із затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів» (зі змінами затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1298 від 02.12.2009 року), амфетамін віднесений до списку 2 таблиці 2 «Психотропні речовини, обіг яких обмежено», каннабіс та екстракт каннабісу віднесено до списку 1 таблиці 1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено».

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу та просили задовольнити її з вказаних в ній підстав та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не знаходить.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у-вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Як вбачається з матеріалів справи, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_8 визнав повністю свою вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та підтвердив фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, вказавши, що вони були встановлені правильно і всі ці обставини він визнає повністю. У скоєному щиро кається.

В суді першої інстанції кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за його згодою було розглянуто в порядку ст. 349 ч. З КПК України. При цьому судом було роз`яснено вимоги вказаної норми закону, а також наслідки щодо неможливості оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 394 ч. 2 КПК України обвинуваченим не може бути оскаржений вирок суду першої інстанції з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_8 за частиною 1 статті 309 КК України, як умисні дії, що виразились у незаконному придбанні та зберіганні без мети збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено - каннабісу та екстракту каннабісу, та за частиною 2 статті 307 КК України, як умисні дії, що виразились в незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, у великих розмірах, органом досудового розслідування та місцевим судом кваліфіковано правильно, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Що стосується доводів апелянтів про надмірну суворість та, відповідно, м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання, то вони не є достатньо обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваного вироку суду, при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України вірно врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, серед яких є тяжке, його ставлення до цього, фактичні обставини справи, особу винного, який вважається таким, що не має судимості, відсутність даних про притягнення до адміністративної відповідальності, формально позитивну характеристику з місця проживання, його вік, сімейний стан та стан його здоров`я, наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, наявність на його утриманні малолітньої дитини, та відсутність обставин, які обтяжують таке покарання, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку щодо можливості призначення йому більш м`якого покарання ніж передбачено законом, застосувавши ст. 69 КК України, і вважав, що саме таке покарання буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Остаточна міра покарання судом призначена у відповідності з вимогами ст. 70 ч. 1 КК України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 59 КК України суд першої інстанції вірно врахував, що в обвинувальному акті не вказано про збут психотропних речовин з корисливих мотивів, та до ОСОБА_8 не застосував додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Доводи прокурора про те, що суд безпідставно застосував при призначенні покарання ОСОБА_8 положення ст. 69 КК України не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до вимог ч.1 п.2 ст. 65 КК України та п. п.1, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання ", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, застосування ст. 69 КК України може мати місце за наявності кількох обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують покарання, визнаються з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, на утриманні має малолітню дитину, що визнано судом пом`якшуючими покарання обставинами.

Твердження прокурора про те, що визнання вини та щире каяття є тотожними і не можуть вважатися двома окремими обставинами, що пом`якшують покарання та наявність на утриманні малолітньої дитини не може враховуватись як обставина, що пом`якшує покарання є безпідставними, оскільки згідно вимог ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

За таких обставин, суд першої інстанції цілком обґрунтовано визнав пом`якшуючими обставинами щире каяття, повне визнання своєї вини, наявність на його утриманні малолітньої дитини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання ніж передбачено законом, застосувавши ст. 69 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо надмірної суворості призначеного йому покарання не заслуговують на увагу, оскільки всі обставини, на які посилається в своїй апеляції обвинувачений, судом при визначенні покарання враховані.

Оскільки кримінальний закон щодо ОСОБА_8 застосовано правильно, а призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тому законних підстав для застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання за доводами його апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Також колегія не знаходить підстав для посилення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Покарання, яке призначено обвинуваченому відповідає характеру і ступеню суспільної небезпечності вчиненого ним, даним, що характеризують його особу та всім обставинам справи і є справедливим, тому апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають.

Вирок суду є законний, обґрунтований і справедливий, а тому зміні або скасуванню він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4