Справа № 214/1233/16-к
1-кп/214/347/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000275 щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області, Новгородківського району, с. Митрофанівка, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, студент 2-го курсу Криворізького професійного ліцею № 66, не працюючого, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 05.02.2016 близько о 07:00 годині ранку, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю уваги з боку власників помешкання, таємно, шляхом вільного доступу із чоловічої сумки потерпілого ОСОБА_6 , викрав ключі від замку дверей та замку запалення до легкового автомобіля марки ВАЗ 21102, легковий седан-В, номер кузову VIN НОМЕР_1 , сірого кольору, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, вийшовши на вулицю, до 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю уваги з боку можливих свідків та очевидців, за допомогою викрадених ключів, відчинив водійські двері, в результаті чого вільно проник до салону транспортного засобу марки ВАЗ 21102, легковий седан-В, номер кузову VIN НОМЕР_1 , сірого кольору, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого привів двигун автомобіля в дію, за допомогою ключів та почав рухатися, де в подальшому в ході керування транспортним засобом зі сторони потерпілого ОСОБА_6 були спроби зупинити ОСОБА_3 , але останній з метою утримання транспортного засобу, усвідомлюючи, що його дії можуть призвести до травмування потерпілого ОСОБА_6 ,. продовжив рух, чим завдав своїми умисними діями тілесні ушкодження ОСОБА_6 ,. які згідно висновку судово-медичного експерта №220 від 09.02.2016 відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки, та покинув на ньому місце пригоди у невідомому напрямку, таким чином незаконно заволодів даним автомобілем.
В наслідок злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 відповідно до висновку експерта № 4/37-66 від 27.02.2016, завдано матеріального збитку на загальну суму 6091 гривня 24 копійки.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаного з застосуванням насилля яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Крім того, ОСОБА_3 , 06.03.2016 близько о 19:00 годині, перебуваючи у приміщенні палати №3 педіатричного відділення №4 4-ї міської дитячої лікарні, де останній знаходився на стаціонарному лікуванні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , скориставшись відсутністю уваги з боку власника планшету марки «Prestigio» моделі РМР 5780, таємно, шляхом вільного доступу із тумбочки яка знаходилася біля ліжка ОСОБА_9 , викрав планшет марки «Prestigio» моделі РМР 5780 вартістю 900 гривень, після чого з викраденим планшетом самовільно покинув лікарню, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В наслідок злочинних дій ОСОБА_3 , неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 578 від 25.03.2016 завдано матеріального збитку на загальну суму 900 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майном (крадіжка).
Також, 25.03.2016 о 10.30 годині, ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_5 , до якої його впустила потерпіла ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майно, діючи повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, з серванту який розташований у зальній кімнаті вказаної вище квартири, взяв планшет марки "Samsung Galaxy Tab", вартістю 1499,06 гривень в якому знаходилася карта пам`яті "Team MicroSDHC" 8GB вартістю 62,19 гривень, фотоапарат марки "FUJIFILM S3200" вартістю 1280 гривень, мобільний телефонів, марки "NOKIA 1110i" вартістю 79,30 гривень та мобільний телефон марки "Samsung La Fleur GT-S5230" вартістю 499,80 гривень, після чого поклавши викрадені ним речі до кишені куртки яка була на ньому одягнена вийшов з квартири, розпорядившись викраденим майно на власний розсуд. В наслідок злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 777 від 19.04.2016 завдано матеріального збитку на загальну суму 3420,35 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майном (крадіжка), вчинена повторно.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та показав, щодо за епізодом за ч. 2 ст. 289 КК України взяв ключі у знайомого, якого знає з 2000 року, щоб щось забрати із авто. Завів автомобіль та поїхав. ОСОБА_11 почав відкривати двері, однак він продовжив рух. Спочатку поїхав на "Дружбу", а потім на "Зарічний" там залишив машину, двері закрив на замок. Після цього написав потерпілому в соцмережі «Вконтакті» повідомлення, щодо місця, де залишив автомобіль. Водійського посвідчення не має. Щодо крадіжки за ч. 2 ст. 185 КК України пояснив, що в кінці березня 2016 року, у потерпілої взяв фотокамеру, планшет, 2 мобільних телефони та поїхав на соцмісто, де продав все скупщику. Потерпілу ОСОБА_10 знав лише тиждень, але вона його впустила до себе до квартири. Поки вона пішла за своєю сестрою до школи, він здійснив крадіжку. Щодо епізоду за ч. 1 ст. 185 КК України, було це у березні 2016 року у дитячій лікарні № 4 вкрав планшет у ОСОБА_12 . Потім поїхав на 95-й квартал та там його заклав у ломбарді та отримав гроші. Цивільний позов ОСОБА_13 визнає в повному обсязі, готовий відшкодовувати шкоду. З законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_14 вони домовилися, він буде відшкодовувати шкоду, про що уклали угоду для гарантій потерпілого. Зобов`язався всю шкоду відшкодувати.
Враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Призначаючи покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлені.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 4 а.с. 108).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується з нейтральної сторони, за місцем навчання характеризується позитивно (Т. 4 а.с. 109, 110), відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий (Т. 4 а.с. 106), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебував та не перебуває (Т. 4 а.с. 107, 108).
Суд враховує, що між обвинуваченим ОСОБА_3 та законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_14 укладено угоду про відшкодування шкоди від 12.10.2016, яка свідчить про бажання обвинуваченого відшкодувати заподіяну шкоду.
Таким чином, суд, враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки є всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З положень ч.2 ст. 65 КК України вбачається, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно з ч.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.
Відповідно до цього ж Закону у строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2016 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, тобто перерахунку відповідно до ч.5 ст. 72 КК України підлягає строк тримання останнього під вартою з 10.04.2016 по 12.10.2016 (Т. 4 а.с. 61).
Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_13 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди заподіяної в наслідок вчинення кримінального правопорушення необхідно задовольнити частково.
Потерпілим ОСОБА_13 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 суми заподіяної матеріальної шкоди в результаті злочину в розмірі 6091 грн. 24 коп., оскільки його автомобіль був пошкоджений, та моральної шкоди в розмірі 5000 грн. У судовому засіданні потерпілий свій позов підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор цивільний позов підтримав частково, вважав, що вимоги викладені у позовній заяві підлягають частковому задоволенню в частині моральної шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 цивільний позов визнав в повному обсязі.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі ст.ст. 16, 1166 ЦК України, відповідно до ст.ст. 128, 368 КПК України, позовні вимоги ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди та заподіяної моральної шкоди підлягають задоволенню частково.
Так, згідно висновку експерта № 4/37-66 від 27.02.2016 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «ВАЗ 21102» складає 6091 гривню 24 коп. (а.с. 42-45). Таким чином, сума матеріальної шкоди заявлена ОСОБА_13 в розмірі 6091 грн. 24 коп. є доведеною. Під час судового розгляду потерпілому ОСОБА_13 обвинуваченим відшкодовано частину завданої шкоди в сумі 1000 грн., що підтверджується відповідною розпискою наявною в матеріалах справи (Т. 1 а.с. 48) в зв`язку з чим, сума матеріального шкоди яка підлягає до стягнення складає 5091 грн. 24 коп.
При цьому суд приходить до висновку про наявність у потерпілого ОСОБА_13 моральних страждань і переживань, оскільки останній пережив душевні хвилювання та моральні страждання, був позбавлений можливості користуватися автомобілем, що призвело до змін в його житті. Всі ці обставини негативно позначилися на моральному стані потерпілого.
Враховуючи Пленум Верховного Суду України у п. п. 3 та 5 своєї Постанови №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий ОСОБА_13 в наслідок скоєння обвинуваченим відносно нього кримінального правопорушення, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України, відповідно до ст.ст. 128, 368 КПК України, на користь потерпілого ОСОБА_13 підлягає стягненню сума 1000 гривень. В задоволенні позову в іншій частині має бути відмовлено.
Потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_10 цивільних позовів не заявлено, однак за ними зберігається право на звернення до суду за відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок (Т. 2 а.с. 41).
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання:
за ч. 1 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;
за ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
Зарахувати в строк призначеного покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 01.04.2016 по 12.10.2016 із розрахунку, передбаченого ч.ч.1,5 ст. 72 КК України, 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.
Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно в залі суду.
Позовні вимоги ОСОБА_13 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в результаті злочину в сумі 5091 (п`ять тисяч дев`яносто одна) гривня 24 копійки, в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок (Т. 2 а.с. 41).
Речовий доказ автомобіль марки ВАЗ 2110, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зв`язку ключів від вказаного автомобілю, які передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_13 залишити у розпорядженні останнього, дозволивши використовувати та розпоряджатися на власний розсуд (Т. 2 а.с. 22).
Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1