Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

25 лютого 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року,

у с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після отримання повідомлення про кримінальне правопорушення, відмовлено.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_2 в порядку, визначеному ст.303 КПК України, звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, незаконною та зобов`язати уповноважених осіб Генеральної прокуратури України внести вказані відомості до ЄРДР за його заявою, що надійшла з Апарату Верховної Ради України згідно з супровідним листом № 09-0179.23.14/10-11.15 від 01.12.2015 року.

Свої вимоги мотивував тим, що станом на день звернення до суду всупереч вимогам ч.4 ст.214 КПК України уповноважені особи Генеральної прокуратури України, на яких покладено обов`язок прийняти та зареєструвати заяви чи повідомлення про злочин, відомості про кримінальне правопорушення за вказаною заявою до ЄРДР не внесли.

Слідчий суддя, встановивши, що заява ОСОБА_2 була прийнята, зареєстрована та направлена з Генеральної прокуратури України за територіальною юрисдикцією до прокуратури Черкаської області для розгляду, що не суперечить вимогам ст.ст.214, 218 КПК України та Інструкції Про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені правопорушення, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 125 від 03.12.2012 року, дійшов до висновку про те, що вказані обставини виключають бездіяльність. Що стосується вимог про визнання незаконною бездіяльності уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, то їх вирішення не входить до компетенції слідчого судді.

Крім того, як зазначено в ухвалі, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в них об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

_________________________________________
Справа № 11-сс/796/725/2016
Категорія: ст.303 КПК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3
А тому прокуратура Черкаської області як орган, на розгляді якого знаходиться заява ОСОБА_2 , має прийняти рішення про її подальший рух.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 18.02.2016 року поштою направив апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить ухвалу слідчого судді скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Крім того, заявник просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, пропуск якого обґрунтовує тим, що копію оскаржуваного рішення отримав 16.02.2016 року.

Вивчивши апеляційну скаргу та провадження № 1-кс-231/16 (№ 757/48194/15-к), вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження відсутні.

Згідно з ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Згідно з ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Отже, ухвала слідчого судді, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність Генеральної прокуратури України за наслідками її розгляду по суті, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, про що і зазначено в її резолютивній частині.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді належить відмовити.

У зв`язку з відсутністю законних підстав для відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 розгляд питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді є недоцільним.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Апеляційного
суду м. Києва ОСОБА_1