Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/702/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2016 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0002292 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25.05.2016 року яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залужжя Яворівського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, розлученого, непрацюючого, утриманців не має, раніше судимого:

- 24.10.2012 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2014 року невідбуту частину покарання замінено на більш м`яке покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 11 місяців 10 днів, ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21.05.2015 року звільнено умовно-достроково зі невідбутим строком 1 рік 2 місяці 15 днів, судимість в установленому порядку не знята та не погашена,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання за:

- ч.2 ст.185 КК України позбавлення волі строком на 2 роки,

- ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. Згідно ст.ст. 71,72 КК України, до покарання за вказаними злочинами шляхом часткового складання невідбутої частини покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 2 місяці 15 днів, згідно ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21.05.2015 року, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а також вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану із проникненням у сховище, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Кримінальні правопорушення вчинені за наступних обставин:

10 березня 2016 року о 13 год., ОСОБА_8 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення крадіжок, перебуваючи у продуктовому магазині "Гарант" за адресою м. Новоукраїнка Кіровоградської області по вул. Леніна, 13, на прилавку магазину помітив мобільний телефон марки "Нокіа" моделі Х2-02 чорного кольору, належний потерпілій ОСОБА_9 . В цей момент у нього раптово виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме вказаним телефоном. Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно вилучив та заволодів мобільним телефоном "Нокіа" моделі Х2-02, всередині якого знаходились флеш-карта micro-CD марки "Kingston" ємністю 4 Gb та SIM-картка оператора мобільного зв`язку "Київстар", завдавши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 583 грн.

Крім цього, 16 березня 2016 року о 09.00 год., ОСОБА_8 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення крадіжок, діючи з корисливим мотивом, повторно, проник на територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , належне потерпілому ОСОБА_10 та яке використовується ним як сховище, із метою викрадення майна. В подальшому ОСОБА_8 помітив алюмінієву кастрюлю ємністю 40 літрів, вартістю 448,50 грн., й переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення замотав цю кастрюлю у шматок тканини, яку також знайшов на території цього домоволодіння, та взявши її в руки, попрямував до хвіртки із метою залишити територію вказаного домоволодіння. Однак, в цей час ОСОБА_8 був помічений господарем домоволодіння - потерпілим ОСОБА_10 , та з причин, які не залежали від його волі, не вчинив усіх необхідних дій для доведення злочину до завершення, а саме не зміг непоміченим залишити місце вчинення злочину та розпорядитися викраденим майном.

Не погоджуючись з вироком суду обвинуваченим ОСОБА_8 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок змінити та застосувати до нього положення ст.ст. 69,75 КК України.

Зазначає, що судом не взято до уваги те, що він щиро розкаявся та відшкодував потерпілим матеріальну шкоду, окрім того, потерпілі до нього претензій не мають.

Заслухавши доповідача, прокурора у кримінальному провадженні, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити його апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження розгляд справи проведений з дотриманням вимог ст. 22 КПК України.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове слідство і судовий розгляд у ньому проведені з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованого на всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, досліджені та оцінені судом, наведені у вироку, та ніким не оспорювались.
Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані районним судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а також вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднану із проникненням у сховище.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд І інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 виходив з вимог ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінальних правопорушень та особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.
Так, кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим ОСОБА_8 , відповідно до ст.12 КК України, один зі злочинів відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, а також вчинив незакінчений замах на скоєння умисного корисливого тяжкого злочину

Обставинам, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
З урахуванням того, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, утримувався в місцях позбавлення волі, ОСОБА_8 , хоча і щиро розкаявся, що суд врахував як пом`якшуючу обставину, але нові вчинені злочини, в свою чергу свідчать про небажання останнього стати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе виключно в умовах ізоляції її від суспільства в призначений судом строк.
Виходячи з обставин кримінального правопорушення суд першої інстанції призначив мінімальні покарання, визначені санкцією статей, за якими визнаний винним ОСОБА_8 .
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на ті, обставини, що судом при призначені покарання не враховано, ряд пом`якшуючих обставин, є необґрунтованими, оскільки дані факти належним чином оцінені судом першої інстанції та саме вони слугували підставою для призначення мінімального покарання за санкцією даних статтей.
Таким чином, підстав, які б давали можливість пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання колегія суддів не вбачає, а тому вирок суду першої інстанції залишає без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25 травня 2016 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2