Справа № 751/7930/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1070/2016
Категорія - в порядку виконання вироку. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

захисника-адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 серпня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволене клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому у строк відбуття покарання терміну попереднього ув`язнення, згідно з новою редакцією ч.5 ст. 72 КК України, та зарахований строк попереднього ув`язнення з 04 червня 2003 року по 03 лютого 2004 року у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приймаючи рішення, суд виходив з того, що за підозрою у вчиненні злочину ОСОБА_8 був затриманий 04 червня 2003 року і перебував під вартою до набрання вироком апеляційного суду Чернігівської області від 07 листопада 2003 року, законної сили.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду змінити, зарахувати йому у строк відбуття покарання увесь термін перебування його в СІЗО до відправки в колонію, по 08.10.2004 року включно, мотивуючи тим, що судова практика проводить таким чином зарахування, яке на його думку відповідає вимогам законодавства.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора області просить ухвалу суду скасувати, а засудженому ОСОБА_8 відмовити в задоволенні клопотання, оскільки ч. 5 ст. 72 КК України застосовується у разі засудження особи до позбавлення волі, тоді як ОСОБА_8 засуджений до довічного позбавлення волі, яке законодавцем виокремлено як самостійний вид покарання, що на думку прокурора, не дозволяло проводити зарахування. Така позиція викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2016 року № 223. Суд першої інстанції застосував закон, який не підлягав застосування, а тому прийняв неправильне рішення, яке підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката, який підтримав доводи апеляційної скарги засудженого та заперечував проти аргументів апеляційної скарги заступника прокурора, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти доводів апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає залишити їх без задоволення.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про попереднє ув`язнення від 30 червня 1993 року № 3352-XII, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного та обвинуваченого , вирок щодо якого не набрав законної сили. Виходячи з положень цієї законодавчої норми, попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили, і всі наступні випадки перебування в установах попереднього ув`язнення, після дати набрання вироком законної сили, не підлягають зарахуванню у строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 був засуджений 07 листопада 2013 року апеляційним судом Чернігівської області за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 03.02. 2004 року вирок суду залишений без змін.

По цьому кримінальному провадженні ОСОБА_8 був затриманий 04 червня 2003 року і перебував під вартою до набрання вироком апеляційного суду законної сили, тобто по день ухвалення рішення Верховним Судом України, по 03 лютого 2004 року.

Перебування засудженого в Чернігівському слідчому ізоляторі після набрання вироком законної сили і до відправки у виправну установу, до строку попереднього ув`язнення не відноситься, відповідно і зарахуванню у подвійному розмірі у строк відбуття покарання, не підлягає.

Посилання засудженого на судову практику з визначення терміну попереднього ув`язнення, не заслуговують на увагу. Судову практику, яка є обов`язковою для усіх судів загальної юрисдикції, формує Верховний Суд України, проте висновків з цього питання не має.

Доводи апеляційної скарги першого заступника прокурора про неправильне застосування ч.5 ст. 72 КК України, також не можуть бути прийнятими до уваги.

Згідно ч. 1ст. 64 КК України довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

У вироку суду щодо ОСОБА_8 зазначений початок строку покарання з 04 червня 2003 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою до нього застосовувався у виді взяття під варту протягом усього строку досудового слідства та судового розгляду.

Покарання у виді довічного позбавлення волі відрізняється від позбавлення волі на певний строк тільки істотністю та тривалістю позбавлень та обмежень прав і свобод особи, засудженої до цього покарання.

При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання. Так, ч.2 ст.87 КК встановлює, що актом помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менш як 25 років.

Закон України „Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, прийнятий 26 листопада 2015 року та який набрав законної сили 24 грудня 2015 року, не містить жодних обмежень з приводу його застосування.

Отже, якщо засуджений був взятий під варту саме в даному кримінальному провадженні і перебував під вартою протягом усього строку досудового слідства та судового розгляду, для покарання у виді довічного позбавлення волі є початок відліку строку покарання і законодавчо передбачений його кінець, колегія суддів не вбачає законних підстав для відмови в проведення зарахування терміну попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404 - 405, 407, 424 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 серпня 2016 року про зарахування засудженому ОСОБА_8 терміну попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12