Справа №274/2343/16-к
Провадження №1-в/0274/1259/16
Ухвала
Іменем України

30.06.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

помічника судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

представника адміністрації БВК №70. . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

засудженого. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в режимі відео-конференції із приміщенням Бердичівської виправної колонії №70 провадження за заявою засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 12.02.2008р. за ст.ст.121 ч.1, 186 ч.2, 70 КК України до 6 років позбавлення волі,

про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким,

в с т а н о в и в :
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 26.12.2008 року Апеляційним судом Житомирської області за ст.115 ч.2 п.п.4, 7, 12, ст.70 ч.4 КК України до 14 років позбавлення волі.

В місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 знаходиться з 14.07.2007 року. Під час тримання в Житомирській УВП №8 порушень режиму тримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав. До суспільно - корисної праці не залучався.

З 16.05.2009 року відбуває покарання в Бердичівській виправній колонії управління ДПтС України в Житомирській області (№ 70). За час відбування покарання характеризується негативно. Провину в скоєному злочині визнає частково, міру призначеного судом покарання вважає надто суворою. На виробництві колонії не працевлаштований. Працювати та приймати участь в суспільно-корисній праці не бажає. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 7 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має. Вимог режиму тримання дотримується під контролем адміністрації установи. В середовищі засуджених вживається задовільно. Відношення до представників адміністрації неоднозначне. До участі в роботах з благоустрою території колонії ініціативи не проявляє. Зовні та в побуті не завжди охайний. Спальне місце та санітарний стан в приліжковій тумбочці підтримує в належному стані тільки під контролем представників адмістрації. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Освіта», «Духовне відродження», «Професія». До участі в них ставиться формально. Соціально-корисні зв`язки на волі втратив. Перебуває на профілактичному обліку в колонії як схильний до самогубства.

Згідно наявного в матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу №6 від 23.03.2016р., за результатами розгляду комісії при Бердичівській ВК №70 питання подання матеріалів в суд щодо заміни засудженому ОСОБА_6 не відбутої частини покарання більш м`яким, прийнято рішення про відмову у поданні матеріалів до суду у зв`язку з тим, що останній не довів, що став на шлях виправлення (особова справа с.223).

В судовому засіданні засуджений подану заяву підтримав. Просить замінити йому не відбуту частину покарання більш м`яким у виді обмеження волі. Стверджує, що у такому випадку він зможе довести своє виправлення. Зробити це на даний час йому не дає ставлення до нього з боку адміністрації виправної колонії та інших засуджених. Причиною скоєння злочинів, за які відбуває покарання, називає перебування його у неадекватному стані.

Представник адміністрації виправної колонії суду повідомив, що являється керівником відділення, у якому відбуває покарання засуджений вже впродовж двох років. За цей час бажання працювати на виробництві колонії засуджений не виявляв, хоча така робота йому пропонувалась. Натомість останній за винагороду виконує доручення засуджених негативної спрямованості. Участі у суспільно-корисній праці засуджений також не приймає, лише виконує загальні обов`язки по чергуванню та прибиранню відділення, у якому проживає. Неодноразово допускав порушення режиму відбуття покарання, за що на нього накладались дисциплінарні стягнення. Вважає, що на застосування до нього норм ст.82 КК України засуджений не заслуговує.

На думку прокурора, за час відбуття покарання засуджений не довів, що став на шлях виправлення, у зв`язку з чим його клопотання задоволенню не підлягає.

Заслухавши засудженого, представника адміністрації виправної колонії, думку прокурора та ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви останнього.

Так, згідно положень ст.82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована судом, якщо засуджений довів, що став на шлях виправлення.

Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна не відбутої частини покарання більш м`яким визначені як види заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.

Порядок застосування вищевказаних заходів заохочення до засуджених встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статті 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела що стала на шлях виправлення.

Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

При прийнятті рішення по суті справи суд враховує також те, що ОСОБА_6 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та жодна з його судимостей не погашена. Він відбуває покарання за скоєння ряду злочинів, один з яких є особливо тяжким та пов`язаний із позбавленням життя іншої людини. Свою вину у злочинах, за які відбуває покарання, визнає частково. За період відбуття покарання засуджений неодноразово допускав порушення режиму утримання, за що на нього накладались дисциплінарні стягнення. На даний час непогашених стягнень не має, проте не працює та жодного разу не заохочувався, участі у суспільно-корисній праці не приймає, дотримується норм та правил поведінки під контролем адміністрації виправної установи.

Таким чином за час відбуття покарання засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення.

На підставі викладеного та керуючись ст.82 КК України, ст.537, 539 КПК України суд,

п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.

Суддя: ОСОБА_1