АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1225/16 Справа № 205/2586/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002191 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч.2 ст. 309 КК України,

В с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Київ, громадянка України, заміжня, офіційно не працевлаштована, яка проживає та зареєстрована по АДРЕСА_1 , раніше судима :

- 11.06.2002 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч .2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком у два роки;
- 17.04.2003 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі. На підставі постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.10.2003 року строк покарання скорочений на половину на підставі ст. 5 п. «г» Закону України «Про амністію» від 11.07.2003 року. 24.11.2003 року звільнена від відбування покарання умовно-достроково на 7 місяців 29 днів;
- 04.07.2006 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч .2 ст. 307 КК України до семи років позбавлення волі. 27.08.2012 року звільнена від відбування покарання умовно - достроково на п`ять місяців сім днів,
засуджена за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання постановлено відраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 . Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за те, що вона 03.02.2016 року близько 16.00 години, будучи неодноразово засудженою за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знаходячись біля центрального входу Центрального ринку «Озерка», що розташований по вул. Шмідта м. Дніпропетровська, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на повторне незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у не встановленої досудовим слідством особи, придбала за 1000 грн., тобто, вчиняючи злочин повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, незаконно придбала без мети збуту медичний шприц об`ємом 5,0 мл., в якому знаходилась рідина коричневого кольору масою 3,6200г., медичний шприц об`ємом 2,0 мл., в якому знаходилась рідина коричневого кольору масою 1,9400г., флакон із полімерного матеріалу, в якому знаходилася рідина коричневого кольору масою 5,9020 г., яка у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб - «опій ацетильований», обіг яких заборонено, які вона поклала у ліву кишеню куртки, вдягненої на неї тим самим стала незаконно зберігати при собі особливо небезпечний наркотичний засіб «опій ацетильований» з метою особистого вживання без мети збуту. Після чого ОСОБА_8 зберігаючи при собі наркотичний засіб «опій ацетильований» пішки направилася до пр. Петровського (пр. Мазепи) м. Дніпропетровська, де цього ж дня, тобто 03.02.2016 року, в період часу з 18.37 год. до 19.00 год. слідчим СВ Ленінського ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , у присутності двох понятих жіночої статті було проведено огляд ділянки місцевості розташованої біля будинку АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено медичний шприц об`ємом 5,0 мл., в якому знаходилась рідина коричневого кольору масою 3,6200г., медичний шприц об`ємом 2,0 мл., в якому знаходилась рідина коричневого кольору масою 1,9400г., флакон із полімерного матеріалу, в якому знаходилася рідина коричневого кольору масою 5,9020 г., яка згідно висновку експерта № 1/8.6/272 від 02.03.2016 року у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб-опій ацетильований, обіг яких заборонено. Маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину складає 0,1546 г, 0,0768г.,0,2420 г., загальною масою 0,4734г., який ОСОБА_8 повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений, ст.307 КК України, незаконно придбала і зберігала при собі без мети збуту.

В апеляції захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 вважає призначене останній за вироком суду покарання таким, що не відповідає тяжкості скоєного злочину, є явно несправедливим через суворість, просить його пом`якшити, а саме від призначеного покарання звільнити з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Заперечень на дану апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, перевіривши матеріали провадження в межах апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає за необхідне апеляцію захисника залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_8 у скоєнні злочину, за який вона засуджена, кваліфікація її дій за ч.2 ст.309 КК України незаконне придбання і зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.. 307 КК України, учасниками судового провадження не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, повне визнання своєї вини та активне сприяння розкриттю злочинів. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується на таких підставах.

Як вбачається з вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином , призначивши покарання в межах санкції статті.

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання ОСОБА_8 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка раніше неодноразово судима за тотожні злочини, має не зняту та не погашену судимість, офіційно непрацевлаштована, дітей та будь-яких інших осіб на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується добре, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебувала під диспансерно динамічним наглядом у лікаря нарколога з 2003 року з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності» та знята з обліку 10.06.2014 року у зв`язку з відсутністю даних щодо неї, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 309 КК України, саме з реальним його відбуттям.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи, підтверджені відповідними документами, речовими доказами тощо. Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та дані по особу ОСОБА_10 , яка, будучи неодноразово засудженою за ст. ст. 307 та 309 КК України, відбувши призначене їй покарання повністю та маючи непогашені судимості за вказаними злочинами, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, що посягає на здоров`я особи та безпосередньо на встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу наркотичних засобів, та призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів. Тому доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного обвинуваченій покарання тяжкості злочину та особі останньої і необхідності його пом`якшення шляхом звільнення її від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.376 ч.2, ст.404, ст.405, ст.407, ст.419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч.2 ст. 309 КК України, без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4