Справа № 609/4/16-к
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" лютого 2016 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ кримінальне провадження № 00000296, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 16 листопада 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньо - спеціальною освітою, працюючого фізичною особою підприємцем, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч.1 ст. 189 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

потерпілих та

представників потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В :

14 листопада 2015 року близько 22 год. 30 хв. центральною вулицею с.Великі Дедеркали Шумського району проїжджав автомобіль «SCANIA», д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , коли поруч пам`ятника воїнам ВОВ неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. М. Дедеркали Шумського району, з хуліганських спонукань, намагаючись самореалізуватися перед своїми однолітками та друзями ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , безпричинно кинув камінь у вітрове скло вказаного вантажного автомобіля, спричинивши при цьому його пошкодження, після чого всі очевидці події та сам ОСОБА_5 , побачивши, що водій вантажівки «SCANIA», зупинив свій автомобіль, намагаючись не бути впійманим водієм вантажівки, розбіглися в різні сторони, попередньо про це не домовляючись.

Не зумівши наздогнати жодного із вказаних вище осіб та не побачивши хто із них саме спричинив пошкодження його автомобіля ОСОБА_3 , прийняв рішення про знайдення цих осіб та в цей же момент у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі неповнолітніх та викрадення людей з корисливих мотивів, а саме, щоб примусити їх відшкодувати йому завдані пошкодженням вітрового скла автомобіля збитки.

Реалізуючи свій злочинний намір, 14 листопада 2015 року близько 23 год., перебуваючи в с. Великі Дедеркали Шумського району, ОСОБА_3 за допомогою своїх знайомих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, схопили чотирьох неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , яких ОСОБА_3 незаконно позбавив волі та викрав, не даючи змоги їм втекти, повідомити про місце перебування своїм рідним чи знайомим, при цьому переконуючи їх у необхідності оплати вартості пошкодженого вітрового скла автомобіля.

Так, 14 листопада 2015 року біля 23.00 год. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «БМВ», темного кольору із номерними знаками Республіки Польща, власник якого досудовим розслідуванням не встановлений, на вулиці с. Вовківці Шумського району побачив неповнолітнього ОСОБА_13 , якого запідозрив у причетності до пошкодження його вантажного автомобіля, та з метою перевірки своїх припущень наказовим тоном, примусив сісти на переднє пасажирське сидіння автомобіля «БМВ», після чого, в ході розмови, зрозумівши, що ОСОБА_13 знає, хто пошкодив вітрове скло його вантажівки, погрожуючи йому застосуванням фізичної сили, замахуючись до нього металевим предметом, проти волі останнього, примусив залізти в багажне відділення автомобіля «БМВ».
ОСОБА_13 , сприймаючи реально погрози ОСОБА_3 про застосування щодо нього фізичної сили, проти власної волі, заліз в багажник автомобіля, де перебував близько 30 хв., без можливості самостійно звільнитися та покинути своє місцезнаходження.
Такими своїми, незаконними діями ОСОБА_3 викрав неповнолітнього ОСОБА_13 та незаконно позбавив його волі з корисливих мотивів, переслідуючи мету примушення останнього до відшкодування вартості пошкодженого вітрового скла його вантажного автомобіля.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14 листопада 2015 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_3 , за допомогою ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, спіймавши неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в с.Великі Дедеркали Шумського району, та погрожуючи застосуванням фізичної сили, примусив їх пройти близько одного кілометра до місця зупинки його вантажного автомобіля «SCANIA» на початок с.Малі Дедеркали Шумського району, де ОСОБА_5 , знаючи, що його товариш ОСОБА_13 незаконно позбавлений волі ОСОБА_3 та утримується ним в багажному відділенні автомобіля «БМВ» та побоюючись за здоров"я своїх друзів, зізнався, що камінь у вітрове скло його вантажівки кинув саме він, інші хлопці до цього не причетні. Після цього, 14 листопада 2015 року біля 23.45 год. ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на подальше позбавлення волі чотирьох неповнолітніх, наказав ОСОБА_8 , проти його волі залізти всередину напівпричепа д.н.з. НОМЕР_2 його вантажного автомобіля «SCANIA», ОСОБА_13 (який до цього знаходився в багажному відділенні автомобіля «БМВ») разом із неповнолітнім ОСОБА_7 сісти на заднє сидіння згаданого автомобіля «БМВ», а також наказав ОСОБА_5 , проти його волі залізти в багажне відділення автомобіля марки «БМВ» темного кольору із номерними знаками Республіки Польща, де до цього часу знаходився ОСОБА_13 ..
Таким чином, ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 змушені були виконати злочинну вказівку ОСОБА_3 , та проти своєї волі, сіли у визначені їм відділення згаданих автомобілів, де перебували близько 30 хв., без можливості самостійно звільнитися, пересуватись та обирати місцезнаходження.
Після цього, вказані вище неповнолітні особи, за вказівкою ОСОБА_3 автомобілем «SCANIA», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням останнього та автомобілем марки «БМВ» темного кольору із номерними знаками Республіки Польща, під керуванням ОСОБА_18 були доставлені в м.Шумськ Тернопільської області.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 15 листопада 2015 року близько 00.15 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля території автозаправної станції «Авіас», що по вул. Українській в м. Шумськ, наказав неповнолітнім вийти з автомобілів та після телефонної розмови із братом ОСОБА_5 ОСОБА_19 , переслідуючи корисливий мотив, примусив неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_7 проти їх волі, залізти у напівпричіп д.н.з. НОМЕР_2 його вантажного автомобіля «SCANIA». Одночасно, із наміром завадити неповнолітнім повідомити своїх рідних, близьких чи іншим особам про місце їхнього незаконного утримання ОСОБА_3 примусив ОСОБА_5 , ОСОБА_13 . ОСОБА_7 та ОСОБА_8 передати йому свої власні мобільні телефони, після чого, зачинивши двері напівпричепа, сів за кермо вантажівки «SCANIA», д.н.з. НОМЕР_1 та перевіз їх на територію ТДВ «Шумське АТП 2065», що у м. Шумськ по вул. І. Франка, 1А, де продовжував утримувати без можливості самостійно звільнитися, втекти, пересуватися обирати своє місцезнаходження близько двох годин.
В подальшому, переслідуючи корисливу мету, ОСОБА_3 змусив близьких родичів неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_7 оплатити йому грошові кошти в сумі 7200 гривень та 500 доларів США, що в перерахунку на українські гривні згідно офіційного курсу НБУ становить 11458, 6 гривень, на загальну суму 18658, 6 гривень, після чого звільнив неповнолітніх потерпілих.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_7 був звільнений ОСОБА_3 та зміг покинути територію ТДВ «Шумське АТП 2065» близько 03.00 год. 15 листопада 2015 року, тобто протягом 4-ох годин його було незаконно позбавлено волі ОСОБА_3 . Неповнолітнього ОСОБА_13 . ОСОБА_3 звільнив та дозволив залишитися за місцем проживання близько 05.00 год. 15 листопада 2015 року, тобто протягом 6-ти годин його було незаконно позбавлено волі ОСОБА_3 . Неповнолітнього ОСОБА_8 . ОСОБА_3 звільнив та дозволив поїхати додому близько 06.30 год. 15 листопада 2015 року, тобто протягом 7-ми з половиною годин його було незаконно позбавлено волі ОСОБА_3 . Неповнолітнього ОСОБА_5 . ОСОБА_3 звільнив та дозволив поїхати із його братом ОСОБА_19 близько 06.30 год. 15 листопада 2015 року, тобто протягом 7-ми з половиною годин його було незаконно позбавлено волі ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, тобто незаконне позбавлення волі, викрадення людини, вчинені з корисливих мотивів щодо двох чи більше осіб.
Крім того, 14 листопада 2015 року ОСОБА_3 , викравши неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_7 , незаконно позбавив їх волі, а саме можливості самостійно пересуватись та обирати місцезнаходження, обмеживши таким чином їх права і свободи, постійно погрожуючи застосуванням фізично насильства, достовірно знаючи, що ушкодження вітрового скла його автомобіля марки «SCANIA», д.н. НОМЕР_1 спричинив один із неповнолітніх, а саме ОСОБА_5 , а інші неповнолітні не мають жодного відношення до цього факту, змусив ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_7 зателефонувати своїм близьким родичам з вимогою передачі кожним із них суми грошових коштів, що еквівалентна 200 доларам США, що в перерахунку на українські гривні згідно курсу Національного банку України становить 4583, 4 гривні.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вимагання грошових коштів, ОСОБА_3 за сприяння ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та невстановленої досудовим розслідуванням особи близько 03.00 год. 15.11.2015 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 висунув вимогу ОСОБА_10 , яка являється близькою родичкою неповнолітнього ОСОБА_13 про передачу йому 200 доларів США.
Знаючи про викрадення свого онука ОСОБА_13 та незаконне позбавлення його волі із розповідей останнього, побоюючись вчиненням щодо себе і свого онука інших незаконних дій зі сторони ОСОБА_3 чи інших невідомих їй осіб, що були з ним ОСОБА_10 передала ОСОБА_19 грошові кошти в сумі 200 доларів США, що в перерахунку на українські гривні згідно курсу Національного банку України становить 4583, 4 гривні, після чого ОСОБА_3 звільнив неповнолітнього ОСОБА_13 та відпустив його додому.
В подальшому, аналогічну вимогу про передачу грошових коштів в сумі, еквівалентній 200 доларам США ОСОБА_3 висунув до батька неповнолітнього ОСОБА_7 - ОСОБА_20 , який побоюючись вчиненням щодо себе і свого сина інших незаконних дій зі сторони ОСОБА_3 чи інших невідомих йому осіб, що були з ним, поблизу будинку АДРЕСА_2 , передав ОСОБА_19 грошові кошти в сумі 200 доларів США, що в перерахунку на українські гривні згідно курсу Національного банку України становить 4583, 4 гривні, після чого ОСОБА_3 звільнив неповнолітнього ОСОБА_7 та відпустив його додому.
Крім того, ОСОБА_3 висунув вимогу про передачу йому грошових коштів в сумі еквівалентній 200 доларів США родичам неповнолітнього ОСОБА_8 і, отримавши біля будинку АДРЕСА_3 від матері ОСОБА_8 ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 600 гривень та в с.Кордишів Шумського району від його дядька ОСОБА_21 грошові кошти в сумі 4000 гривень, ОСОБА_3 звільнив неповнолітнього ОСОБА_8 , відпустивши його додому.
В результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_3 незаконно заволодів грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 на суму 4600 гривень та 400 доларів США, що в переводі на українські гривні, згідно курсу Національного банку України становить 9166, 9 гривень, тобто в загальній сумі 13 766, 9 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 189 КК України, тобто вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими, обмеження прав, свобод цих осіб.
Обвинувачений вину у кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно повертаючись із рейсу на власному вантажному автомобілі 14 листопада 2015 року в темну пору доби в с.В.Дедеркали Шумського району Тернопільської області відчув удар у лобове скло та побачив, що останнє пошкоджене. В світлі фар він помітив групу підлітків, які розбіглись в різні сторони. Він зрозумів, що у скло влучили каменем. Маючи на меті повернути кошти за розбите скло він, разом із ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та іншим чоловіком, якого він не знає, розшукали неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_13 і мали на меті здати їх в органи поліції. Однак потім на мобільний телефон ОСОБА_22 перезвонив його старший брат і ОСОБА_3 закрив неповнолітніх в кузові вантажного автомобіля та став чекати приїзду брата ОСОБА_5 . Приблизно через дві години вони зустрілися. Тоді ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_5 та його друзі, які перебувають у фурі розбили скло його автомобіля, яке він оцінив у 800 доларів США та запропонував збирати гроші із батьків хлопців, які перебували у фурі. В подальшому хлопцям роздали їх мобільні телефони та наказали телефонувати батькам, що останні і зробили та зібрали ОСОБА_3 18658, 60грн. Потім хлопців відпустили.

Потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що у той вечір вони з хлопцями вирішили випити каву. Потім він бачив, що по вулиці їхав вантажний автомобіль, який зупинився. Перед цим він зрозумів, що хтось кинув каменем у вікно автомобіля. Потім йому стало відомо, що це зробив ОСОБА_5 . Коли автомобіль зупинився всі хлопці розбіглися та через деякий проміжок часу зустрілися біля озера. Потім він пішов проводжати додому двох знайомих дівчат. Його наздогнав обвинувачений на легковому автомобілі та запропонував сісти в салон. Він спочатку відмовлявся, однак потім погордився. В подальшому його посадили в багажник даного автомобіля, а потім в кузов вантажного автомобіля. Незабаром приїхав брат ОСОБА_5 та сказав збирати гроші за розбите скло вантажівки.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що це він кинув камінь у скло вантажного автомобіля, оскільки вважав, що вантажівки, які рухаться по проїжджій частині дороги с В.Дедеркали псують її. Останній також пояснив, що коли він зрозумів, що влучив каменем у скло вони з хлопцями розбіглись та зустрілись біля озера в с.В.Дедеркали. Потім він ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли на автобусну зупинку, де їх спіймали якісь хлопці, привели до грузового авто та показали розбите скло. Потім посадили в багажне відділення автомобіля БМВ та повезли в сторону Шумська. В подальшому на мобільний телефон, який був в обвинуваченого зателефонував його брат, він йому розповів, що сталося. Потім люди, які їх затримали пересадили всіх хлопців у вантажівку і, через дві години, приїхав брат ОСОБА_5 та сказав шукати гроші за розбите скло. Вони взяли мобільні телефони та почали телефонувати батькам та збирати гроші.

Потірпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні дали покази, аналогічні показам ОСОБА_5 .

Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 повідомили, що всі кошти, які вони давали за розбите скло автомобіля їм повернуті в повному обсязі.

Всі потерпілі та представники потерпілих в судовому засіданні пояснили, що не мають жодних претензій до обвинуваченого та просили суд його суворо не карати.

Приймаючи до уваги повне визнання вини обвинуваченим та з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, судом ухвалене рішення про недоцільність дослідження інших доказів кримінального провадження, попередньо роз`яснивши учасникам положення ст. 349 КПК України, які погодилися з подальшим розглядом справи за правилами, передбаченими згаданою статтею.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст.ст. 65,66,67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його вік, те, що останній щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, активно сприяв встановленню істини по справі, відшкодувала завдані збитки, потерпілі просять суд суворо не карати обвинуваченого, позитивно характеризується по місцю проживання, має утриманців як обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання в діях ОСОБА_3 судом не вбачається.

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч.1 ст. 189 КК України доведена повністю та його дії органами досудового слідства кваліфіковані правильно.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених правопорушень суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливі без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкцій вмінених статей у вигляді позбавлення волі. Остаточне покарання слід визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Суд також вважає за доцільне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 2,3 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_3 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 371,373,374,376 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_23 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146 та ч.1 ст. 189 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 146 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 2 ( два ) роки.

- за ч.1 ст. 189 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_3 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття основного покарання з випробуванням строком на 1 ( один ) рік.

Відповідно до п.п. 2,3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без дозволу органів кримінально виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області протягом 30 днів через Шумський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1