Справа № 375/1379/15-к
Провадження № 1-кп/375/6/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2016 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , засудженого Рокитнянським районним судом Київської області 24.11.2014 року за ч.3 ст.185 КК України до чотирьох років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки, з непогашеною судимістю,
за ч. 3 ст. 185 КК України, -
Будучи засудженим Рокитнянським районним судом Київської області 24.11.2014 року за ч.3 ст.185 КК України до чотирьох років позбавлення волі та звільненим від відбування призначеного покарання зі строком випробування два роки, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та скоїв в період строку випробування новий корисливий злочин.
Так, працюючи у травні місяці 2015 року за наймом у потерпілого ОСОБА_5 , а саме в АДРЕСА_2 , обвинувачений в належному потерпілому трейлері виявив грошові кошти. 10 червня 2015 року близько 10:30 години, перебуваючи за вказаною адресою у зв`язку із виконанням робіт за договором найму та виявивши відсутність біля домоволодіння інших працівників та самого потерпілого, він вирішив викрасти раніше виявленні ним у трейлері належні потерпілому грошові кошти.
З метою реалізації свого злочинного умислу, обвинувачений упевнившись ще раз, що його дії не будуть помітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу проник до трейлера, зі спального приміщення якого викрав належні потерпілому 5000.00 польських злотих.
Викрадені кошти обвинувачений переховав за місцем свого проживання та у послідуючому використав на власні потреби, а саме на придбання легкового автомобіля «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 .
Вказаними протиправними діями обвинувачений заподіяв на той час потерпілому матеріальну шкоду на суму 28 582.65 грн..
Обвинувачений у судовому засіданні визнав себе винним повністю у скоєнні інкримінованого йому злочину та визнав частково заявлений до нього цивільний позов.
При цьому суду показав, що дійсно у травні місяці він працював неофіційно у потерпілого та в один з днів травня 2015 року перебував у автомобільному трейлері потерпілого, коли той давав йому гроші. При цьому він бачив на полиці іншу пачку грошей. 10 червня 2015 року, перебуваючи за місцем роботи у потерпілого, він близько 10:30 години побачив, що ні потерпілого, ні інших працівників не має, а тому вирішив викрасти побачені ним раніше на полиці у трейлері гроші. Пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, він через не замкнуті двері проник до трейлера, де на полиці лежали гроші, а саме польські злоті, з яких він взяв 5000.00 тисяч. Гроші, що залишилися, він поклав назад на те саме місце. Уточнив, що взяв не всі гроші, а лише вказану суму, щоб потерпілий не виявив відразу крадіжку останніх.
В послідуючому він гроші відніс додому та придбав пізніше за них для власного користування легковий автомобіль «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору.
Цивільний позов визнає частково, а саме в частині відшкодування викраденої ним суми грошових коштів. Заявлену до нього вимогу про відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди не визнає, оскільки не вважає, що він заподів потерпілому моральну шкоду.
Розкаюється у скоєному та готовий понести покарання за скоєне.
Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у скоєнні нового злочину підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, якими є:
Вважає покази обвинуваченого в тім, що гроші були викрадені 10 червня 2015 року неправдивими, оскільки це не можливо, так як гроші тоді були всі на місці.
Обвинувачений був приблизно два-три рази у трейлері, але не міг бачити при цьому гроші, які він викрав;
?Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.06.2015 року;
?Протокол огляду місця події з фототаблицею від 22.06.2015 року;
?Протокол огляду транспортного засобу з фототаблицею від 15.08.2015 року;
?Витяг з інформаційної системи ДАІ про реєстрацію транспортного засобу;
?Постанова про приєднання до справи речового доказу від 15.08.2015 року, яким є легковий автомобіль «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору;
?Постанова про приєднання до справи речового доказу, яким є оптичний DVD-RW диск із записом слідчого експерименту від 24.09.2015 року;
?Оптичний DVD-RW диск із записом слідчого експерименту від 24.09.2015 року;
?Протокол огляду місця події з фототаблицею від 24.09.2015 року;
?Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого та обвинуваченого від 24.09.2015 року.
За викладеного, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, кожний отриманий у кримінальному провадженні доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину і що його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше приміщення та вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому міри покарання, суд виходить із вимог ст.65 КК України і враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та його суспільну небезпечність, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обвинуваченого обставини, особу винного, відношення винного до скоєного та конкретні обставини справи.
З огляду на зміст ч. 3 ст.185 КК України та вимоги статті 12 цього Кодексу, вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжких.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи суспільну небезпечність скоєного обвинуваченим злочину, на що вказують його характер (умисний корисливий злочин) та спричинені ним наслідки (заподіяння реальної шкоди майновим інтересам фізичних осіб), тяжкість злочину (є тяжким злочином), відношення до наслідків скоєного (визнав вину, зрозумів протиправність свого вчинку, розкаюється у скоєному), обставини вчинення ним злочину, помякшуючу та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, дані про його особу (який є особою, яка скоїла новий злочин, не відбувши покарання за попереднім вироком суду за скоєння умисного корисливого злочину, а саме у період строку випробування, та що вказує на те, що на шлях виправлення обвинувачений не став, а відтак на відсутність у нього бажання виправитися; має непогашену судимість за скоєння умисного злочину; перебуває на обліку у лікаря психіатра з приводу легкої розумової відсталості; на обліку у лікаря-нарколога не перебуває; посередньо характеризується по місцю проживання) суд приходить до висновку призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинений новий злочин покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст.185 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визначає у відповідності до ст. 71 КК України та за правилами статті 72 вказаного Кодексу за сукупністю вироків шляхом приєднання до визначеного судом покарання за новий злочин частково не відбутої частини покарання за попереднім вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 24.11.2014 року щодо його особи за ч.3 ст.185 КК України і таким визначає - чотири роки шість місяців позбавлення волі та що узгоджується з положеннями п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Визначене таким чином обвинуваченому покарання на переконання суду буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого ним злочину, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Вирішуючи заявлений у кримінальному провадженні потерпілим цивільний позов, суд виходить із наступного.
Відповідно до положень ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Як вбачається із показань обвинуваченого останній заявлений до нього позов визнає частково, посилаюсиь на ту обставину, що він викрав лише 5000.00 польських злотих.
Також, не зважаючи, що факт заподіяння потерпілому злочинними діями обвинуваченого моральної шкоди не викликає сумнівів, суд не знаходить підстав для її задоволення в повному обсязі.
При цьому суд виходить з тих міркувань, що своєю поведінкою, а саме залишення грошових коштів у місці, до якого є вільним доступ сторонніх осіб, потерпілий не забезпечив їх належне збереження та не убезпечив безперешкодне посягання на них сторонніх осіб. Тобто, по суті створив умови, які у певній мірі сприяли виникненню у обвинуваченого умислу на їх викрадення та спонукали його до таких дій. Доказів того, що проникнення до трейлера було не шляхом вільного доступу, а іншим способом, у судовому засіданні не здобуто.
Речовий доказ у провадженні легковий автомобіль «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Рокитнянського відділення Миронівського ВП ГУ НП у Київській області, після набрання вироком законної сили та відбування покарання повернути засудженому ОСОБА_4 та покласти на начальника Рокитнянського відділення Миронівського ВП ГУ НП у Київській області обов`язок забезпечити його належне збереження.
Речовий доказ DVD-RWдиск із копією відеозапису слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який знаходиться у матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити там же.
Понесені у провадженні потерпілим судові витрати по оплаті правової допомоги, оскільки розрахунок останніх та сам факт їх понесення не викликає у суду сумніву, підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого у повному обсязі, а саме у сумі 1400.00 грн..
З метою запобігання ухиленню ОСОБА_4 від виконання вироку суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду та утримувати його в Київському СІЗО №13 Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області.
Керуючись ст. ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Остаточне покарання ОСОБА_4 призначити у відповідності до ст. 71 КК України та за правилами статті 72 вказаного Кодексу за сукупністю вироків шляхом приєднання до визначеного судом покарання за новий злочин частково не відбутої частини покарання за попереднім вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 24.11.2014 року щодо його особи за ч.3 ст.185 КК України і таким визначити - чотири роки шість місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обрати щодо засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду та утримувати його в Київському СІЗО №13 Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київській області.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня утримання його під вартою з 02.03.2016 року.
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування заподіянох злочином матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.
Речовий доказ у провадженні легковий автомобіль «ВАЗ 2106», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, кузов № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Рокитнянського відділення Миронівського ВП ГУ НП у Київській області, після набрання вироком законної сили та відбування покарання повернути засудженому ОСОБА_4 та покласти на начальника Рокитнянського відділення Миронівського ВП ГУ НП у Київській області обов`язок забезпечити його належне збереження.
Речовий доказ DVD-RWдиск із копією відеозапису слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 , який знаходиться у матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити там же.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Рокитнянський районний суд.
Суддя ОСОБА_1