06 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
уродженця та мешканця
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судами першої та апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 червня 2015 року,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно звільнив засудженого від відбування реального покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, при цьому не врахував конкретних обставин вчинення злочину та його наслідків у вигляді загибелі двох людей, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Вироком Красилівського районного суду Хмельницької області від 20 квітня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 червня 2015 року вирок місцевого суду в частині призначення основного покарання змінено, ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

В решті вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 11 грудня 2014 року близько 18.30 год., керуючи автопоїздом у складі тягача «МАН», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «КОГЕЛЬ SN24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись на 149 км + 680 м автомобільної дороги «Житомир-Чернівці» зі швидкістю близько 70 км/год., поблизу с. Михайлівці Красилівського району Хмельницької області, в порушення вимог п.п. 1.2, 1.5 ч.1, 2.3. (б), 10.1, 11.1, 11.3, 12.1 Правил дорожнього руху України виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенц 308», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 та пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_8 отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких померли.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 286 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.
Щодо доводів прокурора у касаційній скарзі про необґрунтованість застосування судом апеляційної інстанції до ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, то, на думку колегії суддів, вони є слушними.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням може бути застосовано в тому разі, коли суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.

Звільняючи ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, суд апеляційної інстанції послався на відсутність претензій матеріального характеру зі сторони потерпілих, позитивні характеристики з місця проживання та роботи, та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має матір пенсійного віку.

Однак при цьому суд апеляційної інстанції в достатній мірі не врахував того, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, в результаті якого загинуло двоє людей.

Також суд апеляційної інстанції залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_5 є іноземним громадянином, постійно проживає та працює в Російській Федерації, що унеможливить виконання вимог ст. 75 КК України на території іншої держави.

З огляду на викладене ухвала суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
За умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_5 і за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновки суду щодо виду та розміру покарання, застосування положень ст. 75 КК України слід вважати необґрунтованим.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 18 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3