Справа № 755/9534/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004185 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, не працюючої, розлученої, без місця реєстрації на території України, проживаючої за адресо: АДРЕСА_1 , центр реабілітації «Нове покоління», раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
21.03.2016 року ОСОБА_5 біля кафе на бульварі Верховної Ради, 17 познайомилась з раніше невідомим чоловіком, який представився ОСОБА_4 , з ним вживала спиртні напої у вказаному кафе, спілкувалася. Під час спілкування, коли вони йшли з кафе, ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_4 продовжити спілкування і запросила прийти в гості до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на що він погодився, записавши адресу. 22.03.2016 року близько 9 години ОСОБА_4 прийшов за вищевказаною адресою, його впустила ОСОБА_5 . Вони спілкувались, вживали спиртні напої. При собі ОСОБА_4 мав мобільний телефон «Samsung Galaxy S7272» чорного кольору. Під час перебування в квартирі ОСОБА_4 неодноразово діставав свій мобільний телефон і спілкувався по ньому. Після останнього спілкування поклав свій мобільний телефон на стіл в кімнаті вказаної квартири. Приблизно о 14 годині 22.03.2016 року ОСОБА_4 пішов з квартири, залишивши даний мобільний телефон на столі в кімнаті за адресою: АДРЕСА_2 , і оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння, забув забрати його, згадав про нього лише вдома. Того ж дня, близько 16 години ОСОБА_5 побачила мобільний телефон ОСОБА_4 , і в цей час у неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його в свою користь, а саме мобільного телефону «Samsung Galaxy S7272» чорного кольору, який належить ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення та скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон «Samsung Galaxy S7272» чорного кольору, що належить ОСОБА_4 , спричинивши йому матеріальну шкоду на загальну суму 1956 гривень. Потім, ОСОБА_5 , зустрівши на вулиці раніше знайому ОСОБА_6 ,попросила останню здати мобільний телефон «Samsung Galaxy S7272» в ломбард «Скарбниця», що знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Верховної Ради, 21-А, не повідомивши про те, що телефон крадений. Отриманими грошовими коштами за мобільний телефон в сумі 700 гривень розпорядилася на власний розсуд. Своїми злочинними діями, ОСОБА_5 завдала ОСОБА_4 , майнової шкоди на загальну суму 1956 гривень.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала в повному обсязі, щиро розкаялася та пояснила, що дійсно 21.03.2016 року вона познайомилась в кафе з потерпілим, де вони разом вживали спиртні напої, а після чого вона запросила його до квартири своєї знайомої, яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 . 22.03.2016 року приблизно о 9 годині потерпілий прийшов до вказаної квартири, де вони разом продовжили вживати спиртні напої. При собі ОСОБА_4 мав мобільний телефон «Samsung Galaxy S7272» чорного кольору, який постійно діставав та спілкувався по ньому. Приблизно о 14 годині потерпілий пішов з квартири, залишивши свій мобільний телефон на столі в кімнаті. Того ж дня близько 16 години обвинувачена побачила мобільний телефон потерпілого, вирішила його здати в ломбард. Потім обвинувачена на вулиці зустріла свою знайому ОСОБА_6 , яку вона попросила здати мобільний телефон в ломбард «Скарбниця», що знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Верховної Ради, 21-А, не повідомивши про те, що телефон крадений. Отриманими грошовими коштами за мобільний телефон в сумі 700 гривень розпорядилася на власний розсуд.

Таким чином показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_5 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена та потерпілий, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_5 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка не одружена, офіційно не працює, раніше не судима, без постійного місця реєстрації в Україні, яка перебуває на лікуванні в центрі реабілітації «Нове покоління», в якому характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує її вік та стан здоров`я.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити їй покарання у виді позбавлення волі, проте з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючої вину обставини, ставлення обвинуваченої до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що її перевиховання та виправлення можливе без ізоляції від суспільства та вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинувачену обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати не понесені.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: