Справа № 625/13/16-к
Провадження № 1-кп/625/5/16

У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою
10 березня 2016 року с. Різуненкове
Коломацький районний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за кримінальним провадженням № 0000429 від 10.08.2015 року щодо обвинуваченого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Фрунзівського району, Луганської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В :
До Коломацького районного суду Харківської області, надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000429 від 10.08.2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні в порядку ч. 3 ст. 331 КПК України, прокурором було заявлено клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта.
В судовому засіданні потерпіла проти продовження тримання обвинуваченого під вартою не заперечувала, обвинувачений та його захисник у даному питанні поклались на розсуд суду.
Суд, заслухавши думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, прийшов до наступного висновку.
Приписами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом встановлено, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , продовженого ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 18.01.2016 року, закінчується 18 березня 2016 року.
Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також прийняв до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину із застосуванням насильства, що спричинив загибель людини, можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, ухилення від явки до суду.
Крім того, відповідно до п. 41. Рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Плєшков проти України" (заява N 37789/05) суд зазначив, що пункт 4 статті 5 Конвенції передбачає право осіб, яких затримано або взято під варту, на перегляд процесуальних і матеріально-правових умов, які з точки зору Конвенції є суттєвими для забезпечення "законності" позбавлення їх свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано і потім узято під варту.
Відповідно ст. 199 КПК України суд при розгляді питання про продовження строків тримання під вартою враховує відомості про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність відомостей передбачених ст. 184 КПК України, наявність неможливості запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, обставини, що наявні ризики не зменшились, а також легітимність мети, з якою особу затримано і потім узято під варту. Окрім цього, під час розгляду справи по суті судом встановлено наявність неприязних стосунків з боку родичів потерпілого до обвинуваченого ОСОБА_6 .
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 31,177, 331, 372 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Строк тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27) обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, продовжити на два місяці, тобто до 10 травня 2016 року.
Встановити строк дії ухвали в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10 травня 2016 року.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3