Справа № 201/8404/16-к
Провадження № 1-кс/201/5299/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ФР ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14 травня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання від 05 травня 2016 року про залучення ОСОБА_3 для участі у кримінальному провадженні № 0000054 у якості потерпілого, а також зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ФР ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14 травня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання від 05 травня 2016 року про залучення ОСОБА_3 для участі у кримінальному провадженні № 0000054 у якості потерпілого, а також зобов`язання вчинити певні дії.

Скаржник у судовому засіданні доводи своєї скарги підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання надала заяву, в якій просила відмовити у задоволенні скарги та розглянути останню за її відсутності, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Суд, вислухавши думку скаржника, а також дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу. При цьому, такий перелік оскаржуваних дій, бездіяльності чи рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Як вбачається з долучених до скарги документів, 14 травня 2016 року старшим слідчим СВ ФР ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 05 травня 2016 року, у якому останній просив залучити його до участі у кримінальному провадженні № 0000054 у якості потерпілого, яке надійшло до слідчого 12 травня 2016 року.

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова слідчого була винесена у кримінальному провадженні № 0000054, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 листопада 2015 року, за попередньою правовою кваліфікацію ч. 3 ст. 212 КК України.

При цьому, як можна встановити з матеріалів наданих суду, клопотання ОСОБА_3 про залучення його до участі у вищезазначеному кримінальному провадженню в якості потеропілого було розглянуто слідчим у відповідності до порядку, передбаченому ст. 220 КПК України, та винесено вмотивовану постанову про відмову у задоволенні зазначеного клопотання.

Аналізуючи зміст оскаржуваної постанови на предмет її обгрунтованості та законності, суд враховує ті обставини, що ОСОБА_3 , який займає посаду директора ТОВ «Альянс», звертаючись до слідчого із заявою про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000054 від 30.11.2015, не надав доказів завдання йому майнової, моральної або фізичної шкоди у даному кримінальному провадженні. Навпаки, як встановлено судом, кримінальне провадження № 0000054 було відкрите органом досудового розслідування за фактом ухилення службовими особами ТОВ «Альянс» від сплати до бюджету подактів з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 212 КК України, в той час, як ОСОБА_3 у своїй заяві від 05 травня 2016 року про залучення останнього у якості потерпілого у даному кримінальному провадженні, посилається на завдання шкоди підприємству під час проведення органом досудового розслідування слідчих (розшукових) дій, що перебуває за межами фактичних обставин, які підлягають встановленню саме у кримінальному провадженні № 0000054 від 30.11.2015, а тому доводи ОСОБА_3 в цій частині є необґрунтованими, а оскаржувана постанова слідчого є вмотивованою та відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Крім того, відповідно до вимог кримінального процесуального закону України слідчий та прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а тому з огляду на вищевикладене також відсутні підстави для зобов`язання слідчого вчинити дії зазначені у скарзі.
Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Ураховуючи зазначені обставини справи і відповідні приписи законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 110, 214, 303, 304, 307, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ФР ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14 травня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання від 05 травня 2016 року про залучення ОСОБА_3 для участі у кримінальному провадженні № 0000054 у якості потерпілого, а також зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1