Справа № 690/762/15-к
Провадження 1-кп/690/7/16

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2016 року м. Ватутіне
Ватутінський міський суд Черкаської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, студента 2 курсу ПТУ №2 м.Ватутіне Черкаської області, неодруженого, раніше не судимого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
обвинувачений ОСОБА_3 02.10.2015 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в спальні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що ОСОБА_6 спить, шляхом вільного доступу вийняв з-під подушки, на якій спав ОСОБА_6 , його гаманець, з якого таємно викрав гроші в сумі 240 доларів США, що становить, згідно курсу Національного Банку України, 5076 грн. 00 коп., після чого із зовнішньої кишені сорочки, яка висіла на шафі, таємно викрав гроші в сумі 470 грн. 00 коп. та з штанів, які знаходились біля ліжка таємно викрав ключ запалення від автомобіля марки «ЗАЗ DAEWOO SENS» номерний знак НОМЕР_1 вартістю 54 грн. 00 коп. після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на загальну суму 5600 грн. 00 коп..
Він же, 02.10.2015 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля будинку 12 по вул..Лермонтова в м. Ватутіне, Черкаської області з метою незаконного заволодіння автомобілем марки «ЗАЗ DAEWOO SENS» номерний знак НОМЕР_1 вартістю 71 930 грн. 00 коп., який на праві власності належить ОСОБА_6 , діючи умисно, з допомогою викраденого ключа відчинив дверцята та сів до салону, після чого завів автомобіль ключем та поїхав у особистих справах на вул.Транспортну в м.Ватутіне, Черкаської області, тобто, всупереч волі власника, умисно заволодів автомобілем після чого з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому зазначеної матеріальної шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені ним кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 185 КК України та за ч.2 ст.289 КК України визнав повністю та пояснив, що він дійсно 02.10.2015 року близько 14 год. 00 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 впевнившись, що ОСОБА_6 спить, вийняв з-під подушки, на якій спав ОСОБА_6 , його гаманець, з якого викрав гроші в сумі 240 доларів США, після чого із кишені сорочки, яка висіла на шафі викрав гроші в сумі 470 грн. 00 коп. та з штанів, які знаходились біля ліжка викрав ключ запалення від автомобіля «ЗАЗ DAEWOO SENS», після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник. Також він 02.10.2015 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля будинку 12 по вул.Лермонтова в м.Ватутіне, Черкаської області з допомогою викраденого ключа відчинив дверцята та сів до салону автомобіля ЗАЗ DAEWOO SENS, який належить ОСОБА_6 після чого завів автомобіль ключем та поїхав у особистих справах на вул.Ювілейна в м.Ватутіне Черкаської області. А коли їхав по вул.Транспортна то автомобіль зламався і він за допомогою іншого автомобіля діставив автомобіль ОСОБА_6 на місце звідки він його викрав. Поклавши ключі на місце звідки він їх викрав, не повідомивши ОСОБА_6 про те, що сталося він разом з ОСОБА_7 пішов в центр м.Ватутіне відпочивати. З кількістю викрадених коштів та вартістю ремонту автомобіля згідний повністю. Цивільний позов визнав повністю і просив суд його задовольнити. У скоєному щиро розкаюється та просить сувого його не карати.
Крім повного визнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України підтверджується наступними доказами:
- заявою та показами потерпілого ОСОБА_6 (а.п.3) про те, що він просить притягнути до кримінальної відповідальності осіб, які заволоділи його грошовими коштами та автомобілем;
- показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що їм було відомо про те, що ОСОБА_3 викрав у ОСОБА_6 грошові кошти та автомобіль;
- протоколом огляду місця події від 02.10.2015 року та фототаблицею до нього (а.п.8-12), з якого вбачається, що було оглянуто місце вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення та був вилучений викрадений автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO SENS» номерний знак НОМЕР_1 ;
- протоколами добровільної видачі грошових коштів від 02.10.2015 року (а.п.15, 16), з яких вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 добровільно видали кошти, які обвинувачений ОСОБА_9 викрав у потерпілого ОСОБА_6 ;
- протоколом огляду предмету від 03.10.2015 року та фототаблицею до нього (а.п.30-34) та постановою про визнання речовими доказами від 03.10.2015 року (а.с.53-36), з яких вбачається, що було оглянуто автомобіль марки «ЗАЗ DAEWOO SENS» номерний знак НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 171 грн. 00 коп., 2000 грн. 00 коп. та 20 доларів США, які були приєднані до матеріалів кримінального провадження як речові докази.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12 рп/2011 від 20.10.2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме:на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.
Отже, оцінивши кожний із перелічених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, виходячи з положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, враховуючи, що дане провадження в цілому, зокрема, і спосіб отримання доказів уповноваженими на те особами, є справедливим, істотних порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд приходить до висновку про обґрунтованість висунутих проти обвинуваченого ОСОБА_10 кримінальних обвинувачень та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.
Особа обвинуваченого за місцем проживання та навчання характеризується посередньо.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.65 КК України, суд приймає до уваги суспільну небезпеку, ступінь тяжкості та характер вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, його молодий вік суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки вважаючи, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даної справи буде достатньою для його виправлення та перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Виріщуючи питання цивільного позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відщкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а ст.1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, при наявності її вини.
Відповідно до вимог ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Враховуючи те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень щодо потерпілого ОСОБА_6 доведена повністю, він повинен відщкодувати йому завдану матеріальну та моральну шкоду.
В зв`язку з цим суд вважає за можливе задовольнити повністю цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди.
При визначенні грошового відшкодування моральної шкоди, у відповідності до вимог ст.23 ЦК України суд враховує глибину душевних страждань потерпілого, ступінь вини обвинуваченого, його матеріальне становище, а також виходить з вимог розумності та справедливості.
Судові витрати відсутні.
Речові докази по справі (а.п.83-84): передані на зберігання потерпілому.
На підставі викладеного та керуючись ст.349, 369 - 371, 374 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.2 ст. 389 КК України 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити йому до відбування покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного йому судом покарання, якщо він на протязі трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, а саме періодично з`являтися до органу кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.
Підстав для обрання засудженому ОСОБА_3 міри запобіжного заходу судом не встановлено.
Судові витрати відсутні.
Речові докази по справі (а.п.83-84): передані на зберігання потерпілому.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області, через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку невідкладно вручається прокурору та засудженому.

Головуючий ОСОБА_1