УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/5473/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
та в його інтересах захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді клопотання щодо застосування запобіжного заходу на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2016 року, щодо
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,
громадянина України, зареєстрованого та
судимого,-
відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.
Заборонено ОСОБА_7 залишати місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 цілодобово строком на 2 місяці, тобто до 09.06.2016 року (включно).
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язок прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі ухилення або невиконання покладених на нього ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.
Встановлено строк дії ухвали до 09.06.2016 року.
Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направлено для виконання до Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.
Зобов`язано слідчого СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_7 на предмет наявності тілесних ушкоджень, отриманих під час його затримання 08.04.2016 року.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин.
08.04.2016 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_10 разом із ОСОБА_7 перебували поблизу будинку АДРЕСА_2 . В ході спілкування ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_7 проникнути до будь-якої квартири вказаного будинку, з метою знайти та в подальшому викрасти цінне чуже майно. На пропозицію ОСОБА_10 ОСОБА_7 погодився, тим самим вступив з останнім у попередню злочинну змову на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням до житла.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 за допомогою спеціально заготовленої та пристосованої викрутки взломав серцевину врізного замка вхідних дверей в квартирі АДРЕСА_3 , та разом з ОСОБА_7 проникли до житла, звідки викрали майно, що належить ОСОБА_11 шубу світло-сірого кольору «Мутон» вартістю 5 500 грн. 00 коп.; планшетний персональний комп`ютер марки «Бравіс» білого кольору у комплекті з чохлом чорного кольору загальною вартістю 1 600 грн. 00 коп.
В подальшому, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 залишили приміщення квартири вказаного будинку через вхідні двері, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_7 таємно викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_11 , спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 7 100 грн. 00 коп.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2015 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави, згідно з вимогами п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира є незаконною та необгрунтованою.
На думку прокурора, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у порушення вимог ст. 178 КПК України не в повній мірі враховано сукупність обставин, які вказують на наявність ризиків у разі обрання більш м`якого ніж тримання під вартою запобіжного заходу.
Судом не враховано дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , а саме: те, що останній не має постійного офіційного місця роботи, проживає за межами м. Житомира, де було вчинено кримінальне правопорушення та проводиться досудове розслідування, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим судом у вчиненні даного злочину, розмір майнової шкоди, завданої потерпілій злочином, а також наявність непогашеної попередньої судимості за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ст. 115 КК України.
Крім того, слідчим суддею, належним чином не враховано те, що у минулому, за вчинення попереднього злочину ОСОБА_7 було засудженого до позбавлення волі, та звільнено його з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, однак останній не став на шлях виправлення та вчинив умисний тяжкий корисливий злочин.
На думку прокурора, вище наведені обставини свідчать про наявну потенційну суспільну небезпеку ОСОБА_7 , оскільки вказана особа має стійку схильність до вчинення умисних злочинів, а більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належного виконання останнім своїх процесуальних обов`язків та не убезпечить від вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених мотивів, підозрюваного ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, обговоривши її доводи та вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, суд вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розглядаючи кримінальне провадження по суті, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності відмови в обранні запобіжного заходу тримання під вартою.
Як вбачається з матеріалів провадження, під час розгляду клопотання слідчого, судом були досліджені наявні ризики, передбачені ст.177 ч.1 п.1,2,3 КПК України, які не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання слідчого по суті.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше судимий, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, не працює, підозрюється у вчиненні навмисного, тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.
У той же час, на виклики органів досудового розслідування для проведення слідчих дій систематично з`являється, будь-якого негативного впливу чи перешкод у розслідуванні даного кримінального провадження не вчиняє, будь-яких дій, пов`язаних з невиконанням вимог слідчого з боку підозрюваного ОСОБА_7 не вчинялося, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність вагомих підстав для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Крім того, відмовляючи в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 194 КПК України слідчий суддя обрав підозрюваному інший, більш м`який вид запобіжного заходу домашній арешт без застосуванням електронних засобів контролю, а також поклав на підозрюваного обов`язки ч.5 ст. 194 КПК України.
Посилання апелянта на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші злочини та перешкоджати у розслідуванні даного злочину, незаконно впливати на свідків не підтверджуються будь-якими реальними доказами та є лише припущеннями, а тому відсутні й будь-які підстави для обрання ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу - у виді тримання під вартою, на чому наполягає у поданій апеляційній скарзі прокурор.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінально - процесуального закону.
Обраний підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
А тому, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим вагомих підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 393, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11 квітня 2016 року про відмову в обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: