Справа №705/2516/16-к
1-кп/705/247/16
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту
20 квітня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
у складі колегії суддів: головуючої - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
законного представника обвинуваченого
ОСОБА_7 ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А :
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, вказавши, що обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України і зокрема містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання відповідного обвинувачення і ці положення не можуть суперечити один одному.
Натомість вказані вимоги закону виконані не були. Так, відповідно до вимог ст. 337 КПК України розгляд справи в суді проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. В порушення вимог ст. 42 КПК України обвинуваченим пред`явлено не конкретне обвинувачення: не вказані спосіб, мотив, конкретні дії обвинуваченого, що входять в об`єктивну сторону інкримінованого йому складу злочину. Під час формулювання обвинувачення слідчим не враховані положення ст.91 КПК України, щодо обставин, які підлягають доказування в кримінальному провадженні з врахуванням особливостей об`єктивної і суб`єктивної сторони складу злочину, що передбачений ст. 348 КК України. Такі суперечності є істотними, оскільки виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення.
Відповідно до положень ст. 109 КПК України, - реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
В той же час, в порушення вимог ст.ст. 109, 291 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не в повному обсязі зазначені процесуальні дії проведені в ході досудового розслідування і в послідуючому, не зазначені реквізити процесуальних рішень.
Реєстр не містить даних про всі процесуальні дії та прийняті рішення.
Також в порушення вимог ст.98 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації про визнання певних об`єктів речовими доказами, які належним чином не конкретизовані.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 підтримала клопотання свого захисника ОСОБА_10 .
Сторона захисту вважає, що вказаний обвинувальний акт, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що є підставою для його повернення прокурору. А саме:
Обвинувальний акт складений в порушення вимог п.5 ч. 2 ст.291 КПК України, оскільки обвинувачення ОСОБА_7 у скоєнні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є суперечливим, не містить обставин, які характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, вони наведені вкрай стисло, не зазначено ознаки спрямованості умислу, мотиву дій та мети, які є обов`язковими при описуванні злочину, передбаченого ч. 2, ст. 307 КК України, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину, є незрозумілими, та суперечливими. Так, в обвинувальному акті вказується, що ОСОБА_6 13.10.2015 року, перебуваючи в своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 , залучила до злочинної діяльності неповнолітнього онука, ОСОБА_7 , доручивши йому в усній формі, наповнити медичний шприц рідиною коричневого кольору, до позначки 5 мл. Після чого останній передав його, за грошові кошти в сумі 200 гривень ОСОБА_11 . За вказане діяння ОСОБА_6 , обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України. У вказаному обвинувальному акті, за це ж саме діяння, за ч. 2 ст. 307 КК України, обвинувачується ОСОБА_7 , що суперечить за змістом обвинуваченню ОСОБА_6 , так як не вказана суб`єктивна сторона злочину ОСОБА_7 , яка характеризується прямим умислом і метою збуту, при зберіганні особою наркотичних засобів, а саме, звідки ОСОБА_7 знав, що він набирає в шприц наркотичний засіб, не зрозуміло, хто ж з вказаних осіб мав на меті збути наркотичні засоби, та хто ж з них отримав кошти, за їх збут. В обвинувальному акті не зазначено правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 діянь, яка б узгоджувалася із фактичними обставинами справи.
Даний обвинувальний акт суперечить судовим рішенням Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення. В останніх зазначено:
В рішенні від 26.06.2008 року у справі "Ващенко проти України": «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».
В рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії": «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення»;
В рішенні від 09.10.2008 року у справі "Абрамян проти Росії": «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Вищевказані вимоги Європейського Суду з прав людини, під час складання обвинувального акту були порушені.
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час скоєння інкримінованого йому злочину, є неповнолітнім. Загальні правила ведення кримінального провадження що до неповнолітніх, викладені в Главі 38 КПК України. В порушення вимог ст. 496 КПК України, в обвинувальному акті, та реєстрі матеріалів досудового розслідування, не зазначені представники служби у справах дітей, та представники кримінальної міліції у справах дітей, які повинні приймати участь у розгляді справи. Таким чином, були істотно порушені права неповнолітнього ОСОБА_7 . В реєстрі матеріалів досудового розслідування, немає жодного повідомлення про залучення вищевказаних представників відповідних служб, а тому він не відповідає вимогам ст. 109 КПК України.
Підставою для повернення даного обвинувального акту прокурору, є також невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування, вимогам ст. 109 КПК України, зокрема в ньому відсутні дані, щодо отримання захисником ОСОБА_7 , копії обвинувального акту, та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, а також про виконання інших процесуальних дій.
Відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта до суду, прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію, та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику. В матеріалах, які направлені разом з обвинувальним актом до Уманського міськрайонного суду, відсутня розписка захисника неповнолітнього ОСОБА_7 про отримання ним копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування. Таким чином, були грубо порушені права на захист неповнолітнього ОСОБА_7 .
Реєстр матеріалів кримінального провадження, не відповідає вимогам ч.2 ст. 109 КПК України, а саме він не містить відомості про складення обвинувального акту, який згідно ст. 110 ч.4 КПК України, також є процесуальним рішенням.
Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону, покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні. Якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд відповідно до п.3., ч.3, ст. 314 КПК України, має право у підготовчому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_8 підтримали клопотання захисника ОСОБА_9 .
В підготовчому судовому засіданні прокурор щодо клопотань захисників заперечив, вважаючи, що обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам КПК України, підстав для повернення обвинувального акту не має.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вимоги до обвинувального акту передбачені ст. 291 КПК України.
В обвинувальному акті не викладено конкретного обвинувачення щодо конкретної участі кожного обвинуваченого у вчиненні безпосередніх дій, що стосується об`єктивної сторони інкримінованих їм злочинів.
Частина 2 ст. 291 КПК України містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, тому наведення доказів вини обвинувачених є порушенням вимог закону. Так в обвинувальному акті на сторінці 9-11 наведені відомості про докази сторони обвинувачення (висновки експертів, протоколи обшуків, показання свідків, тощо), що може впливати на об`єктивність та неупередженість суду під час вирішення питання щодо призначення судового розгляду та щодо обвинувачених.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України розгляд справи в суді проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. В порушення вимог ст. 42 КПК України обвинуваченим пред`явлено не конкретне обвинувачення: не вказані спосіб, мотив, конкретні дії обвинуваченого, що входять в об`єктивну сторону інкримінованого йому складу злочину. Під час формулювання обвинувачення слідчим не враховані положення ст.91 КПК України, щодо обставин, які підлягають доказування в кримінальному провадженні з врахуванням особливостей об`єктивної і суб`єктивної сторони складу злочину, що передбачений ст. 348 КК України. Такі суперечності є істотними, оскільки виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення.
Обвинувальний акт складений в порушення вимог п.5 ч. 2 ст.291 КПК України, оскільки обвинувачення ОСОБА_7 у скоєнні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є суперечливим, не містить обставин, які характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, вони наведені вкрай стисло, не зазначено ознаки спрямованості умислу, мотиву дій та мети, які є обов`язковими при описуванні злочину, передбаченого ч. 2, ст. 307 КК України, а фактичні обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину, є незрозумілими, та суперечливими. Так, в обвинувальному акті вказується, що ОСОБА_6 13.10.2015 року, перебуваючи в своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 , залучила до злочинної діяльності неповнолітнього онука, ОСОБА_7 , доручивши йому в усній формі, наповнити медичний шприц рідиною коричневого кольору, до позначки 5 мл. Після чого останній передав його, за грошові кошти в сумі 200 гривень ОСОБА_11 . За вказане діяння ОСОБА_6 , обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України. У вказаному обвинувальному акті, за це ж саме діяння, за ч. 2 ст. 307 КК України, обвинувачується ОСОБА_7 , що суперечить за змістом обвинуваченню ОСОБА_6 , так як не вказана суб`єктивна сторона злочину ОСОБА_7 , яка характеризується прямим умислом і метою збуту, при зберіганні особою наркотичних засобів, а саме, звідки ОСОБА_7 знав, що він набирає в шприц наркотичний засіб, не зрозуміло, хто ж з вказаних осіб мав на меті збути наркотичні засоби, та хто ж з них отримав кошти, за їх збут. В обвинувальному акті не зазначено правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 діянь, яка б узгоджувалася із фактичними обставинами справи.
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час скоєння інкримінованого йому злочину, є неповнолітнім. Загальні правила ведення кримінального провадження щодо неповнолітніх, викладені в Главі 38 КПК України. В порушення вимог ст. 496 КПК України, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені представники служби у справах дітей та представники кримінальної міліції у справах дітей, які повинні приймати учать у розгляді справи. Таким чином, були істотно порушені права неповнолітнього ОСОБА_7 . В реєстрі матеріалів досудового розслідування, немає жодного повідомлення про залучення вищевказаних представників відповідних служб та відкриття їм матеріалів досудового розслідування, що не відповідає вимогам ст. 109 КПК України.
Підставою для повернення даного обвинувального акту прокурору, є також невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, зокрема в ньому відсутні дані, щодо отримання захисником ОСОБА_7 та його законним представником копії обвинувального акту, та копії реєстру матеріалів досудового розслідування. В матеріалах, які направлені разом з обвинувальним актом відсутні розписки, як захисника неповнолітнього ОСОБА_7 та його законного представника про отримання ними копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, що свідчить про грубе порушення права на захист неповнолітнього ОСОБА_7 .
У порушення вимог ст. 109 КПК України у долученому до обвинувального акта реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі першому «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» майже у всіх пунктах розділу зазначені назви документів, якими оформлено процесуальні дії слідчого, прокурора, а не найменування відповідних процесуальних дій, які були здійснені;
в цьому розділі відсутні відомості про номер кримінального провадження в ЄРДР, в якому вчинені відповідні процесуальні дії; в п.п. 21, 24, 28-40, 50, 60-64 не зазначені відомості, що відображають суть проведених процесуальних дій не зазначені адреси, де проводились обшуки, не вказані предмети (документи), які оглядалися, до яких документів чи речей здійснювався тимчасовий доступ і в яких осіб;
відсутні відомості про такі обов`язкові процесуальні дії як: про направлення запитів до відповідних медичних закладів щодо перебування підозрюваних на обліках у лікарів психіатрів і наркологів; до навчального закладу для з`ясування рівня розвитку, соціально-психологічних рис неповнолітнього підозрюваного.
У розділі ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» реєстру матеріалів досудового розслідування судом виявлені такі порушення вимог ст. 109 КПК України:
у пунктах вказаного розділу зазначені назви документів, якими оформлено процесуальні рішення слідчого , прокурора чи суду , однак відсутні відомості про суть цих рішень і в яких кримінальних провадженнях вони були прийняті; про найменування документів, майна, що визнавалися речовими доказами та приєднувалися до справи (це в подальшому позбавить суд можливості визначитись із законністю та часом отримання речових доказів, які можуть бути досліджені під час судового розгляду кримінального провадження), про осіб, яких стосувалося кожне рішення про проведення обшуку, про залучення чи заміну захисників; про вид експертиз, які призначалися;
в пунктах 1, 3, 5, 13, 21, 22, 35, 37, 39, 41, 43, 45, 47, 49, 51, 54, 56, 58, 60 містяться відомості про документи, які згідно з ч. 2, 3 ст. 110 КПК України не є процесуальними рішеннями слідчого, прокурора чи суду про витяги з ЄРДР, висновки експертів, клопотання слідчого.
У розділі ІІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування» реєстру матеріалів досудового розслідування судом виявлені такі порушення вимог ст. 109 КПК України:
в пунктах 3, 4, 6 відсутні відомості про осіб чи майно щодо яких застосовані заходи забезпечення;
в пунктах 1, 2, 5, 7, 8 10 наведені відомості про документи, які не є заходами забезпечення кримінального провадження, що передбачені ст. 131 КПК України.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; вони не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Вищенаведені обставини в своїй сукупності свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст. 109, 291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 291, 314 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И ЛА :
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3