Справа №480/2223/16-к 13.09.2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5
підозрювана ОСОБА_6
перекладач ОСОБА_8 .
Підозрювана ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Сочі Краснодарського краю Російської Федерації, громадянка Російської Федерації, останнє фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ст. 15 ч. 3 ст. 190 ч. 2, ст. 190 ч.2, ст. 190 ч.4 КК України
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_5 просить скасувати зазначену ухвалу слідчого судді. Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в застосуванні запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_6
________________________________________________________________
провадження № 11-сс/784/364//16 слідчий суддя ОСОБА_9
категорія: оскарження доповідач апеляційного суду
запобіжного заходу ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06.09.2016 р., з урахуванням виправлення допущеної в судовому рішенні описки відповідно до ухвали цього ж судді від 06.09.2016 р., підозрюваній ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 07.11.2016 р.
Узагальнені доводи апелянта.
Наводячи ряд прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування кримінального провадження та норми законодавства, захисник ОСОБА_5 зазначає, що згідно з копіями процесуальних документів, якими обґрунтовано доводи клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , слідчий та прокурор у відповідності до вимог ст. 199 ч.2 КПК України були вправі звернутися з таким клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, тобто, до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва. Посилається, що слідчим суддею Миколаївського районного суду Миколаївської області судове рішення ухвалено незаконним складом суду, чим допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що ухвала слідчого судді з розгляду клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою не містить обов`язкових даних про те, що суд діяв від імені Держави Україна і постановлена без дотримання вимог ст. 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 370 КПК України.
Посилається, що під час розгляду клопотання слідчим суддею порушені вимоги ст. 23 КПК України. В ухвалі слідчий суддя необґрунтовано послався посилається на відомості, що містяться у копіях протоколів допиту свідків, потерпілих, інших проведених слідчих дій, які захисник вважає недопустимими доказами через те, що були проведені слідчими поліції у період часу, коли вони не мали процесуальних повноважень проводити слідчі дії та приймати процесуальні рішення, а саме з 06.11.2015 року по 28.12.2015 року. Вважає всі проведенні слідчі (процесуальні дії) у кримінальному провадженні такими, що не мають законної сили.
Вказує на обмеження слідчим суддею права підозрюваної на захист, що повязує з тим, що суд послався на відомості, які містяться у протоколах допиту свідків та потерпілих. Вважає, що судом не дотримано вимог ст. 22 ч.6 КПК України про необхідність створення умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Не погоджується із зазначенням в оскаржуваній ухвалі про те, що наведені захисниками доводи не заслуговують на увагу.
Вказує на недотримання передбаченого ст. 199 ч. 1 КПК України строку подачі клопотання до суду.
Вбачає упередженість слідчого судді в тому, що він ухвалив про проведення судового засідання російською мовою без участі перекладача, вказавши при цьому, що процесуальні документи будуть оголошуватися українською мовою і що це є незначним порушенням.
Встановлені слідчим суддею обставини.
23.12.2015 р. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України.
23.12.2015 р. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч.2, ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України.
24.12.2015 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України.
24.12.2015 р. слідчим суддею Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
25.12.2015 р. слідчим суддею Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
05.04.2016 р. прокурором Миколаївської області здійснення досудового розслідування у кримінальному правопорушенні доручено СВ Миколаївського ВП Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області.
23.06.2016 р. слідчим суддею Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
25.08.2016 р. апеляційним судом Миколаївської області продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 08.09.2016 року.
31.08.2016 р. ОСОБА_10 повідомлено про зміну попередньої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено наступне.
24.10.2015 р., о 10 год., ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , знаходячись у парку «Комсомольський», розташованому по вул. Самойловича в Корабельному районі м. Миколаєва, попередньо створивши вигадану лотерею без назви, з метою незаконного збагачення шляхом обману перехожих, почали розігрувати не існуючи товари, при цьому попередньо розподіливши ролі учасників, а саме ОСОБА_11 ведучий лотереї, ОСОБА_6 помічник ведучого лотереї, ОСОБА_12 псевдо учасник розіграшу лотереї.
Відповідно до вказаної домовленості, реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 за попередньою змовою заманили ОСОБА_13 до участі у розіграші неіснуючих призів у вищезазначеній лотереї та переконали її у тому, що вона є переможцем лотереї. З метою виконання умов лотереї, згідно з якими переможець лотереї має довести свою платоспроможність, поклавши у конверт більшу суму, ніж псевдо учасник лотереї, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_13 направилась за місцем проживання потерпілої до квартири АДРЕСА_3 .
В подальшому, знаходячись на 1-му поверсі у 5-му під`їзді будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_13 поклала у конверт, який їй надали ОСОБА_11 та ОСОБА_6 грошові кошти у розміри:
Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір, підмінили вказаний конверт та передали ОСОБА_13 конверт з нарізаним газетним папером та залишили місце вчинення злочину.
Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 завдяки спільним діям за попередньою змовою шляхом обману заволоділи грошовими коштами ОСОБА_13 на загальну суму 381231 грн., розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.
З місця вчинення злочину вони зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
23.12.2015 р., приблизно о 15 год., біля будинків №№ 56-58 по пр. Миру в м. Миколаєві, ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою в групі із ОСОБА_12 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 шляхом обману, під приводом участі в акції супермаркету «АТБ», намагались заволодіти грошима в сумі 1000 грн., які належить ОСОБА_15 , але свій злочинний намір до кінця не довели, оскільки були затримані на місці події працівниками поліції.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 190 КК України, за які кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна.
Орган досудового розслідування з об`єктивних причин не має можливості завершити досудове розслідування у 3-х місячний строк через необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій.
Строк тримання ОСОБА_6 під вартою за попередньою ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25.08.2016 року закінчується 08.09.2016 р.
ОСОБА_6 раніше обиралися більш м`які запобіжні заходи - особисте зобов`язання та домашній арешт. Однак вони не забезпечили належної процесуальної поведінки підозрюваної, яка стала переховуватися від органу досудового розслідування, та була оголошена в розшук, а досудове розслідування неодноразово зупинялось.
ОСОБА_6 є громадянкою Російської Федерації і має постійне зареєстроване місце проживання на території цієї держави. Мета її перебування на території України є не визначеною. Міцні соціальні та родинні зв`язки у ОСОБА_6 на території України відсутні. Вона також не має офіційного місця роботи, що зумовлює відсутність в неї законних джерел доходів.
Враховуючи характер інкримінованих злочинів та вищенаведені обставини, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, з великою ймовірністю можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігти ризикам визначеним ст. 177 ч.1 п.п. 1, 3. 5 КПК України - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілих і свідків.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді; пояснення захисника ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_16 на підтримку доводів апеляційної скарги; думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, додатково надані захисником ОСОБА_5 , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Апеляційна скарга захисника не містіть доводів стосовно питань, які безпосередньо становлять предмет судового розгляду та визначені ст. 199 ч.3, 184 ч.1 КПК України. Ним наведені доводи стосовно застосування ряду норм кримінального процесуального закону у кримінальному та судовому провадженні.
Відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції визначені межами апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 132 ч.2 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Відповідно до ст. 184 ч.1, 199 ч.2 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу, про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Відповідно до п.п. «а» п.1 ст. 38 КПК України органами досудового розслідування є слідчі підрозділи органів внутрішніх справ (в редакції закону від 13.04.2012 р.), органів Національної поліції (в редакції закону від 23.12.2015 р.)
Фактичне розташування Миколаївського районного суду Миколаївської області на території Центрального району м. Миколаєва ніяк не свідчить про відсутність у нього територіальної юрисдикції, яка розповсюджується на Миколаївський район Миколаївської області. З 05.04.2016 р. здійснення досудового розслідування кримінального провадження доручено слідчому відділу Миколаївського відділення Очаківського ВП ГУ НП в Миколаївській області, який і звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 до вказаного місцевого суду.
За такого, відсутні підстави вважати про порушення вимог ст. 199 ч.2 КПК України.
Слідчим суддею не порушено процесуальний порядок продовження строку тримання під вартою, визначений ст. 193 КПК України.
Відповідно до ст. 184 ч.3 КПК України до клопотання додані копії матеріалів, якими слідчий обґрунтував доводи клопотання, в тому числі щодо обставин, які дають підставі підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні злочинів. Вказані матеріали у повному обсязі і досліджені слідчим суддею. Визначений ст. 193 КПК України порядок розгляду клопотання не містить вимоги про безпосереднє дослідження доказів у кримінальному провадженні, що здійснюється під розгляду провадження по суті. Натомість, у ч.4 ст. 193 КПК України міститься посилання на право слідчого судді за клопотанням сторін або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. Дані технічного носія інформації свідчать, що такого клопотання сторона захисту не заявляла.
На підставі викладеного, є необґрунтованим посилання в апеляційній скарзі на порушення вимог ст. 23 КПК України стосовно безпосередності дослідження показань, речей і документів.
Відповідно до ч.4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобовязаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 розглянуто 06.09.2016 р. до закінчення строку дії попередньої ухвали до 08.09.2016 р.
Частина 1 ст. 199 КПК України містить вимогу щодо строку звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Строк звернення з клопотанням дійсно не дотримано. Однак, зазначена норма закону не містить правових наслідків недотримання строку звернення з клопотанням. Разом з тим, вимогами ч.4 ст. 199 КПК України на слідчого суддю покладено обовязок розглянути клопотання саме до закінчення дії попередньої ухвали, що дотримано.
За даними технічного носія інформації в судовому засіданні під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваної ОСОБА_6 захисником були подані: заява про відвід слідчого судді, яка відхилена; клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні у звязку з закінченням робочого часу, яке судом відхилено з огляду на положення ст. 223 ч.4 КПК України; клопотання про вручення підозрюваній памятки про права і обовязки в перекладі на російську мову, у звязку з чим відповідно до вимог ст. 193 ч.2 КПК України слідчим суддею розяснені ОСОБА_6 права за участі перекладача ОСОБА_8 .
Таким чином, заяви та клопотання сторони захисту вирішені у передбачений законом спосіб. Інших клопотань, які безпосередньо стосуються предмету судового розгляду, сторона захисту не заявляла. Тому є безпідставним посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ст. 22 ч.6 КПК України про необхідність створення судом умов для реалізації стороною захисту її процесуальних прав. Умови для виконання стороною захисту процесуальних обовязків судом були створені.
Розгляд клопотання здійснено за участі 2-х захисників та перекладача. Не встановлено обставин, які б могли свідчити про порушення права підозрюваної на захист під час розгляду клопотання.
Дані технічного носія інформації свідчать, що слідчим суддею не ухвалювалося процесуального рішення про проведення судового засідання російською мовою без участі перекладача. Не може бути розцінено проявом упередженості слідчого судді те, що протягом декількох хвилин судове засідання проводилося російською мовою. Після заперечення сторони захисту та вирішення заяви про відвід слідчого судді, яка була обґрунтована і цією обставиною, розгляд клопотання проведено державною мовою у відповідності до вимог ст. 29 КПК України.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди вмотивовувати свої рішення, але він не може тлумачиться як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Межа, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руіс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року). Як видно з тексту оскаржуваної ухвали, в ній наведені переконливі твердження з вирішення питань, які входять до предмету судового розгляду.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 .
Під час апеляційного розгляду захисником та підозрюваною порушено питання про застосування їй більш мякого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Такий запобіжний захід їй раніше застосовувався, однак, не забезпечив її належної процесуальної поведінки.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 вересня 2016 року, якою з урахуванням виправлення допущеної в судовому рішенні описки відповідно до ухвали цього ж судді від 06 вересня 2016 року строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 продовжено до 07 листопада 2016 року, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуюча: Судді: