АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Гол. у І інст. ОСОБА_1 ЄУ № 718/1764/16-к; доп. ОСОБА_2 ; пров. № 11-сс/794/184/16; катег. в порядку п. 9, ч.1 ст. 309 КПК Укр.
УХВАЛА
03 листопада 2016 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого , судді ОСОБА_2 ,
СуддівОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,
особи, яка подала апеляційну скаргуОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Чернівецької області апеляційну скаргу ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР за №0000027 від 29 серпня 2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, на ухвалу слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2016 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою, було задоволено клопотання прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді від 25.10.2016 року про накладення арешту на майно скасувати, посилаючись на те, що слідчим суддею не надавався дозвіл на проведення обшуку на земельній ділянці на якій була виявлена деревина, тому протокол огляду є недопустимим доказом.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що у клопотанні прокурора та в ухвалі суду відсутні доводи про визнання деревини, на яку накладено арешт, речовим доказом, а також відсутні обґрунтування відповідності деревини критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи прокурора про залишення ухвали суду без змін, пояснення ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 772-VIII від 10.11.2015), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У ч.2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження видно, що 26 серпня 2016 року ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області задоволено клопотання прокурора Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про надання дозволу на проведення обшуку володіння ОСОБА_7 , а саме, належної йому лісо-пилорами, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення зазначених у клопотанні предметів злочину, які можуть бути доказами по справі.

29 серпня 2016 року в ході обшуку на території лісо-пилорами було виявлено та вилучено110 стовбурів деревини, зокрема 54 стовбури, які не мають бирок, чи інших офіційних знаків розрізнення і їхнє походження не відоме, а також 56 стовбурів із бирками, які не відповідають розмірам.

За даним фактом до ЄРДР за №0000027 від 29 серпня 2016 року, було внесено відомості про кримінальне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.191 КК України, а саме що працівниками ДП «Берегометське лісомисливське господарство» протягом 2014-2016 р. допущено розтрату лісоматеріалів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що слідчим суддею не надавався дозвіл на проведення обшуку на земельній ділянці на якій була виявлена деревина, тому протокол обшуку є недопустимим доказом не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки ухвалою від 26.08.2016 року слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції доводи ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , про те що виявлена в ході обшуку деревина була придбана на аукціоні у встановленому законом порядку вважає необґрунтованими, оскільки з копій товарно-транспортних накладних, які ОСОБА_9 надав суду (а.с. №№ 33-36) видно, ним деревина перевозилась у лютому-березні 2016 року, тобто за п`ять місяців до проведення обшуку.

ОСОБА_7 займається підприємницькою діяльністю, пилорама працює постійно, деревина була виявлена необробленою - в корі.

Даний факт на думку суду, свідчить про те, що 26.08.2016 року, в ході обшуку будинковолодіння ОСОБА_7 , була виявлена інша деревина ніж та, яка зазначена в товарно-транспортних накладних.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що існують достатні підстави вважати, що вилучені 110 колод дерев є предметом злочину передбаченого ст. 191 КК України та доказом у справі.
Також, прокурором було доведено ризик того, що ОСОБА_7 , у разі не накладання арешту матиме змогу відчужити, змінити переробити, зіпсувати, передати вказані дерева іншим особам до закінчення досудового розслідування.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, є законною та обґрунтованою, тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 .
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 жовтня 2016 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно ОСОБА_7 , без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя [підпис]ОСОБА_2
Судді
[підпис]ОСОБА_3

[підпис]ОСОБА_4

"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя -доповідач _______________ ОСОБА_2 (посада) (підпис) (ПІБ)

03.11.2016 року
(дата засвідчення)

03.11.2016 року

ОСОБА_2 .