Справа № 539/1632/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретері ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та потерпілого ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним в кримінальному провадженні №0000800 від 29.04.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хитці Лубенського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта середня, в порядку ч.3 ст. 88 КК України не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
28 квітня 2016 року ОСОБА_4 знаходячись за адресою свого тимчасового місця проживання по АДРЕСА_1 , належному ОСОБА_6 , де разом з її сином ОСОБА_5 розпивав спиртні напої, помітив грошові кошти в сумі 500 грн., чоловічу спортивну куртку та мобільний телефон «Samsung Galaxy Ace», належні останньому, які вирішив викрасти.

29 квітня 2016 року близько 4 год. 30 хв. ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою власної наживи, з ліжка на якому спав потерпілий ОСОБА_5 , таємно викрав мобільний телефон «Samsung Galaxy Ace», вартістю 500 грн., зі скрині в залі кімнати таємно викрав грошові кошти в сумі 500 грн., після чого з коридору таємно викрав чоловічу спортивну куртку вартістю 79,20 грн. та з викраденим майном покинув місце вчинення злочину. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 1079,20 грн.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки він 29.04.2016 року шляхом вільного доступу, таємно, викрав гроші в сумі 500 грн., мобільний телефон та чоловічу спортивну куртку належні ОСОБА_5 з приміщення будинку в якому тимчасово проживав.

28.05.2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому діяння. В угоді констатовано факт примирення між потерпілим та підозрюваним, узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання у виді штрафу в розмірі семидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання передбачені ст.476 КПК України, а потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди. Укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, сторони дійсно примирились, що підтверджено ними в судовому засіданні, та погодили вид і розмір покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст.314, 374, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду укладену 28 травня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами цієї угоди покарання у виді штрафу в розмірі 70 (семидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.

Вилучену 10.05.2016 року у ОСОБА_4 чоловічу куртку чорного кольору, визнану речовим доказом в кримінальному провадженні № 00008000, яка знаходяться на зберіганні під зберігальною розпискою у потерпілого ОСОБА_5 залишити йому, як йому належну.

Вилучену 10.05.2016 року сім-карту «КиївСтар», визнану речовим доказом в кримінальному провадженні № 00008000, яка знаходяться на зберіганні під зберігальною розпискою у ОСОБА_6 залишити їй, як їй належну.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1