Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 19 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002593

від 08 липня 2013 року, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6

на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня

2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 серпня 2015 року щодо
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , зареєстрованого по

АДРЕСА_2 , такого, що в силу ст. 89 КК не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК,

та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя

АДРЕСА_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК,

в с т а н о в и л а:

За вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2014 року засуджено до покарання у виді позбавлення волі:
ОСОБА_7 : за ч. 2 ст. 296 КК на строк 2 роки; за ч. 1

ст. 122 КК на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням

з іспитовим строком тривалістю 2 роки 6 місяців і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК;
ОСОБА_8 : за ч. 2 ст. 296 КК на строк 2 роки. На підставі

п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання.
Постановлено стягнути на користь потерпілого ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди: з ОСОБА_7 50 000 грн,

з ОСОБА_8 5000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 серпня

2015 року до мотивувальної частини вироку місцевого суду щодо ОСОБА_10 внесено зміни в порядку, передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК, і постановлено вважати, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 цього Кодексу, а не за ч. 1 ст. 121 КК. В решті вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_10 визнано винними

у вчиненні злочинів за таких обставин.
07 липня 2013 року в період із 19.00 до 19.30 год. біля кіоску «Січ»

ПП «Матієнко» на вул. Новокузнецькій, 21 у м. Запоріжжі Дмитренки у стані алкогольного сп`яніння групою осіб грубо порушили громадський порядок

з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю, а саме:

протягом вищевказаного часу нецензурно висловлювалися на адресу продавця кіоску ОСОБА_11 , внаслідок чого зупинили торгівельну діяльність кіоску. ОСОБА_9 намагався з`ясувати, що відбувається,

у відповідь ОСОБА_10 змусили його зайти за кіоск, щоби з`ясувати відносини, де ОСОБА_8 став ображати ОСОБА_9 нецензурною лайкою, а ОСОБА_7 умисно кулаком ударив його по потилиці,

від чого той упав на землю, а потім ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 не менше десяти ударів кулаком в обличчя, чим заподіяв тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_12 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження,неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені

у кримінальному провадженні судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. На думку захисника, дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 128 КК як необережне тілесне ушкодження середньої тяжкості. Крім того, захисник вважає, що в діях ОСОБА_10 відсутня ознака суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 296 КК, особлива зухвалість. За твердженням захисника, цивільний позов у частині стягнення

на користь потерпілого моральної шкоди вирішено неправильно. Крім того, захисник вважає незаконною ухвалу місцевого суду про відмову в задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності

у зв`язку з передачею їх на поруки.
У запереченнях на цю касаційну скаргу потерпілий ОСОБА_9 , посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, просить постановлені судові рішення залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який вважав, що постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є законними

та обґрунтованими, і просив залишити без задоволення касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Також цей суд переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Посилання у скарзі захисника ОСОБА_6 на неповноту досудового та судового слідства, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій, які дали цим посиланням належну юридичну оцінку в судових рішеннях. Відповідно до вимог ст. 438 КПК перегляду в касаційному порядку вони не підлягають. Отже, при розгляді доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом.
У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що суд дослідив усі обставини, які мали значення

у кримінальному провадженні. Висновки суду про винуватість

ОСОБА_7 у вчиненні умисного тілесного ушкодження середньої тяжкості, тобто умисного ушкодження, яке не було небезпечним для життя потерпілого і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя, а також у вчиненні ОСОБА_10 хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, обґрунтовані сукупністю доказів, які з достатньою повнотою були зібрані органами досудового слідства і були предметом дослідження в судовому засіданні місцевого суду та предметом перевірки апеляційним судом.
Зазначені в касаційній скарзі міркування не містять даних, які б заперечували правильність висновків суду, і спростовуються наведеними

у вироку доказами: показаннями самих засуджених ОСОБА_10 (про те, що того вечора біля кіоску виник конфлікт, під час якого вони нецензурно висловлювались, а також ОСОБА_7 визнав факт побиття потерпілого, свідчив, що спочатку він завдав удару кулаком у голову, а після того як ОСОБА_9 присів на одне коліно, декількох ударів кулаком у голову); показаннями потерпілого ОСОБА_9 про обставини його побиття ОСОБА_7 та про події, які передували цьому; показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які (кожен окремо) підтвердили відомі їм факти вчиненого Дмитренками хуліганства та заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ; показаннями експерта ОСОБА_18 ; даними висновків судово-медичних експертиз про характер та локалізацію завданих потерпілому тілесних ушкоджень, віднесених до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; даними, отриманими в результаті проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, та іншими наведеними у вироку доказами, сумніву щодо достовірності яких немає.
Тому доводи захисника, викладені в касаційній скарзі, щодо неповноти й однобічності судового розгляду кримінального провадження є необґрунтованими, оскільки було вжито всіх передбачених законом заходів для повного та всебічного його вирішення.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 не передбачав можливості заподіяння ним тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також про те, що умислу завдати потерпілому таких ушкоджень він не мав, перевірялися місцевим та апеляційним судами і не знайшли свого підтвердження, а тому доводи захисника про неправильну кваліфікацію дій засудженого колегія суддів вважає безпідставними.
Виходячи з фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК та ОСОБА_8 за ч. 2

ст. 296 КК суд кваліфікував правильно.
Покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, його призначено

з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчинених злочинів, а також даних про особу кожного із засуджених ОСОБА_10 .
Апеляційний суд ретельно перевірив доводи, наведені в апеляційних скаргах засуджених ОСОБА_10 , про неповноту судового розгляду, про невідповідність висновків суду, викладених у його рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, правильно визнав обґрунтованим висновок місцевого суду про доведеність винності ОСОБА_10 і мотивовано відмовив у задоволенні апеляційних скарг, визнавши наведені в них доводи такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розв`язано з дотриманням норм кримінального процесуального закону та цивільного законодавства, підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди колегія суддів не вбачає.
Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовною підставою для скасування судових рішень у кримінальному провадженні, не встановлено.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня

2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 13 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3