Ухвала
іменем україни

15 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000496, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, на вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 25 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області 22 березня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и л а:

Вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 25 січня 2016 року ОСОБА_7 засудженого за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на 30 годин.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області 22 березня 2016 року вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд, призначаючи неповнолітньому засудженому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті, не мотивував свого рішення належним чином. З урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, вважає за необхідне суду касаційної інстанції постановити рішення, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 100 КК України до покарання, раніше призначеного судом.

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 29 листопада 2015 року приблизно о 19.00 год, у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу таємно викрав з гаманця, який знаходився у шафі кухні, золотий хрестик, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 235 грн.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185 КК України не оспорюються прокурором.
Доводи прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність є слушними.
Згідно з ч. 1 ст. 100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від 30 до 120 годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час.

Судом обрано засудженому ОСОБА_7 , який вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на 30 годин. При цьому суд не звернув уваги, що санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді громадських робіт від 80 до 240 годин.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом, суд не мотивував свого рішення, зокрема, не послався на ст. 69 КК України, якою визначено підстави, що можуть обумовити призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом, чим допустив неправильне застосування кримінального закону.
У той же час, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 за місцем проживання та навчання характеризується виключно позитивно, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю відшкодував завдану шкоду і потерпіла не має до нього будь-яких претензій. З урахуванням наведених обставин, які суд обґрунтовано визнав такими, що пом`якшують покарання, а також молодого віку засудженого, вчинення ним вперше кримінального правопорушення невеликої тяжкості, відсутності обставин, які обтяжують покарання, колегія суддів, приходить до висновку про наявність підстав для застосування щодо засудженого ч. 1 ст. 69 КК України, якою передбачено, що за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначати покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього кодексу за цей злочин.

На підставі викладеного, з урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає необхідним призначити засудженому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.

Таким чином, згідно з вимогами ч. 2 ст. 438 КПК України судові рішення у частині призначення ОСОБА_7 покарання підлягають зміні.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, задовольнити.
Вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 25 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити та вважати його засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69, ст. 100 КК України до покарання у виді громадських робіт на 30 годин.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3