№ провадження 1-кп/646/107/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.16 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001588 від 27.07.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізюм, Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 03.09.2014 року за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,-

Встановив:

26.07.2015 року, близько 03 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою наживи, за попередньою змовою і в групі з невстановленою в ході досудового слідства особою, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у сховище, згідно до єдиного злочинного наміру, заздалегідь заготували п`ять полімерних мішків для складання чужого майна з метою здійснення крадіжки та, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, прибули до території ТОВ «Время 2050», розташованого за адресою: місто Харків, вулиця Текстильна, 91. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 підійшов до паркану товариства, розташованого за вищевказаною адресою, де через підкоп під парканом незаконно проник разом з невстановленою особою на територію ТОВ «Время 2050» та скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 з невстановленою особою склали до п`яти раніше заготовлених полімерних мішків металобрухт латуні, вагою 75 кг, вартістю 3315,00 гривень, металобрухт алюмінію, вагою 38 кг, вартістю 760,00 гривень., металобрухт міді, вагою 8 кг, вартістю 240,00 гривень., який знаходився на парапеті біля складу, розташованого на території товариства, загальною вартістю4315,00 гривень, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 249 від 28.07.2015 року. Після чого, ОСОБА_6 разом з невстановленою особою почали відносити мішки з металобрухтом до підкопу біля паркану, через який вони проникли на територію ТОВ «Время 2050». В цей час дії останніх були помічені працівниками служби охорони ТОВ «Время 2050», які затримали ОСОБА_6 , а невстановлена особа з місця скоєння злочину зникла, тим самим винні особи не змогли довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, зазначив, що не погоджується з кваліфікацією, вважає, що його дії повинні кваліфікуватися за ч.2 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що він нікуди не проникав і взагалі вказав, що не вважає, те, що вони насипали до мішків є чимось цінним та пояснив суду, що мав умисел на скоєння крадіжки і дійсно 26.07.2015 року, близько 3 годин ночі разом з іншою особою перебував на території ТОВ «Время 2050», яка розташована за парканом, потрапивши через підкоп під парканом, брухт, який вони насипали до мішків просто знаходився на землі і не був у ніякому сховищі, набравши мішки, відносили їх до підкопу під парканом, але були затримані працівниками охорони. При допиті свідків, обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив показання останніх.

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що зі слів працівників охорони йому відомо про інцидент, що стався 26.07.2015 року вночі на території їх підприємства, в послідуючому було проведено експертизи брухту, що знаходився у мішках та встановлено його вартість, вказав, що шкоди підприємству не завдано, оскільки зловмисники не довели свій злочинний намір до кінця та були викриті працівниками охорони, в зв`язку з чим цивільний позов ними не заявлявся.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були приведені судом до присяги в судовому засіданні пояснили, що вони є працівниками охорони ТОВ «Время 2050», 26.07.2015 року, перебуваючи на чергування, помітили через камери спостереження, що на території підприємства перебувають невідомі особи, які збирають метал, викликали міліцію, але міліція довго не приїздила і вони вирішили затримувати зловмисників самостійно, один з двох встиг вбігти, а іншого ОСОБА_6 вони затримали та відвели до кімнати охорони, очікуючи працівників міліції. На питання суду свідки зазначили, що для власної оборони у них були палиці, оскільки вони не могли знати як будуть поводити себе злочинці, але при затримання ОСОБА_6 опору не чинив, вів себе спокійно, фізична сила та психологічний тиск до нього не застосувався, оскільки при затриманні ОСОБА_6 не заперечував вчинених їм дій.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 , будучи приведеною до присяги експерта пояснила, що підтримує наданий нею висновок щодо вартості майна, яке намагався викрасти обвинувачений, самі речові докази, що оцінювалися їй не були надані, але нею було зроблено законний та обґрунтований висновок відповідно до положень ЗУ «Про проведення судових експертиз», який дозволяє проводити дослідження без надання речових доказів.

Крім показань представника потерпілого та свідків сторони обвинувачення, експерта ОСОБА_13 вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими та перевіреними судом.

Протоколом огляду місця події від 26.07.2015 року (а.п. 25-29);

Довідкою про балансову вартість товарів (а.п.20);

Висновком товарознавчої експертизи № 249 від 28.07.2015 року (а.п.43);

Постановами про визнання речовими доказами від 28.07.2015 року (а.п.30) речовими доказами визнано 5 мішків з металобрухтом та від 29.07.2015 року (а.п.45) речовим доказом визнано диск з відеозаписом за 26.07.2015 року, який було переглянуте в судовому засіданні в присутності обвинуваченого, інформація на ньому зафіксована спростована стороною захисту не була.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.08.2015 року (а.п.95-99), в ході якого обвинувачений ОСОБА_6 пояснював про обставини скоєння ним інкримінованого йому злочину.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Таким чином, показанням обвинуваченого ОСОБА_6 в частині того, що останній вважає що він не проникав до сховища, при цьому пояснюючи, що потрапив та територію підприємства через підкоп під парканом та брух, який він насипав у мішки не є цінністю і не знаходився у сховищі, суд надає критичну оцінку, оскільки зазначені показання повністю спростовуються показаннями представника потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , показаннями експерта ОСОБА_12 . Зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_6 в порядку вимог ст.ст.94-96 КПК України, розцінюються судом як такі, що носять неправдивий та недостовірний характер, є такими, що спрямовані на ухиленні особи від кримінальної відповідальності, оскільки його вина повністю підтверджується всім комплексом зібраних по даному кримінальному провадженню доказів.

Крім цього, відповідно до матеріалів справи в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 заявляв щодо тиску на нього працівників міліції Червонозаводського РВ, за для перевірки вказаних обставин прокуратурою Харківської області проводилось досудове розслідування за результатами якого було винесено постанову про закриття кримінального провадження в зв`язку з відсутністю в діях працівників Червонозаводського РВ складу кримінального правопорушення (а.с.110). обвинувачений ОСОБА_6 був обізнаний щодо цього, зазначену постанову не оскаржував про що зазначив в ході судового розгляду.

Аналізуючи досліджені докази суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_6 у скоєному злочині та кваліфікує його дії за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням до сховища.

Обставин відповідно до вимог статей 66,67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, не одружений, не працює, має постійне місце проживання, є раніше судимою особою за аналогічний злочин.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд виходить з положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, враховуючи положення статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те,що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті 185 КК України у виді позбавлення волі з урахуванням вироку Жовтневого районного суду міста Харкова від 03.09.2014 року.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 03.09.2014 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати з 05.08.2015 року.

Речові докази:

п`ять мішків металобрухту, які повернуті потерпілому під розписку, після набрання вироком законної сили, вважати повернутими їх законному володільцю;

диск з відеозаписом від 26.07.2015 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1