АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим.провадження № 1кп/642/189/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2160/16 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження №11кп/790/2160/16 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Харкова, громадянина України, азербайджанця,

холостого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-02.02.2015 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1

ст.190 КК України на 1 рік обмеження волі із застосуванням

ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитом строком на 1 рік,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 02.02.2015 року та визначено остаточне покарання ОСОБА_8 - 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Як установив суд, 21 грудня 2015 року приблизно о 22 год. 20 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні кафе «У Ганни», розташованому за адресою: м.Харків вул. Червоноармійська, 2, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, підійшов спереду до ОСОБА_9 та вихопив з рук останнього мобільний телефон «Lenovo A 6000», після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 2 639 грн.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду та суворістю призначеного покарання за його видом та розміром;

- захисник ОСОБА_7 , посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону,неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначила, що під час судового розгляду не були допитані свідок ОСОБА_10 , у якого обвинувачений купував телефон та свідок ОСОБА_11 , яка була очевидцем того, як обвинувачений купив телефон у ОСОБА_10 . Указала, що суд першої інстанції прийняв по справі рішення, не дочекавшись результатів перевірки щодо застосування до обвинуваченого недозволених методів ведення слідства. Просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ат його захисника, які просили задовольнити їхні апеляційні скарги, прокурора, який вважав апеляційні скарги необґрунтованими, а вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені ним кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника про непричетність ОСОБА_8 до злочину, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування чи зміни вироку і спростовуються сукупністю доказів.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 підтвердив обставини, як про це зазначено у вироку, за яких ОСОБА_8 відкрито викрав у нього мобільний телефон, після чого втік з місця злочину.

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілого ОСОБА_12 , матеріали кримінального провадження не містять.

Об`єктивність показань потерпілого про обставини вчинення обвинуваченим грабежу підтверджується даними протоколу пред`явлення особи для впізнання, в ході якого потерпілий, у присутності понятих указав на ОСОБА_8 , як на особу, яка 21 грудня 2015 року відкрито викрала у нього вищезазначений мобільний телефон.

За даними протоколу пред`явлення особи ОСОБА_8 для впізнання, ця слідча дії проведена з дотриманням вимог, передбачених ст.228 КПК України.

Доводи скарги захисника про незазначення у протоколі пред`явлення особи для впізнання за якими параметрами зросту, статури тіла та обрисами обличчя потерпілий впізнав ОСОБА_13 не свідчить про невідповідність цього протоколу вимогам ст.228 КПК України і не є підставою для визнання цього документу недопустимим доказом.

Допитана у суді свідок ОСОБА_14 підтвердила, що 21 грудня 2015 року, знаходячись в кафе «У Галини», вона бачила як її знайомий ОСОБА_13 вихопив із руки незнайомого їй чоловіка, яким в подальшому виявився ОСОБА_12 , мобільний телефон та покинув приміщення кафе.

Даними протоколу слідчого експерименту підтверджено, що в ході цієї слідчої дії ОСОБА_13 , у присутності понятих, добровільно, в умовах, що виключали сторонній вплив на нього, з виходом на місце пригоди, самостійно показав за яких обставин він відкрито викрав мобільний телефон у ОСОБА_12 , що не суперечить показам потерпілого про те ж.

Свідок ОСОБА_15 показав у суді, що вечором 21 грудня 2015 року на прохання свого знайомого ОСОБА_8 , який надав йому мобільний телефон, він заклав цей телефон у ломбард на свій паспорт, за що отримав від обвинуваченого винагороду 50 грн.

Показання свідка ОСОБА_16 , у свою чергу, підтверджуються даними відеозапису з камери відеоспостереження з приміщення ломбарду «Капітал» про здачу у цей заклад мобільного телефону ОСОБА_16 разом з ОСОБА_13 ; специфікацією №1 від 21.12.2015 року та договором про надання фінансового кредиту ОСОБА_17 під заставу майна мобільного телефону «Lenovo A 6000», актом прийому-передачі вказаного телефону.

Вартість викраденого обвинуваченим ОСОБА_8 у потерпілого ОСОБА_12 телефону, як про це зазначено у вироку, підтверджено висновками судово-товарознавчої експертизи.

Доводи апеляційної скарги захисника про неповноту судового розгляду внаслідок ухвалення вироку без отримання результатів перевірки заяви обвинуваченого про самообмову в результаті застосованих до нього незаконних методів слідства, є безпідставними.

Як слідує із матеріалів провадження суд, відповідно до вимог ч.4 ст.95 КПК України, не обґрунтовував свій вирок показаннями, наданими ОСОБА_8 слідчому і не посилався на них у своєму рішенні.

Крім того, за дорученням суду першої інстанції було проведено досудове розслідування, за результатами якого, викладені у заяві обвинуваченого ОСОБА_13 доводи про застосування до нього незаконних методів слідства не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим кримінальне провадження було закрито за відсутністю в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, про що винесено відповідну вмотивовану постанову від 27 квітня 2016 року.

Доводи скарг захисника та обвинуваченого про неповноту судового розгляду внаслідок не проведення у суді допитів свідків свідок ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , також є безпідставними, оскільки сукупністю вищенаведених та інших доказів, на які є посилання у вироку, і які узгоджуються між собою та не викликають сумніву в їх об`єктивності, спростовуються доводи апеляційних скарг обвинуваченого і захисника про непричетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, за яке його засуджено.

Цими ж доказами повністю підтверджена винуватість ОСОБА_8 у вчинені відкритого викрадення майна у потерпілого ОСОБА_12 і його дії правильно кваліфіковано судом за ч.2 ст.186 КК України.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що апелянти зазначають у скаргах, які могли бути підставою для скасування чи зміни ухваленого судом вироку і призначення нового судового розгляду, не встановлено.

Покарання обвинуваченому призначено, згідно з вимогами ст. 65 КК України.

При цьому суд урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, трудовою діяльністю не займається, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, у зв`язку з чим призначив ОСОБА_13 покарання, яке за своїм видом та розміром колегія суддів вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, призначене обвинуваченому покарання, за своїм видом і розміром, є справедливим і підстав для його пом`якшення колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання, призначеного йому вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2016 року, строк попереднього ув`язнення з моменту ухвалення вироку, тобто з 12 квітня 2016 року по 20 вересня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: