Справа № 640/6970/16-к
н/п 1-кс/640/3906/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
заявника - ОСОБА_5 ,
встановив:
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, що задовольняючи клопотання про арешт майна, при розгляді якого його вона не була присутньою,в частині накладення арешту на грошові кошти слідчий суддя залишив поза увагою факт відсутності ризиків, передбачених ст. 170 КПК України (можливість знищення майна, застосування спеціальної конфіскації, конфіскації майна за вироком суду) та порушення слідчим, прокурором ст. 171 КПК України щодо надання доказів, які підтверджують факт проживання підозрюваного ОСОБА_6 в кв. АДРЕСА_1 ; належність останньому грошових вилучених коштів та набуття їх в результаті вчинення кримінального правопорушення, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення; наявність підстав застосування спеціальної конфіскації за вироком суду. 27.04.2016 проведений обшук в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй та її сину ОСОБА_7 та колишньому чоловіку ОСОБА_8 , з яким вона розірвала шлюб 24.06.2010, та який з нею не проживає з 2009 року. ОСОБА_6 є її знайомим, але за вказаною адресою не проживає, що підтверджується характеристикою, виданою начальником дільниці № 54 КП «Жилкомсервіс» від 29.04.2016, де зазначено, що ОСОБА_6 з 21.07.2000 проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; копією паспорту ОСОБА_6 та копією довідки АДБ; ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2016 про застосування запобіжного заходу, в якій зазначено, що ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Під час обшуку вона повідомляла співробітникам СУ ГУ НП в Харківській області про те, що ОСОБА_6 за зазначеною адресою не проживає і вилучені грошові кошти належать їй, та просила засвідчити цей факт в протоколі обшуку. У зв`язку з чим, не має підстав відстав вважати, що вилучені кошти належать ОСОБА_6 та набуті ним в результаті вчинення кримінального правопорушення, або на які було спрямовано кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України. Санкція статті вказаного кримінального закону не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна та застосування спеціальної конфіскації. Доказів подання цивільних позовів у кримінальному провадженні, або того, що вона є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, слідчим не надано.
В судовому засіданні заявник доводи клопотання підтримала, також вказала про необхідність грошових коштів на сороковини її вітчима та встановлення пам`ятника до дня його народження.
Захисник в судовому засіданні підтримав подане клопотання, вказуючи на безпідставність накладення арешту на грошові кошти, належні його довірительці.
Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , в провадженні якої на теперішній час перебуває дане кримінальне провадження, в ході розгляду клопотання заперечувала проти його задоволення, вказуючи, що в ході здійснення оперативно-розшукових заходів було встановлено, що ОСОБА_6 мешкає за цією адресою. Вилучені під час обшуку за вказаною вище адресою в сейфі грошові кошти та чорнові записи мають доказове значення у даному кримінальному провадженні. Під час проведення обшуку були присутні, в тому числі, ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , остання пояснила, що грошові кошти, вилучені в сейфі, належать ОСОБА_6 , та добровільно видала ці кошти. Крім того, на теперішній час у справі заявлені цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані докази, матеріали справи за клопотанням про арешт майна справа № 640/6970/16-к н/п 1-кс/640/3742/16, приходить до наступного.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_15 від 20.04.2016 надано дозвіл на проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , де фактично мешкає ОСОБА_6 . Метою проведення обшуку у зазначеній ухвалі слідчого судді зазначено відшукання і вилучення речей та документів, які мають значення для досудового розслідування, а саме: грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, мобільних телефонів, які використовувалися під час вчинення злочинів, для ведення телефонних переговорів та переписки, чернеток, що містять інформацію щодо грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, а також інших предметів й засобів комунікації, що мають значення для досудового розслідування та можуть бути доказами під час судового розгляду.
27.04.2016 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто, вимога передачі чужого майна, права на майно та вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою пошкодження майна потерпілого або майна, що перебувало в його віданні (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
З тексту ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2016 вбачається, що при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що слідчим було доведено, що вказані грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вилучені відповідно до протоколу обшуку від 27.04.2016 грошові кошти підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
При накладенні арешту на грошові кошти слідчим суддею враховано наявність правових підстав до арешту майна, можливість використання їх як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Стороною обвинувачення було доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, доведено значення вилучених грошових коштів для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в них.
В ході розгляду даного клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту грошових коштів стороною обвинувачення доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу є потреба, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт грошових коштів.
Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Вищевказаний захід забезпечення має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом.
При цьому, дійсно ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 29.04.2016 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 зареєстрований за вказаною адресою з 21.07.2000 та проживає з батьками, згідно характеристики від 29.04.2016.
З наданих в даному судовому засіданні даних також слідує, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Крім того, до клопотання заявником залучено заяви ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які зареєстровані відповідно в кватирах АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 вказаного будинку, в яких останні вказують, що в квартирі АДРЕСА_8 фактично проживають ОСОБА_5 разом із сином ОСОБА_7 , який є інвалідом ІІ групи.
Однак, вказаний вище висновок про наявність правових підстав до арешту майна, можливість використання їх як доказу у даному кримінальному провадженні, заявником не спростовано. В межах розгляду клопотання про арешт майна, так само, як і скасування арешту майна, не може бути встановлений факт проживання чи непроживаня ОСОБА_6 в квартирі, належній ОСОБА_5 та іншим особам. Разом з тим, стороною обвинувачення залучено рапорт та лист посадових осіб УСБУ в Харківській області від 25.11.2015 та 27.08.2015 відповідно, про те, що ОСОБА_6 фактично проживає за цією адресою. Згідно протоколу обшуку від 27.04.2016, проведеного в квартирі АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді, при якому був присутній, в тому числі, ОСОБА_6 , перед проведенням обшук у ОСОБА_5 добровільно вказала на сейф, розташований в шкафу-купе, який знаходиться з правої сторони при вході в кімнату № 1. В зазначеному сейфі, згідно пояснень ОСОБА_5 знаходяться грошові кошти, що належать ОСОБА_6 . Згідно цього з протоколу обшуку від 27.04.2016, ОСОБА_5 в присутності понятих відмовилася від підпису в протоколі. Більш того, 1054 гр., з яких заявник ОСОБА_5 просить так само скасувати арешт, були вилучені у задньому правому кармані джинс, одягнутих на ОСОБА_6 . Даних про внесення ОСОБА_6 в цей протокол зауважень чи заперечень, протокол обшуку не містить.
Законність походження вилучених в ході обшуку грошових коштів заявником не підтверджена, а тому, за вказаних обставин, на теперішній час є достатні підстави вважати, що грошові кошти, вилучені за зазначеною адресою, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, що також вказує на наявність ризиків, передбачених в ст. 170 КПК України.
З огляду на викладене, доводи заявника щодо належності їй грошових коштів мають бути перевірені в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, яке на теперішній час триває, шляхом виконання передбачених нормами КПК України слідчих дій.
Доказів того, що в подальшому застосуванні арешту майна, вжитого ухвалою слідчого судді від 29.04.2016 відпала потреба, при розгляді даного клопотання слідчому судді не надано, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала про накладення арешту майна може бути оскаржена ОСОБА_5 в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області протягом п"яти днів з моменту проголошення даної ухвали.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1