У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора захисників засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000103 за касаційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2015 року
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України,
такого, що не має судимості,
засуджено:
- за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 1 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_10 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_11 на відшкодування моральної шкоди 4 000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_10 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_10 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, близько 20 год. 30 хв. 04 травня 2014 року на автодорозі «Сосниця-Короп» в смт. Сосниця Сосницького району Чернігівської області, погрожуючи ОСОБА_11 предметом, схожим на пістолет, вимагав від останнього негайно передати йому майно на загальну суму 700 грн.
Також ОСОБА_10 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, близько 21 год. 10 травня 2014 року в кв. АДРЕСА_1 , де мешкав ОСОБА_12 , який працював слідчим СВ Сосницького РВ УМВС України в Чернігівській області, вимагав від останнього припинити виконання своїх службових обов`язків на території району, оскільки той приймав участь у проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_10 погрожував ОСОБА_13 та членам його сім`ї дружині ОСОБА_14 та їх малолітній донці застосуванням насильства шляхом завдання тілесних ушкоджень бейсбольною битою.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що ухвала апеляційного суду належним чином не мотивована, апеляційний суд залишив поза увагою ставлення ОСОБА_10 до вчиненого.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_10 . Зазначає, що судами порушено право засудженого на захист та принцип змагальності, не дано оцінку тому, що показання свідків та потерпілих постійно змінювалися і ОСОБА_10 незаконно тримався під вартою.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_9 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначає, що судами порушено принципи змагальності та диспозитивності, суд у вироку посилається як на доказ винуватості ОСОБА_10 на матеріали, що містяться в іншому кримінальному провадженні, також безпідставно задоволено цивільний позов, а апеляційний суд переглянув провадження незаконним складом суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора повністю, а захисників частково, думки захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які повністю підтримали свої касаційні скарги, а скаргу прокурора частково, думку засудженого, який підтримав касаційні скарги захисників та заперечував проти задоволення скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 419 КПК України в своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляція залишається без задоволення, зазначити підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Мотивувальна частина ухвали апеляційного суду має містити аналіз доказів і докладні мотиви прийнятого рішення. При цьому необхідно проаналізувати і співставити з наявними у кримінальному провадженні і додатково поданими матеріалами всі доводи апеляційних скарг і на кожен із них дати вичерпну відповідь. Висновки суду повинні мати посилання на відповідний матеріальний або процесуальний закон. Ухвалу, що не містить вмотивованих висновків на доводи апеляційної скарги з питань про доведеність або недоведеність обвинувачення, кваліфікацію злочину, про міру покарання, не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Суд апеляційної інстанції при розгляді даного провадження не дотримався цих вимог закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, захисник ОСОБА_15 та засуджений ОСОБА_10 , не погоджуючись із вироком місцевого суду, подали апеляційні скарги, в яких захисник та засуджений просили скасувати вирок місцевого суду щодо останнього та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діяннях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, а прокурор просив скасувати вирок місцевого суду внаслідок м`якості та постановити новий вирок.
При цьому ОСОБА_10 та його захисник зазначали, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження і ґрунтуються на припущеннях, в основу вироку покладено лише показання потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , свідка дружини потерпілого ОСОБА_17 , суд не надав оцінки показанням ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які стверджували, що в автомобілі потерпілого ОСОБА_11 був несправний показник повороту, а поведінка самого потерпілого була неправомірною, стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_10 , не доведено наявності у нього пістолету та стан алкогольного сп`яніння, безпідставно прийнято належним доказом протокол слідчого експерименту від 08.07.2014 року, а також призначено надто суворе покарання без врахування всіх характеризуючи даних винної особи.
А прокурор вказував на те, що суд при призначенні покарання не взяв до уваги, що злочини вчинено в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_10 не вибачився перед потерпілими, не відшкодував заподіяну шкоду, намагався ввести суд в оману, надаючи недостовірні показання, також судом не враховано позицію потерпілих, які просили призначити ОСОБА_10 максимальне покарання, внаслідок чого засудженому призначено покарання, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Проте, як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд не виклав всіх доводів прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, засудженого та захисника, наведених в апеляційних скаргах, та, залишаючи скарги без задоволення, не зазначив підстав, із яких їх визнано необґрунтованими. Апеляційний суд обмежився перерахуванням доказів, на які є посилання у вироку, і загальним формулюванням про правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, однак не обґрунтував позиції щодо відсутності документального підтвердження стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_10 , про що вказували в апеляційних скаргах засуджений та його захисник, не дав відповіді на інші доводи апеляційних скарг захисту. Також суд апеляційної інстанції взагалі не зазначив чому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, не спростував тих обставин, які, на його думку, не були належним чином враховані при призначенні покарання.
Таким чином, апеляційний суд належним чином не розглянув доводи апеляційних скарг прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_15 та засудженого ОСОБА_10 і передчасно погодився з висновками місцевого суду стосовно доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильності призначеного покарання.
За таких обставин ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_10 не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки вона постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для її скасування.
Інші доводи касаційних скарг прокурора та захисників в касаційному порядку не перевірялися, оскільки кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 направляється на новий апеляційний розгляд.
При новому апеляційному розгляді слід виконати усі вимоги чинного законодавства, перевірити доводи, на які посилаються учасники процесу, і постановити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_10 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3