УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №283/621/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2016 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2015 року, -
Цим вироком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новий Буг Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, працюючого водієм ТОВ «Авангард КС», неодруженого, судимого:
- 15.08.1996 року вироком Казанківського районного суду Миколаївської області за ч.3 ст.206 та ч.3 ст.222 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- 09.09.1996 року вироком Новобузького районного суду Миколаївської області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.1 ст.2296 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна. На підставі ст.43 КК України призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна;
- 14.07.2003 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч.5 ст.185 КК України на 7 років позбавлення волі;
- 10.12.2010 року вироком Новобузького районного суду Миколаївської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі,
засуджено:
-за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
-за ч.1 ст.187 КК України на 6 років позбавлення волі;
-за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 7 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 вказано обчислювати з 26 січня 2015 року.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишено до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 3725 гривень та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень. В решті позову відмовлено за безпідставністю.
Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 3893 гривні та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. В решті позову відмовлено за безпідставністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 393 гривні 12 копійок.
Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.
Згідно вироку, 06 листопада 2014 року близько 00 годин ОСОБА_8 помітив ОСОБА_9 , яка рухалась від центру м. Радомишль в сторону с. Лутівка Радомишльського району Житомирської області і у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном потерпілої шляхом застосування відносно неї насильства.
Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 близько 00 годин 30 хвилин наздогнав ОСОБА_9 навпроти будинку № 58 по вул. Великій Лутовецькій в с. Лутівка Радомишльського району Житомирської області та застосував до неї фізичне насильство, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, нанісши один удар в область верхньої губи та поваливши її на землю. Після застосування насильства ОСОБА_8 відкрито, з корисливих мотивів заволодів сумочкою ОСОБА_9 вартістю 550 гривень в якій знаходились:
- гаманець вартістю 260 гривень;
- банківські картки банку «Райффайзен Банк Аваль» та банку «ПриватБанк»;
- парасолька вартістю 150 гривень;
- духи вартістю 295 гривень.
Своїми діями ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 3755 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08 листопада 2014 року близько 02 години 30 хвилин на вул. Русанівській в м. Радомишль Житомирської області ОСОБА_8 помітив ОСОБА_10 , яка йшла додому. У ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу на ОСОБА_10 з метою заволодіння її майном.
Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення розбійного нападу, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, ОСОБА_8 шляхом погрози застосування насильства, яке, враховуючи місце, характер і обстановку нападу, потерпіла сприймала як небезпечне для її для життя та здоров`я і виразилося в демонстрації та погрозі ножем, який він приставив до обличчя ОСОБА_10 , заподіявши при цьому тілесні ушкодження у вигляді порізу губи та подряпини щоки, подолав опір потерпілої. Після цього ОСОБА_8 відтягнув ОСОБА_10 до паркану, де відкрито, з корисливих мотивів заволодів її мобільним телефоном марки Fly НОМЕР_2 , вартістю 850 гривень з сім-картами операторів «Київстар» і «Лайф» вартістю 15 гривень кожна та картою пам`яті на 4 GB вартістю 100 гривень.
Внаслідок злочинного посягання ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді саден та синців на обличчі, стегнах, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості без короткочасного розладу здоров`я та матеріальну шкоду на загальну суму 980 гривень.
Вночі 17 листопада 2014 року ОСОБА_8 продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на викрадення чужого майна, шляхом злому вхідних дверей проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований на АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав наступне майно:
- ноутбук «Lenovo IdeaPad G50-45», вартістю 5135 гривень;
- акустичну систему «Edifier HCS 2330», вартістю 1376 гривень;
- акустичну систему «F&D R223», вартістю 633 гривні;
- фотокамеру «Canon EOS 450 D», вартістю 5273 гривні;
- фотокамеру «Canon PowerShot А1400», вартістю 998 гривень;
- спалах «Canon 430 ЕХ», вартістю 2323 гривні;
- автомобільний інвертор «Gemix INV-300», вартістю 576 гривень;
- автомобільний інвертор «Gemix INV-150», вартістю 423 гривні;
- мишку комп`ютерну «Logitec М 185», вартістю 260 гривень;
- 3 G-модем «Novatel Wireless Mill 4510», вартістю 400 гривень;
- 3 G-модем «Sprint», вартістю 300 гривень;
- мобільний телефон «Nokia 108», вартістю 548 гривень;
- USB-флешку «SilikonPover» 32Гб, вартістю 260 гривень;
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати вказаний вирок та призначити менш суворе покарання, не пов`язане з позбавленням волі та зменшити розмір цивільних позовів, які вважає завищеними.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 також заявляє клопотання про направлення запиту в прокуратуру міста Радомишля щодо результатів перевірки його скарги на неправомірні дії працівників Радомишльського РВ.
Також просить вирішити питання стосовно особистих речей, які в нього були вилучені і не внесені до реєстру, а саме: мобільні телефони «Nокіа-N73» чорного кольору, «Nокіа-N95 слайдер», «Nокіа-1616», блютуз пристрій «Sony», автомобільний навігатор та реєстратор, а також військовий квиток на його ім`я.
Просить притягти ОСОБА_10 до відповідальності за дачу суду неправдивих показів та порушення присяги.
Зазначає, що його було затримано працівниками Радомишльського РВ УМВС 25.01.2015р. в с. Кочерів на посту ДПС та доставлено до вказаного РВ, де без участі захисника з порушеннями КПК України йому було повідомлено про підозру у вчиненні грабежу та крадіжки. На неправомірні дії працівників Радомишльського РВ подавав скарги, однак відповіді не отримав.
Вказує, що перебуваючи у Радомишльському РВ з ним проводилися слідчі дії по епізоду підозри у вчиненні крадіжки, під час яких він зізнався у її скоєнні, видав викрадені речі та розкаявся, слідчих дій по іншим епізодам, вину у вчиненні яких він не визнає, з ним не проводилось.
Зазначає, що у вироку суд першої інстанції не взяв до уваги покази одних свідків, а покази інших свідків викладено у спотвореному вигляді, зміст яких доводить його вину.
Вказує, що не визнавав своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.153 КК України в судовому засіданні він не визнав, однак потерпіла ОСОБА_10 заявила, що саме він здійснив на неї напад та зґвалтування, зазначивши, що впізнала його по голосу та очах. Вважає, що впізнати по очах потерпіла не могла, оскільки, як йому згодом стало відомо, на місці скоєння злочину було темно.
Також зазначає, що покази потерпілої ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час досудового розслідування давали з однаковим описом нападника, а вже в судовому засіданні їх покази змінились в частині опису маски нападника, який у показах ОСОБА_9 мав прорізи для очей та рота, а в показах ОСОБА_10 , лише розрізи для очей, про що він та захисник зауважили, однак судом їхні зауваження не були взяті до уваги.
Зазначає, що не причетний до епізоду з ОСОБА_12 , оскільки він працює водієм та оператором атракціонів і у ніч, коли стався напад на ОСОБА_9 він працював на атракціоні та не міг його залишити без нагляду.
Вважає, що судом першої інстанції не взяв до уваги покази свідка, який працював охоронцем та повідомив, що чув та бачив, як він купує телефони, оскільки займається їх ремонтом.
Покази свідка ОСОБА_13 частково взято судом до уваги. Остання в судовому засіданні пояснила, що він подарував їй телефон та перебував у місті Черняхів, оскільки перевозив атракціони, в ніч з 07 на 08 листопада перебував у неї в м. Житомирі.
Вважає, що свідка ОСОБА_10 слід притягнути до відповідальності за дачу суду неправдивих показів та порушення присяги, оскільки остання під присягою заявила, що він її зґвалтував, однак доказів по даному звинуваченню встановлено не було і в подальшому було перекваліфіковано на ч.1 ст.187 КК України. Також зазначає, що неправдивими є покази ОСОБА_14 в частині того, що напад було здійснено з погрозою ножем, яким їй порізано губу, однак в останньої в результаті проведеної експертизи порізів виявлено не було. Вважає, що ножі, які були у нього виявлені та вилучені не є знаряддям вчинення злочину, експертизи про причетність вказаних ножів до вчинення злочину не проводилось.
Зазначає, що речі, які були вилучені при його затриманні не внесені до протоколу, а частина з них зникла. На подані прокурору заяви та скарги щодо особистих речей відповіді так і не отримав.
Зазначає, що наявність у нього телефонів, викрадених у потерпілих не може бути доказам його причетності до вчинення злочинів.
Вважає, що обвинувачення за ч.1 ст.187 та ч.2 ст.186 КК України досудовим слідством та судом першої інстанції не доведене, а призначений судом термін покарання є занадто великим.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні ним злочинів, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлено з урахуванням усіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події, та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та докладно наведених у вироку доказах.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України.
Оскільки в апеляційній скарзі ОСОБА_8 не оскаржують обставини вчинення злочину передбаченого ч.3 ст.185 КК України, апеляційний суд в цій частині не переглядає вирок Малинського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2015 року.
Що стосується доводів ОСОБА_8 викладених в апеляційній скарзі про те, що він не вчиняв злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.187 КК України, то апеляційний суд до них відноситься критично та розцінює їх, як спосіб зменшення своєї вини останнім та уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.
Вина ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.187 КК України підтверджується такими доказами.
- ОСОБА_8 , будучи допитаним в суді першої інстанції показав, що в листопаді 2014 року він працював оператором на атракціоні, який в той час розміщувався в м. Радомишль Житомирської області. Одночасно виконував обов`язки водія, перевозячи на автомобілі атракціони. Одного разу вирішив скоїти крадіжку з магазину електротехніки, який знаходиться в м. Радомишль на другому поверсі торгового центру. З цією метою вночі 17 листопада 2014 року взяв викрутку і монтировку та пішов до магазину. Викруткою відкрив замок на вхідних дверях торгового центру та піднявся на другий поверх. Там за допомогою монтировки зламав вхідні двері магазину і таким чином потрапив в приміщення. Перебуваючи в магазині, викрав всі речі, які зазначені в обвинувальному акті, крім: фотокамери «Саnоn» PowerShot А1400, мобільного телефону «Nokia 108», USB-флешки «SilikonPover» та радіотелефону «Panasonic KX-TG1612». Викрадені речі склав у сумку та сховав в багажний відсік атракціону.
Через деякий час в м. Радомишль у незнайомих людей придбав телефон «Samsung Galaxy S III», який подарував знайомій ОСОБА_15 , та телефон «Fly», який залишив собі.
Згодом телефон «Fly» та деякі викрадені в магазині речі перевіз до с. Лютіж Вишгородського району Київської області, помістив їх в поліетиленові пакети і закопав в землю. Інвертори та одну із акустичних систем залишив в автомобілі, а комп`ютер з мишкою надав в користування співмешканці ОСОБА_16
- Показами потерпілої ОСОБА_9 , як під час досудового розслідування, так і в суді першої інстанції показала, що працює в кафе в м. Радомишль Житомирської області, а проживає в с. Лутівка Радомишльського району Житомирської області. Одного дня в листопаді 2014 року біля 24 години поверталась з роботи додому. На вул. Великій Лутовецькій в с. Лутівка її наздогнав обвинувачений. Він був в масці з прорізами для очей. Обвинувачений вдарив ОСОБА_9 в губу, схопив за шию та почав відтягувати її з дороги. Вона почала відбиватися. У відповідь на ці дії ОСОБА_8 повалив її на землю та запитав: «Жити хочеш?». Після цього підняв потерпілу, вихопив з її рук сумочку та втік в напрямку м. Радомишль.
В сумочці були наступні речі: мобільний телефон «Samsung Galaxy S ІІІ» з сім-картками операторів «Київстар» та «Лайф», гаманець, банківські картки банку «Райффайзен Банк Аваль» та банку «ПриватБанк», парасолька, духи.
Вона одразу побігла до найближчого будинку в якому горіло світло. Там було два чоловіка, яким вона розповіла про пограбування. Вони взяли ліхтарі і пішли шукати нападника, але нікого не знайшли.
Впевнена, що на неї напав саме ОСОБА_8 , оскільки впізнала його по голосу та статурі.
- Показами свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які в судовому засіданні суду першої інстанції показали, що вони в листопаді 2014 року перебували в будинку ОСОБА_17 по АДРЕСА_3 . Близько 24 години до них забігла ОСОБА_9 і повідомила, що на неї хтось напав і забрав сумочку з речами. Свідки взяли ліхтарі та пішли шукати нападника. Біля одного з будинків на вул. Великій Лутовецькій знайшли розірваний пакет потерпілої з їжею, але нападника не знайшли.
- Показами свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні показала, що ОСОБА_8 13 листопада 2014 року подарував їй телефон «Samsung Galaxy», який вона пізніше здала в ломбард.
- Показами потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що 08 листопада 2014 року о 02 годині 30 хвилин вона разом з подругою поверталася додому з центра міста Радомишль. Після того як провела подругу, далі додому йшла сама та розмовляла по телефону із своїм хлопцем ОСОБА_19 . Біля СТО «Рижик» вирішила справити природні потреби та відійшла в сторону. Як тільки присіла, одразу налетів невідомим чоловік з ножем у руці. На голові у нього була маска з прорізами для очей. Він приставив до її обличчя ніж, порізавши при цьому губу та подряпавши щоку. вона почала кричати. У відповідь на це нападник сказав: «Жити хочеш? Значить мовчи». Вона злякалась та замовкла. Після цього обвинувачений відтягнув її до паркану та вихопив з рук мобільний телефон «Fly» з сім-картами операторів «Київстар» і «Лайф» та картою пам`яті на 4 GB, яку придбала окремо від телефону за 100 гривень. Цей телефон, не виключаючи, обвинувачений поклав собі в кишеню. Через деякий час нападник втік.
Також показала, що внаслідок нападу їй був спричинений сильній психічний стрес у зв`язку з чим вона тривалий час лікувалася.
- Показами свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні показав, що одного дня його дівчина ОСОБА_10 пішла зі своєю подругою в центр м. Радомишль щоб відпочили. Після 2 години ночі вона поверталась додому і зателефонувала йому. Весь час коли вона йшла додому вони розмовляли по телефону. Раптом він почув як ОСОБА_10 почала кричати. Хтось сказав їй: «Жити хочеш?». Потім він одягнувся та побіг назустріч ОСОБА_10 , де виявив її біля СТО. Вона розповіла, що на неї напав невідомий з ножем та забрав мобільний телефон. Після нападу ОСОБА_10 перебувала у психіатричній лікарні в дуже важкому емоційному стані.
- Показами свідка ОСОБА_21 , яка в судовому засіданні показала, що ОСОБА_10 є її дочкою. 08 листопада 2014 року ОСОБА_10 пішла із подругою в центр міста розважатися. Близько 24 години свідок їй зателефонувала і дочка повідомила, що вона у розважальному клубі «ФулХаус». Потім зателефонувала в 00 годин 55 хвилин, дочка сказала, що з подругою йде додому. Після цього вона заснула, а вранці дізналась, що на ОСОБА_10 напав невідомий в масці та заволодів мобільним телефоном. В дочки була порізана губа та подряпана щока.
Після нападу дочка більше двох неділь лікувалася в Житомирській обласній психіатричній лікарні, а після цього відвідувала в Житомирі психолога.
- Показами свідка ОСОБА_22 , який показав, що він вночі 08 листопада 2014 року працював в СТО «Рижик» та біля 2 години ночі чув жіночі крики. Що сталося йому невідомо, але вранці приїхали працівники міліції та розпитували чи відомо йому щось стосовно нападу на дівчину.
Крім того вина ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.1 ст.187 КК України підтверджується:
- фактичними даними, які містяться у товарному чеку та технічній документації на телефон, з яких вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 17.09.2014 року придбала телефон «Fly» IQ4416 ERA Life 5, IMEI НОМЕР_6 та НОМЕР_7 (т.1 а.с.169-170).
- фактичними даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи № 231 від 10.12.2014 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден та синця обличчя, стегон, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню важкості без короткочасного розладу здоров`я. Потерпілій було нанесено не менше 5 ударів. Дані ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння потерпілої з положення стоячи (т.1, а.с.172-173);
- фактичними даними, які містяться у протоколі огляду сідлового тягача «Renault Premium» р.н. НОМЕР_8 з бортовим напівпричепом «Lecitrailer» р.н. НОМЕР_9 , які зареєстровані за ТОВ «Авангард КС», якими керував обвинувачений ОСОБА_8 . Під час огляду сідлового тягача були виявлено та вилучено частину викрадених речей з магазину «Документ центр», серед яких було вилучено чорну бавовняну шапку з вирізами для очей та два ножі довжиною 21 та 14 см. (т.2, а.с.70-76);
- фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 27 січня 2015 року під час якого ОСОБА_8 показав місце біля вулиці Вишгородській в с. Лютіж Вишгородського району Київської області де він закопав викрадені речі в магазині «Документ центр». При перевірці даного місця в землі виявили два поліетиленові пакети. В одному з пакетів знаходився мобільний телефон «Fly» IQ4416 з IMEI НОМЕР_6 та НОМЕР_7 (т.2, а.с.96-99).
ІМЕІ телефону «Fly» ІQ4416, що був вилучений в с. Лютіж Вишгородського району Київської області, збігаються з ІМЕІ телефону, що був викрадений у потерпілої ОСОБА_10 .
Намагання ОСОБА_8 заховати телефон «Fly» ІQ4416, який належить потерпілій ОСОБА_10 , свідчить про те, що саме він під час розбійного нападу на потерпілу заволодів вищевказаним телефоном.
Про те, що ОСОБА_8 заволодів майном потерпілої ОСОБА_9 саме за вказаних останньою обставин свідчать дані з протоколу огляду сідлового тягача «Renault Premium» р.н. НОМЕР_8 , яким керував Хоміч. Під час огляду вказаного транспортного засобу було виявлено та вилучено чорну бавовняну шапку з вирізами для очей, про яку вказують обидві потерпілі (т.2, а.с.70-76).
Крім того як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_9 впізнали ОСОБА_8 по статурі та голосу.
В ході апеляційного розгляду скарги ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження доводи останнього щодо особистих речей, які в нього були вилучені і не внесені до реєстру, а саме: мобільні телефони «Nокіа-N73» чорного кольору, «Nокіа-N95 слайдер», «Nокіа-1616», блютуз пристрій «Sony», автомобільний навігатор та реєстратор, а також військовий квиток на його ім`я.
Як вбачається з протоколу огляду сідлового тягача «Renault Premium» р.н. НОМЕР_8 , яким керував ОСОБА_8 з вище перелічених речей були вилучені та упаковані лише блютуз пристрій «Соні еріксон», автомобільний навігатор «Діджитал», інших речей, на які вказує ОСОБА_8 не вилучалось. Огляд транспортного засобу проводився за участі понятих та ОСОБА_8 , останній зауважень до протоколу не мав, про що і розписався в протоколі (т.2 а.с.71).
Дослідивши матеріали кримінального провадження апеляційний суд дійшов висновку, що призначаючи ОСОБА_8 вид і міру покарання, суд першої інстанції діяв у відповідності до статті 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочини, які вчинив ОСОБА_8 , є тяжкими злочинами.
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, однак позитивних висновків для себе не зроби, на шлях виправлення не став та знову вчинив ряд умисних тяжких злочинів.
Суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкцій частин статей, які передбачають відповідальність за вчинені ним злочини, у виді позбавлення волі. З призначеним покаранням погоджується апеляційний суд і вважає, що дане покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Що стосується апеляційних доводів ОСОБА_8 про те, що цивільні позови потерпілих значно завищенні, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження.
При розгляді кримінального провадження суд першої інстанції на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясував характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі ОСОБА_8 в її заподіянні, а також відсутність її відшкодування до судового розгляду справи, і у вироку дав належну оцінку зазначеним обставинам.
Загальна вартість викрадених речей становить 3725 гривень, у зв`язку з цим суд стягнув з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 3725 гривень. В стягненні решти частини матеріальної шкоди суд відмовив за безпідставністю.
Суд стягнув з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 заподіяну йому матеріальну шкоду в розмірі саме 3893 гривні, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що частина викрадених у потерпілого речей, які були йому повернуті, пошкоджена або несправна, тому у стягненні решти частини матеріальної шкоди ОСОБА_11 суд відмовив за безпідставністю.
Суд стягнув з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 заподіяну їй матеріальну шкоду саме в розмірі 3770 гривень 56 копійок, яка документально підтверджена.
Що стосується розміру стягнутої з ОСОБА_8 моральної шкоди на користь потерпілих, то суд першої інстанції виходив із засад розумності та справедливості з урахуванням глибини фізичних і душевних страждань та переживань кожного з потерпілих.
Оцінивши заявлені потерпілими ОСОБА_23 та ОСОБА_11 розміри моральної шкоди, суд дійшов висновку, що вони є справедливими, тому задовольнив їх позови в повному обсязі, стягнувши на користь ОСОБА_23 моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, а на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.
Підстави вважати, що розмір моральної шкоди на користь кожного з потерпілих судом першої інстанції завищений чи несправедливий у апеляційного суду відсутні.
Що стосується заявленого клопотання ОСОБА_8 про притягнення потерпілої ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за дачу неправдивих показів під присягою, то апеляційний суд не наділений повноваженнями для притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.
В судовому засіданні на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення», обвинувачений ОСОБА_8 подав клопотання про зарахування у строк покарання строк попереднього ув`язнення в СІЗО з 25 січня 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2015 року.
Вказане клопотання підлягає частковому задоволенню, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 було затримано та повідомлено про підозру саме 26 січня 2015 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Малинського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2015 року щодо нього без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання за вирок Малинського районного суду Житомирської області від 04 грудня 2015 року строк попереднього ув`язнення з 26 січня 2015 року по 28 квітня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її постановлення, а засудженим ОСОБА_8 в той же строк з моменту її вручення.
Судді: