Справа № 161/4043/16-к Провадження №11-кп/773/486/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з професійною технічною освітою, не одружений, непрацюючий, раніше судимий вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин,-

засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2014 року, та остаточно ОСОБА_8 визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 7 (сім) днів.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 , 21 січня 2016 року, близько 01 год. 55 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, проник на охоронювану та огороджену металевим парканом територію ринку "Лучеськ" ПП "Торговий Альянс", що по пр. Відродження, буд. 1 в м.Луцьку, залізши на металевий паркан, став на дах складського приміщення, розташованого на території ринку, звідки заліз на металевий стовп, з якого повторно, таємно викрав прикріплену камеру відеоспостереження марки "АНD", вартістю 780 грн., що належить потерпілій ОСОБА_9 , чим завдав останній майнову шкоду на вищевказану суму.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації своїх дій, вважає вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим. Посилається на те, що при призначені покарання не враховано, що вину у вчиненому він визнав повністю, щиро розкаявся, є особою молодого віку та сиротою, доглядає за бабусею-пенсіонеркою яка є інвалідом ІІ групи, думку потерпілої, яка не настаювала на призначенні йому суворого покарання, а також відсутність у справі обтяжуючих покарання обставин. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити звільнивши його від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, захисникка, який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та його кваліфікація за ч.3 ст.185 КК України є правильною.

Як видно із вироку суду першої інстанції, суд, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, а саме його молодий вік, статус сироти, догляд за бабусею пенсіонеркою інвалідом 2 групи, інформацію про його стан здоров`я, негативну характеристику з місця проживання, видану Луцьким ВП ГУНП у Волинській області, а також думку потерпілої ОСОБА_9 , яка в своїй письмовій заяві не настоює на суворому покаранні та зазначає про відсутність претензій майнового характеру до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням їй викраденого майна.
Суд також врахував пом`якшуючі обставини покарання щире розкаяння обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.
Одночасно, судом першої інстанції враховано що ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, оскільки будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, судимості за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив новий корисливий злочин.
Враховуючи наведені обставини, а також те, що обвинуваченому ОСОБА_8 судом призначено мінімальне покарання, встановлене санкцією ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку і застосування щодо обвинуваченого ст.75 КК України немає.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПУ України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2016 року щодо нього без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді