АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/557/16 Справа № б/н Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 р. про накладання арешту на майно, -
встановила:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року накладено арешт на майно, яке вилучено 23 квітня 2016 року в ході проведення обшуку у буд. АДРЕСА_1 та особистого обшуку ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти 3650 доларів США, 590 Євро, 6700 руб., 27400 грн., кільце-печатку з металу жовтого кольору із вставкою чорного кольору; кільце з металу жовтого кольору; хрестик з металу жовтого кольору, на ланцюжку з металу жовтого кольору; фотоапарат марки «Nikon Coolpix P100» № НОМЕР_1 в чохлі з карткою пам`яті марки «Transcend» № , ємністю 16 GB.
Суд своє рішення вмотивував тим, що вказане майно відповідає вимогам ст. 170 КПК.
З метою, забезпечення можливої конфіскації у кримінальному провадженні, суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно.
Відповідно до наданих матеріалів справи, в провадженні СВ ВУ СБУ України у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000020 від 08 лютого 2016 року, щодо ОСОБА_6 , який в період з 2015 по 2016 р. р. у м. Одесі сприяв діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка» шляхом передачі представнику вказаної організації службової інформації Одеської філії ПАТ «Укрзалізниця» стосовно здійснення перевезень залізничним транспортом сил та засобів, задіяних у проведенні антитерористичної операції.

Дані злочинні дії підозрюваного органом слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Захисник в апеляції просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою клопотання про арешт майна повернути старшому слідчому СВ УСБУ у Дніпропетровській області для усунення недоліків та приведення останнього у відповідність до вимог ч. 2 ст. 171 КПК.

Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки в ухвалі зазначена не вірна дата проведення слідчої дії, накладено арешт на грошові кошти у вигляді 5 банкнот російських рублів номіналом 5 рублів кожна, однак банкнот таким номіналом, згідно протоколу обшуку не вказано, також зазначає на невідповідність суми вилучених російських рублів казаним слідчим у клопотанні.

Слідчим суддею не надано оцінки даним про те, що вилучені кошти належать тещі підозрюваного, які остання заохочувала за рахунок пенсії.

Вважає, що судом не наведено даних щодо можливого застосування конфіскації майна, як додаткового виду покарання.

Зазначає про порушення права на захист, оскільки сторона захисту не була належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду.

Під час судового розгляду захисник підтримав свої вимоги, просив ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про накладення арешту.

Підозрюваний наполягав на задоволенні апеляції.

Прокурор в засіданні стверджував, що рішення суду законне і обгрунтоване, тому підстав для задоволення апеляції не вбачає.

В судових дебатах учасники підтримали такі ж позиції.

Заслухав суддю-доповідача, дослідивши та перевіривши надані матеріали разом з доводами апеляції, вислухавши думку учасників судового процесу, колегія суддів вважає, що вона не може півдлягати задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 5 вказаної норми передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи заходи кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.
Так представлене клопотання про накладення арешту на грошові кошти та речі вилучені під час обшуку та особистого огляду ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 171 КПК. Вбачається, що в ньому містяться посилання на зазначені підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати, також до клопотання додані матеріали якими слідчий обґрунтовує свої доводи.
Апеляційним переглядом встановлено, що на даній стадії розгляду в матеріалах провадження міститься достатньо доказів, вчинення саме ОСОБА_8 інкримінованого злочину, а саме протоколами огляду електронної скриньки останнього від 18, 29 лютого 2016 року та 28 березня 2016 року, які підтверджують факт передачі службової інформації «ПАТ Укрзалізниця» щодо передислокації сил АТО засобами залізничного транспорту; протоколом огляду мобільного терміналу, вилученого у ОСОБА_8 під час особистого обшуку від 24 квітня 2016 року, в ході якого зафіксовано наявність на картці пам`яті фотокопій службової документації ОФ «Укрзалізниця», ідентичних переданим терористичної організації «ДНР», також в ході огляду зафіксовано програмне забезпечення «teleqram messenger» серед контактів адресної книги якого ідентифікований - ОСОБА_9 який приймає активну участь сприянні діяльності терористичної організації.
Сукупність вказаних даних спростовує доводи захисту щодо необґрунтованості пред`явленої підозри.
Доводи захисту, щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам - необґрунтовані.
Наданими матеріалами підтверджено, що під час обшуку та огляду не були вилучені російські рублі номіналом 5 рублів, однак слідчий ОСОБА_10 в засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що зазначена в клопотанні сума вилучених російських рублів та їх номінал є помилково допущеною опискою, та за основу просив взяти дані, які містяться в протоколі обшуку та огляду (а.с. 77-78, 79-96).
Допущену помилку колегія суддів розцінює, як таку, яку не можна віднести до істотного порушення процесуального закону, які б потягли скасування судового рішення.
Доводи захисника, про порушення права на захист спростовані даними, які містяться в журналі судового засідання та технічного запису від 26 квітня 2016 року, згідно якого адвокат ОСОБА_7 був присутній в судовому засіданні.
Твердження захисту про те, що вилучені грошові кошти належать родичам підозрюваного не підтверджені наданими матеріалами та фактичними даними, тому порушень вимог ст. 170 КПК колегія не вбачає.
Арешт майна, згідно з ч. 2 ст. 170 КПК допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, діям ОСОБА_8 надана кваліфікація за ст. 258-3 КК. За скоєння даного злочину вказаним законом передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Доводи захисту про те, що судом не надана оцінка вимогам даної норми, не може розглядатись як порушення, яке б потягло скасуввання судового рішення.
Сукупність наведених даних приводить колегію суддів до висновку про те, що органом слідства надано достатньо доказів того, що грошові кошти, які були вилучені під час обшуку та особистого огляду у ОСОБА_8 , відповідають вимогам ст. 167 КПК та могли бути надані останньому у якості грошової винагороди за вчинення злочину, в якому той підозрюється органом слідства.

Дослідивши матеріали за клопотанням слідчого, а також надане апеляційному суду кримінальне провадження, колегія суддів вважає, що судове рішення, я також клопотання слідчого відповідають вимогам ст. ст. 131, 132, 170, 171, 173, 214 КПК при його внесенні та розгляді по суті. Тому підстав для задоволення апеляції колегія не находить.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляцію захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2016 року про накладення арешту на майно, яке вилучено 23 квітня 2016 року в ході проведення обшуку у домоволодінні АДРЕСА_1 , та особистого обшуку ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти 3650 доларів США, 590 Євро, 6700 рублів, 27400 грн., кільце-печатку з металу жовтого кольору із вставкою чорного кольору; кільце з металу жовтого кольору; хрестик з металу жовтого кольору, на ланцюжку з металу жовтого кольору; фотоапарат марки «Nikon Coolpix P100», № НОМЕР_1 в чохлі, з карткою пам`яті марки «Transcend», № НОМЕР_2 , ємністю 16 GB. без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3