Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/981/16 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, в режимі відеоконференції, матеріали клопотання про застосування ст. 81 КК України за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоолександрівка, Долинського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.03.2004 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;

- 08.08.2006 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 04.03.2010 року згідно постановою Вознесенського районного суду Миколаївської області від 24.02.2010 року умовно-достроково на 3 місяці 16 днів;

- 11.04.2012 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту;

- 13.05.2014 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

залишено без задоволення його клопотання про умовно-дострокове звільнення,від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровоградавід 11 жовтня 2016 року вказане клопотання залишено без задоволення.
Своє рішення районний суд мотивував тим, що в матеріалах особової справи мається висновок службового розслідування по факту порушення локалізації від 02.02.2016 року, згідно якого засуджений ОСОБА_7 намагався відчинити локальну дільницю, чим порушив ч.4 ст.107 КВК України та Розділ ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установив виконання покарань. А тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що що засуджений не довів своє виправлення сумлінною поведінкою, оскільки допустив порушення режими відбування покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду та застосувати відносно нього положення ст. 81 КК України, звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що районний прокурор у судових дебатах не обґрунтував своє заперечення стосовно його умовно-дострокового звільнення, а районний суд не прийняв до уваги те, що він став на шлях виправлення.
Тому на думку ОСОБА_7 суд першої інстанції ухвалив неповне та немотивоване рішення. Оскільки, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 довів повністю, що став на шлях виправлення. За час перебування в Миколаївському СІЗО ОСОБА_7 характеризується посередньо, порушення режиму не допускав. З 13.07.2014 року відбуває покарання у виправній колонії №6, за весь час допустив лише 1 порушення, яке зняте у встановленому законом порядку. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Має 3 заохочення, здобув спеціальність «верстатник широкого профілю», працює у цеху по виготовленні цвяхів. Також залучався до безоплатної праці по благоустрою установи.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу,думку прокурора про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення. Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів подання, ОСОБА_7 засуджено вироком Долинським районним судом Кіровоградської області від 13.05.2014 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до характеристики на засудженого від 19.09.2016 ОСОБА_7 ,на комісії установи 09.06.2016 року розглядалось питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, де йому було відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 21 від 09.06.2016 року).
Крім того, відповідно до довідки про наявність заохочень і стягнень ОСОБА_7 03.02.2016 року отримав догану за те, що намагався відчинити локальну дільницю, хоча зазначене стягнення знято в установленому законом порядку, однак характеризує останнього, як такого, що своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Отже, апеляційні вимоги ОСОБА_7 стосовно того, що він довів своє виправлення не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки вимоги ст. 81 передбачають, сумлінну поведінку засудженого за весь час відбування покарання.
Таким чином колегія суддів дійшла до висновку, що районний суд правильно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_7 , так як останній не довів своє виправлення сумлінною поведінкою, адже мав порушення режиму. При цьому колегія суддів враховує, що на комісії установи 09.06.2016 року вже розглядалось питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , де йому було відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення
За таких підстав, апеляційну скаргу ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4