Єдиний унікальний номер 254/522/13-к
Номер провадження 11-кп/775/346/2014

Категорія: ч.1 ст.115 КК України Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку кримінальне провадження № 0000132 за апеляціями прокурора, який приймав участь при розгляді справи в суді першої інстанції та обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Будьоннівського районного суду м. Донецька від 15 листопада 2013 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Донецьк, громадянку України, з середньо-спеціальною освітою, не заміжню, яка має на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження, не працюючу, раніше не судиму в силу ст.89 КК України, яка мешкає за адресою : АДРЕСА_1

визнано винною за ч.1 ст. 115, ч.2 ст15, ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_9 на користь держави в особі Центральної міської клінічної лікарні № 16 м. Донецька 2 896 (дві тисячі вісімсот дев`яносто шість) гривень 32 копійок.

Стягнуто с обвинуваченої ОСОБА_9 в дохід держави в особі науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Донецькій області 392 (триста дев`яносто дві) гривні, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винною в скоєнні кримінального правопорушення при наступних обставинах.

28 листопада 2012 року приблизно о 2 годині 00 хвилин, в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязне них відносин між обвинуваченою ОСОБА_9 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та її рідним братом ОСОБА_10 під час розпиття спиртних напоїв виникла сварка, яка перейшла у взаємну бійку, під час якої у обвинуваченої ОСОБА_9 виник злочинний намір на умисне протиправне вбивство ОСОБА_10 . З цією ціллю вона схопила зі столу кухонний ніж та умисно нанесла йому один удар в область грудної клітки зліва, внаслідок чого ОСОБА_10 було спричинено рана на поверхні грудної клітини зліва, лівосторонній гемоторакс, рана передньої поверхні правого желудочка серця, рана верхньої частини лівої легені, перелом хрящової частини 4 ребра зліва по пригрудинної лінії, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх нанесення та які перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 , який від отриманих ушкоджень помер на місці.

Крім того, 28 листопада 2012 року приблизно о 2 годині 5 хвилин в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязне них відносин між обвинуваченою ОСОБА_9 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та її рідною матір`ю ОСОБА_8 під час розпиття спиртних напоїв виникла сварка, яка перейшла у взаємну бійку, під час якої у обвинуваченої ОСОБА_9 виник злочинний намір на умисне протиправне вбивство ОСОБА_8 . З цією ціллю вона схопила зі столу кухонних ніж та умисно нанесла їй сім ударів ножем в різні частини тіла, в тому числі в область грудної клітини, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_8 були спричинені наступні тілесні ушкодження: рана передньої черевної стінки справа, проникаюча в черевну порожнину із пораненням печінки наскрізь, непроникаючі дві рани грудної клітини зліва, дві рани в область правого плеча, рана в області лоба зліва, які ускладнились зовнішньою та внутрішньою черевною кровотечею середнього ступеня тяжкості. Зазначені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх нанесення. Однак свій злочинний намір обвинувачена ОСОБА_9 не довела до кінця за причин, які не залежали від її волі.

По справі надійшли апеляції прокурора та обвинуваченої ОСОБА_9 .

В апеляціях:

- прокурор просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, у зв`язку з порушенням кримінально-процесуального законодавства. Посилається на те, що судом суттєво порушено вимоги кримінального процесуального кодексу України, оскільки вирок складено та проголошено державною мовою. Крім того, вважає, що покарання призначене ОСОБА_9 не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та її особі, і є несправедливим через м`якість.

- обвинувачена ОСОБА_9 просить вирок суду змінити та пом`якшити

їй покарання призначене за вироком суду. Посилається на те, що під час скоєння злочину перебувала в стані сильного душевного хвилювання, оскільки сама захищалась від побоїв з боку брата, а як наносила удари потерпілій ОСОБА_8 не пам`ятає, вважає, що її дії слід перекваліфікувати на ст.116 КК України. Також, на її думку, судом першої інстанції не прийнято до уваги всі пом`якшуючи обставини по справі, а саме : наявність у неї та її дитини хронічних захворювань, її допомога слідству, а також відсутність претензій з боку потерпілої. Крім того, вважає, що судом допущено порушення вимог закону, оскільки вирок складено російською мовою.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора та підтримали доводи апеляції обвинуваченої, прокурора який заперечував проти задоволення апеляцій, колегія суддів зазначає наступне.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у здійсненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 та ч.2 ч.1 ст.115 КК України, незважаючи на часткове визнання нею своєї вини, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами і є обґрунтованим.

Так, сама ОСОБА_9 не заперечувала, що саме від її дій наступила смерть ОСОБА_10 та те, що саме вона нанесла удари ножем ОСОБА_8 , її свідчення об`єктивно підтверджуються висновками судово-медичних експертиз, поясненнями свідків, потерпілої ОСОБА_8 , а також сукупністю інших доказів наявних по справі та приведених судом у вироку.

Вирішуючи питання про правильність кваліфікації дій обвинуваченої, змісту й спрямованості наміру ОСОБА_9 , а також обговорюючи доводи її апеляції про те, що вона скоїла вбивство ОСОБА_10 та намагалася вбити ОСОБА_8 в стані сильного душевного хвилювання, колегія суддів виходить із сукупності всіх конкретних обставин справи і зазначає.

Дійсно, згідно висновку експерта у ОСОБА_9 було виявлено крововиливи лівого ока, кистей рук, подряпини передпліч, які утворились від дій тупих та колюче-ріжучих предметів, можливо, в зазначений час, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, та не є небезпечними для життя (т.1 а.с. 233).

Однак колегія суддів не знаходить жодних підстав вважати, що ОСОБА_9 нанесла ОСОБА_10 удар ножем побоюючись за своє життя, як вона стверджує, при цьому слід зазначити, що потерпіла ОСОБА_8 , якій ОСОБА_9 нанесла, згідно висновку експерта не менш ніж 7 ударів колюче-ріжучим предметом, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння (т.1 а.с. 248-251), не створювала жодної загрози життю ОСОБА_9 , що підтверджується свідченнями самої обвинуваченої, тому підстав для перекваліфікування її дій колегія суддів не вбачає.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_9 на момент інкримінуємих правопорушень будь-якому тимчасовому розладі психічної діяльності не перебувала, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. (т.2 а.с. 16-20).

В судовому засіданні ОСОБА_9 заявила, що не перебувала в стані алкогольного сп`яніння, однак це її твердження спростовується свідченнями потерпілої ОСОБА_8 , згідно яких ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпивали спиртні напої, свідчення потерпілої підтверджують допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Крім того, колегія суддів зазначає, що характер дій обвинуваченої, яка знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, свідчить про те, що, наносячи удар ножем, тобто предметом, який реально є знаряддям яке може позбавити життя, в грудну клітину, в область серця ОСОБА_10 та множинні удари ножем в живіт ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , безумовно усвідомлювала, що позбавить життя потерпілих й бажала цього, саме в результаті її протиправних дій і настали зазначені у вироку суду першої інстанції наслідки.

Також, колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 скоїла злочин стані алкогольного сп`яніння, тому відокремлювати будь-які ознаки вираженого емоційного напруження - стресу, або афективного стану, з урахуванням її зазначеного стану не доцільно. Єдиним та головним фактором, який міг вплинути на її поведінку, може бути стан простого алкогольного сп`яніння, яке само по собі має деструктивний характер, тобто руйнівно впливає на здатність свідомості контролювати дії та прогнозувати їх наслідки.

Враховуючи викладене, підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_9 на ст. 116 КК України, як того вимагає обвинувачена, колегія суддів не вбачає, а показання про вчинення вбивства в стані сильного душевного хвилювання розцінює як дані з метою уникнути покарання за скоєння більш тяжкого злочину, при цьому доказів в підтвердження своєї позиції ні обвинувачена, ні її захисник, як вона стверджувала в апеляції, не надали.

Доводи апеляцій прокурора та обвинуваченої ОСОБА_9 про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, оскільки вирок складено на російській мові, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Як вбачається з матеріалів справи вирок суду першої інстанції складено російською мовою, що суперечить вимогам КПК України. (т.2 а.с. 73-77).

Відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначене порушення не є істотним та таким, що перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому не вважає це підставою для його скасування.

Покарання обвинуваченій призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії особо тяжких, даних про її особу, а саме те, що ОСОБА_9 не судима, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, наявність у неї малолітньої дитини, 2010 року народження, яка хворіє на тяжку інфекційну хворобу, як й сама обвинувачена, а також відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої ОСОБА_8 , обставин обтяжуючих та пом`якшуючих покарання.

Враховуючи наведене, перевіривши вирок суду в межах ст. 404 КПК України підстав для його скасування або зміни, передбачених ст. 409 КПК України, та підстав вважати його несправедливим внаслідок м`якості чи суворості, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора та обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Будьоннівського районного суду м. Донецька від 15 листопада 2013 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України.

Судді