Справа №621/1648/16-к
Провадження №1-кс/621/183/16
УХВАЛА

Іменем України
18 серпня 2016 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , з участю прокурора - ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000844 від 14 липня 2016 року ,

в с т а н о в и в:
Прокурор Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000844 від 14 липня 2016 року, звернувся з клопотанням про накладення арешту на врожай, що вирощується на земельних ділянках з кадастровими номерами: :02:000:0144 (площа 3 га), :02:000:0146 (площа 8,5 га), :01:000:0844 (площа 12,3698 га), :01:000:0843 (площа 5,0773 га), :01:000:0842 (площа 0,4633 га), :01:000:0841 (площа 2,5292 га), :01:000:0840 (площа 0,8648 га), :01:000:0839 (площа 5,8088 га), :01:000:0836 (площа 37,1094 га), :01:000:0838 (площа 45,7885 га), :01:029:0001 (площа 20,5109 га), :01:000:0833 (площа 1,3138 га), :01:000:0831 (площа 4,9756 га), :01:000:0829 (площа 3,6197 га), :01:000:0145 (площа 5,3 га), :01:000:0837 (площа 12,19 га), :01:000:0835 (площа 4,4111 га), :01:000:0832 (2,5065 га), :01:000:0830 (площа 2,5712 га), :01:000:0848 (площа 15,4195 га), :01:000:0845 (площа 34,6539 га), :01:000:0847 (площа 4,9888 га)
В обґрунтування клопотання зазначив, що 13.07.2016 року, до чергової частини Зміївського відділення Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури в Харківській області, про те, що ФГ «Альянс» на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області використовує землі реформованого КСП «Таранівка», без правовстановлюючих документів.
Згідно інформаційної довідки начальника відділу Дергеокадастру у Зміївському районі Харківської області ОСОБА_4 , за вих. № 0-20.20-0.3-1552/2-16 від 13.07.2016 року, встановлено, що відділом Дергеокадастру у Зміївському районі Харківської області в рамках проведення «Моніторингу та стану використання земель сільськогосподарського призначення по Зміївському району» було проведено аналіз використання та оформлення права користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності «угіддя рілля малопродуктивні земельні частки (паї) реформованого КСП «Таранівка») ФГ «Альянс» на території Таранівської сільської ради, згідно розпорядженя № 120 від 12.04.2013 року на площу 235,3906 га., але на даний час право користування земельними ділянками не посвідчено договорами оренди і використовуються, що несе за собою недоотримання бюджету ради та нанесено шкоду внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення.
Із інформаційної довідки наданої начальником відділу Дергеокадастру у Зміївському районі Харківської області від 19.07.2016 за вих. № 10-20.20-0.3-1637/2-16 року, слідує, що самовільно заняті ФГ «Альянс» земельні ділянки розташовані на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області мають вказані вище кадастрові номери.
Відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25.07.2007 року № 963, можна розрахувати можливий розмір шкоди, заподіяної державі вказаним злочином, який явно перевищить мінімальний розмір шкоди, визначений диспозицією ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В той же час документи, що підтверджують право власності на вказане майно, тобто соняшник та кукурудзу тощо, органом досудового розслідування не можуть бути зазначені у даному клопотанні та надані слідчому судді, у зв`язку з тим, що право власності на вказане майно неможливо підтвердити документально (п. 19 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 року № 223-559/0/4-13 «про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового конторолю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження»).

Метою арешту майна, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, є тимчасове позбавлення будь-яких фізичних чи юридичних осіб, у тому числі ФГ «Альянс» та його працівників, можливості збору врожаю, вирощеного на земельних ділянках, що розташовані на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, а також розпорядження будь-яким чином цим майном та його використання.
Зважаючи на те, що врожай зернових культур, що знаходиться на зазначених вище ділянках, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та набутий кримінально протиправним шляхом, є підстави для задоволення клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.

Представник ФГ «Альянс» ОСОБА_5 , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, з зазначенням про те, що проти задоволення клопотання заперечень не мають.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши письмові докази, подані на обгрунтування клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000844 від 14 липня 2016 року, дійшов наступного.

Так, у судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження № 0000844 за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

З витягу з кримінального провадження № 0000844 від 14 липня 2016 року вбачається, що 13 липня 2016 року до Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про те, що ФГ «Альянс» на території Таранівської сільської ради використовує землі реформованого КСП «Таранівка» без правовстановлюючих документів.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно до ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 173 КПК України регламентовано, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Надаючи оцінку дослідженим в ході розгляду клопотання доказам, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність умов, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, а відповідно й наявності беззаперечних обставин, що дають підстави для задоволення клопотання.

Так, прокурор на обгрунтування клопотання посилається на те, що врожай зернових культур, що знаходиться на відповідних ділянках, може бути речовим доказом у кримінальному провадженні та використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та набутий кримінально протиправним шляхом.

Однак, матеріали клопотання не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що існує небезпека у знищенні доказів, не встановлено їх і в ході розгляду клопотання, а тому накладення арешту з метою забезпечення речових доказів не узгоджується з положенням п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Крім того, з довідки № 683/02-19 від 21.07.2016 року, виданої Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області, вбачається, що розпорядженнями Зміївської районної державної адміністрації № 271 від 26.07.2010 року було надано дозвіл ФГ «Альянс» на розробку документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на малопродуктивні земельні частки паї реформованого КСП «Таранівка», рішенням № 120 від 12.04.2013 року затверджена документація із землеустрою загальною площею 235,3906 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як встановлено у судовому засіданні, на даний час форми власності спірних земельних ділянок стороною обвинувачення не встановлено, що ставить під сумнів доцільність застосування заходів забезпечення кримінального провадження для досягнення мети кримінального провадження, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 197-1 КК України.
Особливої уваги заслуговує запропонований прокурором порядок виконання ухвали про арешт майна, а саме необхідність покладення забезпечення організації збору арештованого врожаю соняшника та вівса на Зміївський відділ поліції Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області, що на думку слідчого судді, суперечить визначеним Законом завданням Національної поліції України.
Оскільки на даний час відсутні відомості про наявність шкоди та її розмір за результатами дій, передбачених ч. 1 ст. 197-1 КК України, відсутність документів, що підтверджують право власності чи користування вказаними земельними ділянками, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Таке рішення, зокрема, ґрунтується на засадах законності, справедливості та відповідає вимогам закону.
Відповідно до положення ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000844 від 14 липня 2016 - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: