Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/3847/15-к
Провадження № 1-кп/490/155/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2016 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Перчунове Добровеличківського району Кіровоградської області, є українцем, громадянином України, не є одруженим, виконує разові роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125, частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
26 січня 2015 року приблизно о 17:15 годині ОСОБА_4 через паркан проник у двір будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , увійшов у вказаний будинок де наніс власнику будинку ОСОБА_6 удари ногами та руками в область голови, обличчя та грудної клітини.

Внаслідок дій ОСОБА_4 ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та саден на обличчі, саден в області грудної клітини праворуч, крововиливу і садна правового колінного суглоба, що згідно висновку судово-медичного експерта від 28 січня 2015 року № 159 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину за вказаних обставин визнав частково.

Він пояснював по суті, що внаслідок помилки потрапив у будинок АДРЕСА_2 , але там його почали бити та він, захищаючись, наніс ОСОБА_6 вказані тілесні ушкодження.

Окрім показів самого обвинуваченого, його вина у вчиненні злочину підтверджується:

-показами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили як факт проникнення обвинуваченого у будинок ОСОБА_6 , так й факт заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень господарю вказаного будинку;

-показами свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що на прохання потерпілих надавав їм допомогу у затриманні та зв`язуванні обвинуваченого після того, як обвинувачений опинився у вказаному будинку;

-показами свідка ОСОБА_10 , яка засвідчила, що зі слів батька ОСОБА_6 знає про те, що обвинувачений зайшов до його будинку та бачила, як обвинувачений був зв`язаний на подвір`ї будинку батька;

-показами свідка ОСОБА_11 , яка засвідчила, що зі слів батька ОСОБА_6 знає, що якийсь молодик вдерся до його /батька/ будинку; після того в ніч з 26 на 27 січня 2015 року торгувала у ларьку, до ларька підійшов хлопець, який розповів, що щойно вдерся у будинок батька та як саме він туди вдерся;

-протоколом від 12 лютого 2015 року пред`явлення особи для впізнання, з якого вбачається, що ОСОБА_11 впізнала ОСОБА_4 , як особу, яка розповідала їй про те, що вдерлась до будинку батька;

-протоколом огляду місця події від 26 січня 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 дійсно заходив до приміщень будинку АДРЕСА_2 ;

-висновком експерта № 159 від 28 квітня 2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та саден на обличчі, саден в області грудної клітини праворуч, крововиливу і садна правового колінного суглоба, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та могли утворитись за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає доведеним поза розумні сумніви ті обставини, що:

-26 січня 2015 року ОСОБА_4 самовільно проник до будинку АДРЕСА_2 ;

-перебуваючи у вказаному будинку, заподіяв ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження посилався про те, що потрапив у вказаний будинок внаслідок помилки.

Але ці посилання не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, адже матеріали справи не містять посилань про будь-які обставини, що давали б обвинуваченому привід вважати, що, проникаючи до будинку АДРЕСА_2 , він діяв правомірно.

Більше того, наведені докази свідчать, що до вказаного будинку він проникав таємно, тобто усвідомлював, що діє неправомірно, та бажав діяти у такий спосіб.

Обвинувачений посилався й про те, що, спричиняючи ОСОБА_6 тілесні ушкодження, захищався від неправомірних дій самого потерпілого щодо заподіяння йому /обвинуваченому/ тілесних ушкоджень.

Але ці посилання також не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Так, наведені вище докази свідчать, що тілесні ушкодження обвинувачений наносив потерпілому в умовах, коли протиправно проник у будинок потерпілого.

Відповідно ж до частини 5 статті 36 Кримінального Кодексу України не є протиправними будь-які дії щодо відвернення вторгнення у житло. За таких обставин дії потерпілого щодо припинення дій ОСОБА_4 є правомірними, отже дії обвинуваченого щодо захисту від таких дій не є необхідною обороною та тягнуть відповідальність на загальних підставах.

Оцінюючи наведене, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за наведених вище обставин доведеною.

Його дії слід кваліфікувати:

-за частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України як умисне легке тілесне ушкодження;

-за частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України - як незаконне проникнення до житла.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкцій відповідних статей Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Оцінюючи ступень суспільної небезпеки вчинених обвинуваченим злочинів, суд враховує, що вони статтею 12 Кримінального Кодексу України є віднесеними до злочинів невеликої тяжкості.

Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує його першу судимість.

Обставин, що обтяжують його покарання, суд не вбачає.

Дослідженням даних щодо особи винного встановлено, що він на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері та Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває; виявляє ознаки легкої розумової відсталості, але є осудним; за місцем проживання характеризується позитивно.

Оцінюючи наведені вище обставини в їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій відповідних статей.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбаченого частиною 1 статті 125, частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:

-за частиною 1 статті 125 Кримінального Кодексу України - у вигляді громадських робіт строком на 200 годин;

-за частиною 1 статті 162 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді громадських робіт строком на 200 /двісті/ годин.
Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_12 =

15.08.2016