АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/1140/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/172/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.367 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі :
Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ;

з участю: прокурора ОСОБА_6 ;

обвинуваченого ОСОБА_7 ;

захисника адвоката ОСОБА_8 ;

представника потерпілого КСП Дорогичівка ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Заліщицького відділу Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від " 17 "лютого 2016 року, -

Встановила:
Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, працюючого головою фермерського господарства Галмар, раніше не судимого, -

засуджено за ч.1 ст.367 КК України до штрафу в розмірі 5100 грн. в дохід держави, що становить 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права обіймати керівні посади строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 691,2 грн. судових витрат по справі.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , будучи головою ФГ Галмар, внаслідок невиконання своїх службових обов`язків, в порушення п.4.3 договору оренди майна, відповідно до якого він, як керівник ФГ зобов`язувався його виконувати у вересні 2014 березні 2015 року в ході експлуатації довів до непридатного для використання стану, не здійснив ремонт і не зберіг:

дві покришки та два диска колеса на причіп ПСЕ 12Б, загальною вартістю 3297,66 грн.;

двигун, коробку передач, передню вісь, передні колеса, задній диск колеса, покришку, що були встановлені на автобус КАВЗ 3270, 1987 року випуску, вартістю 54170,34 грн.;

піднавіс на свині, балансовою вартістю 546,00 грн.;

піднавіс на телята, балансовою вартістю 528,00 грн.;

будівлю пилорами, балансовою вартістю 1382,00 грн.;

65 залізобетонних перетинок над вікнами конюшні, на загальну суму 8775,00грн.;

вулканізатор, балансовою вартістю 83,00 грн., спричинивши матеріальну шкоду співвласникам майнових паїв реорганізованого КСП Дорогичівка на загальну суму 68782,00 грн.

В апеляційних скаргах :
прокурор, з врахуванням внесених змін, просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд із-за істотних порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження та постановленні вироку. Зазначає, що мотивувальна частина вироку не в повній мірі відповідає вимогам ст.374 КПК України, викладене в ній обвинувачення є неконкретним, зокрема, суд не вказав між ким та коли був укладений договір оренди майна, яке згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_7 привів до непридатного стану. Вказує, що суд на обгрунтування свого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, не проаналізував докази у справі і не дав їм належної оцінки. Зазначивши у вироку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину доведена показаннями свідків, суд лише перелічив їх прізвища, проте не зазначив чим саме їх покази підтверджують його вину;

захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 , з врахуванням доповнень, поданих за погодженням з обвинуваченим ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 , просять вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження в зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, посилаючись на те, що судом не досліджено жодного доказу, який би підтверджував наявність істотної шкоди та кому саме вона спричинена. Крім того, судом залишено поза увагою той факт, що КСП Дорогичівка з 2012 року не існує, а ОСОБА_7 , як керівник ФГ Галмар, уклав договір з співвласниками майнових паїв, а тому не міг вчинити інкриміноване правопорушення стосовно співвласників паїв іншої юридичної особи. Вказують, що судом у вироку не зазначено місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, а тому вирок не відповідає вимогам ст.374 КПК України, також судом не досліджено документів про обов`язок ОСОБА_7 діяти відповідно до договору оренди. Також зазначають, що суд у вироку лише перелічив осіб, які були допитані в судовому засіданні, однак не навів їх покази в мотивувальній частині вироку та не мотивував в чому саме ці покази підтверджують вину обвинуваченого. Зазначають, що вартість усього майна, яке ОСОБА_7 начебто не зберіг, не здійснивши його ремонт, з врахуванням терміну експлуатації не має жодної вартості, тоді як у висновку експерта № 4-194/15 від 6 жовтня 2015 року, на який послався суд як на доказ, вартість 65 залізобетонних перетинок становить 8775,00 грн., тобто в 1,4 рази більше ніж вартість самої конюшні, на якій вони були встановлені, і то станом на 2001 рік. Вказують, що судом було взято до уваги довідку №155 від 12 жовтня 2015 року ПАТ Березовицький комбінат Будіндустрія про вартість нових залізобетонних перемичок, при цьому не було враховано, що перемичкам, які зазначені у вироку, 41 рік і вони весь час були встановлені на будівлі та, що двигун від автобуса КАВЗ 3270 нікуди не зник, а за особисті кошти ОСОБА_7 був відремонтований і знаходиться в робочому стані, дві покришки та два диски колеса до причепа ПСЕ 12Б, а також коробка передач, передня вісь, передні колеса, задній диск колеса, покришка, з автобуса КАВЗ 3270 та вулканізатор, зникли в період з березня по вересень 2015 року, коли орендовані ОСОБА_7 приміщення були захоплені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 і обвинувачений до них доступу не мав.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , з внесеними до неї доповненнями адвокатом ОСОБА_8 , та просять її задовольнити, прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу прокурора Заліщицького відділу Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_14 та просить вирок суду скасувати з призначенням нового судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційних скарг та поданих до них доповнень і змін, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга з доповненнями захисників обвинуваченого частковому задоволенню.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення, і зокрема вирок, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалений судом згідно з нормами матеріального Закону і дотриманням вимог КПК щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Колегією суддів встановлено, що при розгляді даного кримінального провадження та постановленні вироку судом першої інстанції вказаних вимог закону в повній мірі не дотримано.

Не вдаючись у розгляд питання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та про відповідність обраного йому покарання, колегія суддів дійшла висновку, що судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили постановленню законного та обґрунтованого вироку, а тому оскаржуваний вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження направленню на новий судовий розгляд з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Разом з тим, визнаючи винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, суд у вироку не виклав з достатньою повнотою формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину.

Так, у фабулі обвинувачення, визнаного судом доведеним та викладеним у вироку стосовно ОСОБА_7 , не зазначено, що він є службовою особою, тоді як суб`єктом злочину, передбаченого ст.367 КК України, яка встановлює кримінальну відповідальність за службову недбалість, є лише службова особа, також не зазначено місце вчинення злочину, коли і між ким було укладено договір оренди майна, якого саме майна, кому воно належало, які обов`язки покладались на ОСОБА_7 згідно цього договору і які діяння конкретно до якого майна ним були вчинені, чітко не визначено в який період було вчинено кримінальне правопорушення.

Суд вказав у вироку, що ОСОБА_7 , будучи головою ФГ Галмар, внаслідок невиконання своїх службових обов`язків, в порушення п.4.3 догогору оренди майна в період з вересня 2014 по березень 2015 року довів до непридатного для використання стану, не здійснив ремонт та не зберіг майно(яке зазначене нижче), тоді як згідно обвинувального акту, в січні - березні 2015 року ОСОБА_7 довів до непридатного стану, не провів ремонт та не зберіг дві покришки та два диска, що були встановлені на причеп ПСЕ 12Б та мотор, коробку передач, передню вісь, передні колеса та задній диск колеса і покришку, що були встановлені на автобус марки КАВЗ 3270, 1987 року випуску; а з вересня 2014 по березень 2015 року довів до непридатного стану, не здійснив ремонт та не зберіг піднавіси для свиней та телят, будівлю пилорами, 65 залізобетонних перетинок над вікнами конюшні та вулканізатор.

Службова недбалість, за яку передбачена відповідальність ст.367 КК України, з об`єктивної сторони характеризується наявністю трьох ознак у їх сукупності:

1.дія або бездіяльність службової особи;

2.наслідки у вигляді істотної шкоди (ч.1 ст.367 КК України) або тяжких наслідків (ч.2 ст.367 КК України);

3.причинний зв`язок між вказаними діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками.

Таким чином, службова недбалість є злочином з матеріальним складом, тобто він визнається закінченим, якщо діянням спричинено істотну шкоду чи тяжкі наслідки, які є кваліфікуючими ознаками цього злочину, а тому розмір спричиненої матеріальної шкоди повинен бути належно встановленим і доведеним по справі.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом повинен оцінити кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Висновки щодо оцінки доказів суд повинен викласти у вироку в точних і категоричних судженнях.

Всупереч вищенаведених вимог закону, суд, визнавши ОСОБА_7 винним в тому, що його діями було спричинено матеріальну шкоду співвласникам майнових паїв реорганізованого КСП Дорогичівка на загальну суму 68782,00 грн., доказів на підтвердження того, що матеріальну шкоду заподіяно співвласникам майнових паїв реорганізованого КСП Дорогичівка і що саме на вищезазначену суму у вироку не навів. Так, згідно фабули обвинувачення, викладеної у вироку, ОСОБА_7 , будучи головою ФГ Галмар, внаслідок невиконання своїх службових обов`язків в період з вересня 2014 березень 2015 року (згідно обвинувального акту в січні березні 2015 року) в ході експлуатації довів до непридатного стану, не здійснив ремонт і не зберіг 2 покришки та 2 диска, що були встановлені на причеп ПСЕ 12Б, вартістю 3297,66 грн., та мотор, коробку передач, передню вісь, передні колеса та задній диск колеса і покришку, що були встановлені на автобус марки КАВЗ 3270, 1987 року випуску, вартістю 54170,34 грн., однак докази на підтвердження заподіяної шкоди на вищевказані суми відповідно в розмірі 3297,66 грн. та 54170,34 грн. у вироку не зазначив.
Крім того, згідно наявного у справі переліку майна до договору оренди №1 від 1 червня 2012 року (а.к.п. 42-44), вартість автобуса КАВЗ (1987 року випуску) становить 5580 грн, а вартість трьох причепів ПСЕ12б, переданих в оренду, відповідно кожного 1621 грн., 1639 грн., 1616 грн..

Таким чином, вартість покришки та дисків майже вдвоє перевищує вартість одного причепа ПСЕ12б, а вартість вищезазначених запчастин до автобуса КАВЗ майже в 10 разів перевищують вартість самого автобуса.

Наведене свідчить про те, що за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, суд у вироку в порушення вимог ст.411 КПК України не дав їм належної оцінки, не усунув ці суперечності, тобто допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи.

Суд зазначив у вироку, що вина обвинуваченого підтверджується показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , однак лише перелічив у вироку прізвища цих свідків, при цьому їх показів у вироку не навів, зазначивши лише, що вони підтверджують відсутність або непридатний стан майна співвласників майнових паїв, але відсутність якого саме майна підтвердив кожен із свідків та в чому полягав непридатний стан майна і конкретно якого з вироку не вбачається.

Крім того, суд у вироку вказав, що вина ОСОБА_7 підтверджується висновком експерта №194/15 від 6.10.2015 року, яким встановлено вартість покришок, дисків, коліс на причепи ПСЕ12б та двигуна і коробки передач, передньої осі, передніх коліс та заднього колеса на автобус КАВЗ, однак їх вартість, визначену експертом, не вказав, оцінки даному експертному висновку в сукупності з іншими доказами не дав.

Також суд визнав, що вина ОСОБА_7 підтверджується довідкою №155 від 12.10.2015 року ПАТ Березовицький комбінат Будіндустрія про вартість залізобетонних перемичок, яка становила на 2014 рік 99 грн. з ПДВ, на 1.02.2015 року 110 грн. з ПДВ, на 1.03.2015 135 грн. з ПДВ, однак даною довідкою лише підтверджується вартість залізобетонних перемичок у 2014 році та станом на лютий-березень 2015 року.

Суд не мотивував у вироку, виходячи з якої вартості, вираховувалась заподіяна шкода внаслідок доведення до непридатного для використання стану і незбереження 65 залізобетонних перемичок над вікнами конюшні, що вмінялось у вину ОСОБА_7 .

Суд не спростував показання обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що двигун автобуса КАВЗ 3270 був демонтований і встановлений на інший автомобіль, а отже є в наявності.

Також суд не дав оцінки показанням свідка ОСОБА_12 , що передане в оренду майно ОСОБА_7 частково викрав та свідка ОСОБА_16 про те, що за вказівкою обвинуваченого ОСОБА_7 він протягом двох днів за оплату по 150 грн. в день брав участь у демонтажі залізобетонних перемичок над вікнами конюшні, які ОСОБА_7 вивіз в село Мамаївці.

Право на отримання вмотивованого рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд.

Невмотивованість судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням процесуального права.

Оскільки викладене у вироку формулювання обвинувачення є неконкретним, чим порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 , на захист, що згідно ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування вироку, тому вирок, підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що вирок скасовується із-за істотних порушень вимог кримінального процесуального Закону, а відповідно до ст.420 КПК України апеляційний суд в даному випадку не вправі постановити свій вирок, так як згідно вимог цієї статті він постановляється лише у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання, тому кримінальне провадження відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України підлягає призначенню на новий судовий розгляд в суді першої інстанції, в зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 та доводи, викладені в доповненнях до вказаної апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , в тому числі щодо необгрунтованості засудження ОСОБА_7 , підлягають перевірці при новому судовому розгляді, тому що згідно ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий судовий розгляд, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, перевагу одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону про кримінальну відповідальність та покарання. Вказані обставини мають бути перевірені судом першої інстанції в процесі нового судового розгляду.

Крім того, під час нового судового розгляду суду необхідно врахувати наведене у даній ухвалі, всебічно повно та об`єктивно дослідити докази та обставини справи, дати їм належну оцінку, і прийняти рішення, яке б відповідало вимогам Кримінального та Кримінального процесуального Закону, було законним та справедливим.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Змінену апеляційну скаргу прокурора Заліщицького відділу Чортківської місцевої прокуратури Тернопільської області задовольнити, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , з врахуванням внесених до неї доповнень, задовольнити частково.

Вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від " 17 " лютого 2016 року стосовно ОСОБА_7 скасувати з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2