АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження за № 0005328щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладанням на нього обов`язків передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він 05.05.2016 року приблизно о 19 год. 50 хв., знаходячись в приміщенні торгівельного залу гіпермаркету «Ашан», розташованому по вул. Червоногвардійська, 1-Б в м. Києві, переслідуючи корисливу мету, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з полиці магазину таємно викрав чуже майно, що належало ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», а саме пляшку віскі вартістю 5221,72 грн., однак не довів свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки при виході був затриманий працівниками охорони гіпермаркету «Ашан».
_____________________________________________
Справа: 11-кп/796/1606/2016

Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_7

Доповідач: ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене покарання. При цьому, посилаючись на п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року зазначає, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Вказує, що при призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином не врахував тяжкість вчиненого злочину, ту обставину, що він є переселенцем з зони проведення антитерористичної операції, відсутність скарг за місцем проживання, його відношення до вчиненого, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття та його молодий вік.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив пом`якшити покарання, змінивши його на штраф; думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження №0005328 та викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув справу щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, у відповідності з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і підтвердив обставини його вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, відсутність тяжких наслідків від його вчинення, дані про особу винного, який раніше не судимий, не працює, а також його щире каяття, що суд обґрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, та за відсутності обтяжуючих обставин призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України, яке за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів,

Крім того, враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, його молодий вік та матеріальне становище, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема його щире каяття та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання та прийняв рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Отже, перевіряючи законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення та пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, оскільки апеляційна скарга не містить переконливих доводів того, що призначене судом покарання є явно несправедливим внаслідок суворості, а посилання обвинуваченого на ту обставину, що він є переселенцем з зони проведення антитерористичної операції та відсутність скарг за місцем проживання, не є безумовною підставою для пом`якшення покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував всі ті обставини, які, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує при вирішенні цього питання, в тому числі і ті пом`якшуючі обставини, на які ОСОБА_6 посилається у своїй апеляційній скарзі.

За наведеного, колегія суддів вважає вирок суду законним та обґрунтованим, покарання справедливим і підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та зміни вироку в частині призначеного покарання не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3