Справа № 529/554/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Диканька обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у Центрі адаптації для бездомних осіб та звільнених з місць позбавлення волі розташованому по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 08.10.2012 року вироком Керченського міського суду Автономної Республіки Крим за ст. 198 КК України до 4 /чотирьох/ місяців арешту,

- 08.11.2012 року вироком Керченського міського суду Автономної Республіки Крим за ст.ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2, 263 ч. 2, 70 КК України до 4 /чотирьох/ років позбавлення волі,

- 06.12.2012 року вироком Білогородського районного суду Автономної Республіки Крим за ст.ст. 190 ч. 2, 395, 70 ч. 1 КК України до 1 /одного/ року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком від 08.11.2012 року остаточно засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання на підставі ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.08.2014 року згідно ст. 2 ЗУ "Про амністію у 2014 році",

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Полтава, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_3 , з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, раніше не судимої,

за ст. 185 ч. 2 Кримінального кодексу України стосовно кожного із обвинувачених,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи непогашені судимості, в тому числі за розкрадання чужого майна, повторно вчинив умисний корисливий злочин за попередньою змовою із обвинуваченою ОСОБА_5 при наступних обставинах.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 15 липня 2015 року близько 14 год. 00 хв. разом із своєю співмешканкою ОСОБА_5 приїхали до дачного будинку, що знаходиться у с. Михайлівка Диканського району Полтавської області, що є спільною власністю обвинуваченої ОСОБА_5 із її сестрою ОСОБА_6 . Перебуваючи у будинку, обвинувачений ОСОБА_4 в одній з житлових кімнат побачив бензокосу марки "Минск БГ-3800", що належить ОСОБА_7 , яку запропонував ОСОБА_5 вкрасти, на що остання погодилася.

Після цього, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 реалізовуючи свій злочинний намір, за попередньою змовою між собою, обоє керуючись корисливими спонуканнями, з метою протизаконної наживи, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, спільно викрали з кімнати будинку бензокосу марки "Минск БГ-3800" вартістю 1001 грн. 93 коп., завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальних збитків на вказану суму.

В подальшому обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розпорядилися спільно викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні кожен із обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кожним з них кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, визнали повністю. При цьому обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили, що 15 липня 2015 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи у будинку, який є спільною власністю останньої та її сестри ОСОБА_6 , що знаходиться у с. Михайлівка Диканського району, вони за попередньою змовою між собою, таємно, спільно викрали з будинку бензокосу марки "Минск БГ-3800", яка належала потерпілому ОСОБА_7 . Вказали, що в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм злочину за ст. 185 ч. 2 КК України, визнали повністю, обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, то після роз`яснення учасникам кримінального провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом кожного із обвинувачених та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу кожного обвинуваченого, з визнанням недоцільності дослідження інших доказів.

Кваліфікація злочинних дій обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 2 КК України кожного як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а відносно обвинуваченого ОСОБА_4 і повторно, є вірною, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , маючи непогашені судимості, в тому числі за розкрадання чужого майна, та обвинувачена ОСОБА_5 за попередньою змовою між собою 15 липня 2015 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи у будинку, який є спільною власністю останньої та її сестри ОСОБА_6 , що знаходиться у с. Михайлівка Диканського району, таємно, спільно викрали з будинку бензокосу марки "Минск БГ-3800" на суму 1001 грн. 93 коп. потерпілого ОСОБА_7 .

Призначаючи покарання кожному із обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про особу кожного із цих обвинувачених, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання кожному обвинуваченому.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання кожному обвинуваченому, суд враховує їх щире каяття, відшкодування завданих матеріальних збитків шляхом повернення викраденого майна, перше притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_5 .

Згідно ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вбачає рецидив злочинів.

Враховуючи вище викладене, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який в період непогашених судимостей, в тому числі за розкрадання чужого майна, знову вчинив умисний корисливий злочин, пов`язаний із крадіжкою чужого майна, що є злочином середньої тяжкості, знаходячись на волі не займається суспільно-корисною діяльністю, а продовжує займатися злочинною діяльністю, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки щодо вчинення нових кримінальних правопорушень, суд не вбачає підстав для застосування по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.ст. 69, 75 КК України, та одночасно враховуючи ряд пом`якшуючих покарання обставин, суд приходить до твердого переконання, що необхідним і достатнім покаранням обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєне та попередження вчинення ним інших злочинів буде призначення йому покарання у виді арешту.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен відбувати покарання у місцях позбавлення волі, відносно нього під час досудового розслідування цього кримінального провадження ніякий запобіжний захід не застосовувався, суд приходить до висновку, що до нього слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду і строк відбування покарання ОСОБА_4 слід обчислювати з 30 травня 2016 року.

Виходячи з того, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаялася, повністю відшкодувала збитки шляхом повернення викраденого майна, суд приходить до висновку, що її виправлення і перевиховання за вчинене можливе без ізоляції від суспільства, а досягне мети при призначенні їй покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Питання про речовий доказ суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 100, 349, 369-371, 373-374, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, взявши його під варту із зали суду.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з 30 травня 2016 року.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинувачену ОСОБА_5 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця свого проживання чи роботи та періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.

Речовий доказ у вигляді бензокоси марки "Минск БГ-3800", який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 , залишити цьому потерпілому як його власність.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок вступає в законну силу через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.

Вирок суду, за виключенням тих обставин, що не були досліджені в судовому засіданні, може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який утримується під вартою, в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Головуючий: