АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 210/3169/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/728/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 29 вересня 2016 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 0000220 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженню, зареєстрованому 07 квітня 2016 року в ЄРДР за № 0000220, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, повернуто прокурору.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9
ВСТАНОВИЛА:
Як убачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року,обвинувальний акт у кримінальному провадженню, зареєстрованому 07 квітня 2016 року в ЄРДР за № 0000220, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає положенням ст. 291 КПК України, - для усунення недоліків.

В ухвалі суд першої інстанції зазначив, що прокурором порушені вимоги КПК України, що унеможливлює розгляд кримінального провадження у суді.

В обгрунтування повернення обвинувального акту суд першої інстанції зазначив, обвинувальний акт, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, як того вимагає п.5 ст. 291 КПК України

Також, суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті від 18 червня 2016 року фактично викладена підозра про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України, тому ОСОБА_6 , за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваного, а не обвинуваченого.

Судом з посиланням на п.13 ч.1 ст.3 КПК України, ч.4 ст.110 КПК України вказано, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.обвинувачення, для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_6 і від якого він буде захищатись в суді. В даному обвинувальному акті міститься лише посилання на повідомлення про підозру, та викладені лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. При цьому суд зауважує, що повідомлення про підозру, так само як і виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись й формулюванням обвинувачення.

Судом першої інстанції вказано , що вказівки в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366 КК України, є безпідставним, оскільки обвинувачення йому висунуте не було у встановленому законом порядку та не міститься в самому обвинувальному акті. Більш того, така вказівка в обвинувальному акті є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного акту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18 грудня 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Суд вважає, що прокурором всупереч вимогам кримінального процесуального закону ОСОБА_6 не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинувачених, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнане незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, з викладу фактичних обставин кримінального правопорушення є незрозумілим характер і зміст неправдивих відомостей, що були внесені до офіційного документу, а також те, в чому саме відомості є неправдивими і які відомості насправді є правдивими, не зазначено мотивів і мети вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення в якому ОСОБА_6 підозрюється, також не було розкрито суб`єктивне відношення до злочину самої ОСОБА_6 , його характер дій під час скоєння злочину.

Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч.1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження.

Відсутність логічного та обґрунтованого обвинувачення є порушенням права обвинувачених на справедливий розгляд справи, оскільки відповідно до п.1) ч.3 ст.42 КПК України вони мають право: знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення їх обвинувачують. При цьому, це право включає можливість знати причини, у чому особу обвинувачують.

Окрім цього, суд першої інстанції звертає увагу на необхідність засвідчення обвинувального акту печаткою відповідного органу прокуратури, що регламентовано положеннями п.18.8.4 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури» затвердженої наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року, відповідно до якого, Додатком №61 до вказаної інструкції передбачений перелік документів, які посвідчуються гербовою печаткою. Пунктом 3 Додатку регламентовано, що гербовою печаткою прокуратури посвідчуються «процесуальні документи за рішенням прокурора, що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням».

Проте, з обвинувального акту від 18 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 вбачається, що він затверджений прокурором Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 , але в ньому відсутня гербова печатка відповідної прокуратури.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30.08.2016 року про повернення обвинувального акта прокурору відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала суду є незаконною, необгрунтованою та немотивованою, на підставі не відповідності висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з огляду на наступні обставини.Так, в клопотанні захисника про неможливість призначення судового розгляду та повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні № 0000220 від 07.04.2016 року зазначено, що в обвинувальному акті не викладені фактичні обставини правопорушення, відсутня печатка на обвинувальному акті та інше.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий здійснює свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності. Також відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Прокурор зазначає що обвинувальний акт відповідає положенням ч.3 ст. 217, п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того у відповідності до КПК України у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень, що і було зроблено під час закінчення досудового розслідування кримінального провадження №0000058 за обвинуваченням ОСОБА_11 . Таким чином виділені матеріали несуть доказову базу в цьому кримінальному провадженню і не підлягають додатковій перевірці так як це відповідає нормам КПК.

Відповідно до норм КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором, що і було виконано. Також обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 засвідчений печаткою.

Щодо реєстру матеріалів досудового розслідування то він відповідає вимогам чинного КПК України, та згідно них в ньому зазначені і відомості про процесуальні та слідчі дії виконані у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає ,що ухвала Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30.08.2016 року підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора на підставах зазначених в апеляційній скаргі прокурора, ухвалу суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження призначити на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_8 , просить залишити ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 30.08.2016 року про повернення обвинувального акта прокурору відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України іншими сторонами судового провадження заперечення на апеляційну скаргу надані не були.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Положеннями ст. 291 КПК України визначений вичерпний перелік вимог до змісту та форми обвинувального акту у кримінальному провадженні, недотримання яких згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Колегія суддів згодна з посиланням суду першої інстанції на те, що в обвинувальному акті, суть обвинувачення викладена без конкретного посилання на існуючи докази інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що позбавило суд можливості зробити об`єктивні та неупереджені висновки щодо правильного викладення обвинувачення та можливості призначити справу до судового розгляду.
На переконання колегії суддів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає положенням ст. 291 КПК України, якою встановлені вимоги до акту.
Як вбачається із оскаржуваної ухвали, суд повертаючи обвинувальний акт прокурору, дійшов висновку, що обвинувальний акт та додані до нього документи не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з тим, що пред`явлене обвинувачення не конкретизоване.
Також слід зазначити, щоб не порушувати права обвинуваченого на захист, у відповідності до норм ч. 3 ст. 52 КПК України, - підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують
Виходячи з норм закону, викладених в ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.
Колегія суддів вважає, що вказівка суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, не суперечать нормі вказаного закону, а підстави, на які послався суд першої інстанції у своїй ухвалі, перешкоджають розгляду кримінального провадження, оскільки , у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Судом першої інстанції вказано, що обвинувачений має право знати, у чому він обвинувачується, обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом, а не конкретність такого обвинувачення щодо ОСОБА_6 порушує його право на захист і є істотним порушенням вимог КПК України з чим погоджується і колегія суддів
Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими, посилання суду першої інстанції в обґрунтування рішення про повернення обвинувального акту на рішення Європейського суду з прав людини у справі
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
В ухвалі суду першої інстанції обґрунтовано наведено перелік невідповідностей обвинувального акту нормам КПК України, з чим також погоджується колегія суддів.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору..
Посилання в апеляційній скарзі прокурора на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, не заслуговують на увагу, є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки судом ретельно досліджено всі обставини кримінального провадження та на підставі всебічного та об`єктивного з`ясування цих обставин прийнято рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору.
На думку колегії суддів, рішення суду про повернення обвинувального акту прокурору не суперечить вимогам закону, є обґрунтованим і достатньо вмотивованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 серпня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженню, зареєстрованому 07 квітня 2016 року в ЄРДР за № 0000220, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає положенням ст. 291 КПК України, - для усунення недоліків.- залишити без змін.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 по данному кримінальному провадженню не обирався .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3