Справа № 551/724/15-к
ВИРОК
іменем України
18 травня 2016 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області матеріали кримінального провадження № 0000310 від 11 липня 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гезалдара Гугарського району Вірменія, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , азербайджанця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, інваліда 3 групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 14 по 17 червня 2015 року близько 24-00 год. ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом на викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, з метою наживи, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та його наслідків, передбачаючи та бажаючи їх настання прибув до не охоронюваної території поля Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія Агроекспо», що розташоване в с. Першотравневе Шишацького району Полтавської області, з території якого користуючись відсутністю власника та сторонніх осіб, таємно викрав 11 круглих тюків сіна люцерни, загальною вагою 3100 кілограм. Викрадені таким чином тюки непомітно для інших осіб перевіз до сараю недіючої ферми в с. Самари Шишацького району Полтавської області для зберігання та подальшого власного використання, отримавши безперешкодну можливість розпорядитись викраденим майном, а отже довів свій злочинний намір до кінця. Своїми діями спричинив ТОВ «Вікторія Агроекспо» матеріальні збитки на суму 3875 грн.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

20 липня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого директором ТОВ «Вікторія Агроекспо» ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, яка надійшла до суду 22 липня 2015 року разом з матеріалами обвинувального акту.

Згідно даної угоди обвинувачений та представник потерпілого дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.185 КК України та виду і міри покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу розміром 70 (сімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, якій згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 185 КК України, а тому визнання ним винуватості та укладання угоди про примирення є цілком виправданим.

Суд вважає, що істотні обставини, що мають значення для цього провадження, в тому числі обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття) та характеризують особу обвинуваченого цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, визначеному в межах санкції статті.

З особистих пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 та письмової заяви представника потерпілого ОСОБА_5 від 18 травня 2016 року судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК та не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Суд переконався, що обвинувачений беззастережно визнає себе винним, погоджується на призначення узгодженого покарання та цілком розуміє свої права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та представник потерпілого розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що є його тривала неявка до суду та зміна місця проживання не обумовлена бажанням ухилитись від суду, а являється непорозумінням. Так він вважав, що його особиста участь у кримінальному провадженні після укладання угоди не потребується, в зв`язку з цим він виїхав до с. Макарцівка Полтавського району Полтавської області де і проживав весь час, ні від кого не переховуючись.

За таких обставин, з огляду на те, що будь-які запобіжні заходи відносно обвинуваченого на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирались, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 дійсно не мав наміру ухилятись від суду та вважає можливим затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 і представником потерпілого ОСОБА_5 з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду на суму 3875,00 грн., яка відшкодована в повному обсязі.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні 11 тюків сіна люцерни слід вирішити керуючись приписами ст. 100 КПК України, а саме залишити у власності ТОВ «Вікторія Агроекспо», як належні вказаному товариству.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 20 липня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 70 (сімдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одну тисячу сто дев`яносто) грн.

Долю речових доказів по справі вирішити наступним чином - 11 (одинадцять) тюків сіна люцерни залишити у власності ТОВ «Вікторія Агроекспо».

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_6 Сиволап