Справа №585/520/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/844/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 585/520/16-к за апеляційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2016 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, а захисник ОСОБА_8 просить зарахувати ОСОБА_7 час попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки кримінальний закон не містить жодних заборон чи застережень щодо застосування частини 5 ст.72 КК України до осіб, які були засуджені до позбавлення волі, як і не має в ньому визначень строкового чи безстрокового покарання.. Також зазначає, що суд першої інстанції самовільно та неправильно розтлумачив норми матеріального та процесуального права при розгляді поданого ним клопотання.

25.01.2016 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування йому в строк відбування покарання часу попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2016 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Своє рішення суд вмотивував тим, що правила частини 5 ст.72 КК України розповсюджуються лише на осіб, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а довічне позбавлення волі до такого не відноситься та є окремим видом покарання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги, доводи прокурора про залишення судового рішення без змін, а апеляційних скарг засудженого і захисника без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до Роменського міськрайонного суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2009 року ОСОБА_7 засуджено за частиною 1 ст. 263, частини 5 ст. 185, п.п. 1,4,12 частини 2 ст. 115, ст. 70 КК України та призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю..

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що правила частини 5 ст.72 КК України розповсюджуються лише на осіб, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а довічне позбавлення волі до такого не відноситься та є окремим видом покарання.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та відповідають вимогам кримінального закону.

Так, згідно частини 5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приписами ст.51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання, пов`язаного з позбавленням волі, а саме позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання).

Диспозиція ж частини 5 ст.72 КК України вказує на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру. При цьому, кримінальний закон розкриває зміст цих покарань в різних його статтях (ст.ст.63 і 64 КК України) та виокремлює правила щодо їх призначення, що і вказує на те, що довічне позбавлення волі не є законодавчо визнаним різновидом такого виду покарання, як позбавлення волі, а навпаки, є окремим видом, який має свій спеціальний порядок та умови його відбування.

Крім того, в частині 5 ст.72 КК України зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення відбувається тоді, коли особа засуджена до покарання у виді позбавлення волі. У разі ж призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування відбувається шляхом переведення визначеного відповідно до пункту 1 цієї частини строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті, вимоги якої також не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Про відмежування покарання у виді позбавлення волі як строкового виду покарання від довічного позбавлення волі, яке не має строкового виміру, і до якого положення Загальної частини КК України, які містять кількісні критерії, не застосовуються, свідчить також і позиція Верховного Суду України, який у справі № 5-16кс11 від 12.09.2011 р. зазначив, що покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно від нього не можна відрахувати дві третини при призначенні покарання за злочин, у разі якщо його санкцією встановлено покарання у виді довічного позбавлення волі, як це передбачено частиною 3 ст.68 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції не маючи на те повноважень розтлумачив положення частини 5 ст.72 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки приймаючи рішення про не застосування до засудженого даної норми закону України про кримінальну відповідність, суд керувався лише загальними засадами кримінального закону в частині, що стосується видів покарання та їх призначення, до того ж висновки суду відповідають точному змісту вказаної статті.

Клопотання засудженого про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції від 26 липня 2016 року задоволенню не підлягає, оскільки даних про порушення строку на апеляційне оскарження судового рішення засудженим ОСОБА_7 в справі не має. Строк на апеляційне оскарження засудженим не порушений і обчислюється з часу отримання копії судового рішення з 17 серпня 2016 року, а апеляційна скарга ним подана 19 серпня 2016 року.

На підставі викладеного, ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги засудженого і захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 26 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_2