У Х В А Л А
11 серпня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 щодо невнесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення злочину.
Скаргу мотивує тим, що 13.07.2016р. звернувся до прокурора Львівської області з заявою про вчинення злочину передбаченого ст. 364 ч.3 КК України працівниками Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області у 2004-2005 роках, яка була скерована до Львівської місцевої прокуратури № 1, але згідно листа останньої від 26.07.2016 року, всупереч вимог закону не внесена до ЄРДР.
В судовому засіданні скаржник свою скаргу підтримав покликаючись на доводи викладені в ній. Просив таку задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів, 13.07.2016 року скаржник звернувся до прокурора Львівської області із заявою про кримінальне правопорушення передбачене ст. 364 ч.3 КК України вчинене працівниками Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області у 2004-2005 роках в межах досудового розслідування в кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_3 . Дана заява 22.07.2016 року скерована до Львівської місцевої прокуратури № 1
Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано «Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 р. № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України та пункт 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.
Положення ст. 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Про правильність таких висновків свідчить той факт, що Інструкцією № 1377 (п. 5 Розділ ІІІ), також передбачено порядок розгляду ОВС заяв і повідомлень, в яких відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Такі заяви після реєстрації в журналі ЄО доповідаються оперативним черговим начальникові органу внутрішніх справ або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження до ОВС, підлягають розгляду останнім згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
Зі змісту заяви про злочин, яка надіслана до Львівської місцевої прокуратури № 1 вбачається, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 14.06.2005 року ОСОБА_3 засуджений за ст. 190 ч.2 КК України. Під час здійснення досудового розслідування працівниками СВ Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області у 2004-2005 роках не дотримано порядку притягнення особи до кримінальної відповідальності, а тому в їх діях вбачається зловживання владою і службовим становищем. Однак, в такому випадку нормами КПК України передбачено спеціальний судовий порядок оскарження учасниками процесу, а в даному випадку і самим скаржником, рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування в межах конкретної кримінальної справи.
Наведені скаржником обставини не містять відомості про вчинення саме кримінального правопорушення. Будь-яких інших фактичних даних про вчинення працівниками Сихівського РВ інкримінованого скаржником злочину в заяві не наведено.
З наведених вище підстав, такі дані не можуть вважатись фактичними даними, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, приходжу до висновку, що дії прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 в даному випадку є правомірними. На підставі отриманої заяви в прокурора не виникло обов`язку вносити відомості в ЄРДР, внаслідок чого скаргу слід визнати необґрунтованою і в її задоволенні відмовити.
На підставі наведеного, керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -
у х в а л и в:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 щодо невнесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1