Справа № 1-2/2011
Провадження №1/460/1/16
ПОСТАНОВА
06.10.2016 року м.Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши матеріали кримінальної справи 1-2/2011, провадження № 1/460/1/16 від 27.03.2002 року про обвинувачення ОСОБА_2 за ознаками злочинів передбачених ч.2 ст.15, ч.1ст.331,ч.3 ст.357, ч.1,3 ст.358 КК України, які передані з канцелярії Яворівського районного суду Львівської області,-
В С Т А Н О В И Л А:
11.04.2002 року до Яворівського районного суду Львівської області надійшли матеріали кримінальної справи 1-2/2011, провадження № 1/460/1/16 від 27.03.2002року про обвинувачення ОСОБА_2 за ознаками злочинів передбачених ч.2 ст.15, ч.1ст.331,ч.3 ст.357, ч.1,3 ст.358 КК України.
Вказане кримінальне провадження зареєстровано в канцелярії суду 11 квітня 2002 року за вхідним номером - 7520 та передано для розгляду судді ОСОБА_3 ..
Постановою судді від 18.04.2002року дану справу було призначено до судового розгляду на 08.05.2002року.
Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 09.08.2002 року ОСОБА_2 оголошено в розшук, жодних інших процесуальних документів постановлених судом у матеріалах справи не міститься.
Згідно довідки яка міститься в матеріалах справи 16.10.2012 року суддя ОСОБА_4 обраний на посаду судді апеляційного суду Львівської області відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про обрання суддів» №11339-1 від 16.10.2012 року.
Законом №2453- VI(2453-17) від 07.07.2010року кримінально-процесуальний Кодекс доповнено статтею 16-2-зміни щодо запровадження автоматизованої системи документообігу в судах які вводяться в дію з 01 січня 2011року.
03.10.2016року матеріали кримінального провадження відповідно до розпорядження №33 керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області та протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від судді ОСОБА_5 передано судді ОСОБА_1 , оскільки у судді ОСОБА_5 закінчились повноваження щодо здійснення правосуддя (Постанова Верховної Ради України "Про звільнення суддів" від 24.10.2016 року).
Однак, з матеріалів справи не вбачається на підставі якого розпорядження, чи протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було здійснено розподіл даної кримінальної справи судді ОСОБА_5 , оскільки, такі відсутні в матеріалах справи, жодних процесуальних документів про прийняття справи до провадження суддею ОСОБА_5 не виносилось, тобто дана справа не могла перебувати в провадженні судді ОСОБА_5 ..
З матеріалів справи не вбачається де перебувала справа в період з 16.10.2012року по 03.10.2016року.
Незважаючи на вищевикладені обставини 03.10.2016 року канцелярією Яворівського районного суду Львівської області матеріали кримінальної справи 1-2/2011, провадження № 1/460/1/16 від 27.03.2002 року про обвинувачення ОСОБА_2 за ознаками злочинів передбачених ч.2 ст.15, ч.1ст.331,ч.3 ст.357, ч.1,3 ст.358 КК України, було подано на повторний розподіл та 03.10.2016 року передано судді ОСОБА_1 ..
Відтак, підставу повторного перерозподілу кримінального провадження вважаю незаконною, оскільки така в подальшому буде викликати сумнів у неупередженості, безсторонності та зацікавленості розгляду справи.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування нормКонвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі , і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України зазначено, що наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.
З огляду на викладене слід прийти до висновку, що дана обставина, є обставиною, що виключає участь мене як судді у розгляді даного кримінального провадження в силу вимог п.4,5ст.54 КПК України. За вищевикладених обставин вважаю за доцільне заявити самовідвід.
На підставі викладеного, керуючись п.4,5ст.54 КПК України (в редакції 2001 року), -

ПОСТАНОВИЛА:
Заявити про самовідвід
Матеріали кримінальної справи 1-2/2011, провадження № 1/460/1/16 від 27.03.2002 року про обвинувачення ОСОБА_2 за ознаками злочинів передбачених ч.2 ст.15, ч.1ст.331,ч.3 ст.357, ч.1,3 ст.358 КК України, які надійшли з канцелярії Яворівського районного суду Львівської області та 03.10.2016 року передано судді ОСОБА_1 повернути до кримінальної канцелярії Яворівського районного суду Львівської області, як такі що передані з некоректним розподілом.

Суддя ОСОБА_1