Справа № 363/3869/14-к
Провадження № 1-кп/366/77/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2016 року Іванківський районний суд Київської області у складі колегії під головуванням судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , захисника адвоката ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області матеріали кримінального провадження № 0000870, які надійшли з Вишгородського відділу Києво - Святошинської місцевої прокуратури Київської області, про обвинувачення ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Озеро Путивльського району Сумської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання АДРЕСА_2 , раніше судимого: 14.10.2010 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 297 КК України до 3 років обмеження волі, 23.09.2013 року ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області звільнений умовно-достроково від відбування покарання (не відбутий строк покарання - 2 місяці), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В ИЛА:
На початку літа 2014 року, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 приїхали до с. Володимирівка Вишгородського району Київської області, де тимчасово влаштувались на роботу на пилораму. Проживали там же в АДРЕСА_2 .

16.06.2014 року, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , протягом дня спільно вживали спиртні напої. Двічі у них виникала суперечка з приводу поїздки додому, але враховуючи стан сп`яніння так ні про що і не домовились. Приблизно о 20 годині ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вирішили приготувати вечерю. ОСОБА_14 , взявши ножа почав чистити овочі (картоплю чи моркву). Потім ОСОБА_14 вирішив вийти на двір та винести сміття, оскільки мішки зі сміттям знаходились у дворі за будинком. В одній руці ОСОБА_14 тримав пакет зі сміттям, а в іншій руці ніж, за допомогою якого чистив овочі. В слід за ним на ганок вийшов ОСОБА_13 , щоб випалити цигарку. Коли ОСОБА_14 повертався до будинку, ОСОБА_13 стояв на ганку та палив цигарку. Підійшовши до ганку, ОСОБА_14 почав розмахувати перед ОСОБА_13 ножем, при цьому виражався нецензурною лайкою на його адресу. В цей час ОСОБА_13 вирішив вихопити ніж з рук ОСОБА_14 . В подальшому за допомогою сили ОСОБА_13 вихопив ніж у ОСОБА_14 , та так, що ніж опинився у нього в руках, з лезом повернутим до тіла ОСОБА_14 на рівні грудей. Після того, як він вихопив у ОСОБА_14 ножа, останній рукою схопився за його плече та потяг на себе, в результаті чого сам напоровся на ножа. Все відбувалось в динаміці, і в лічені секунди.

В наслідок своїх необережних дій, ОСОБА_13 спричинив ОСОБА_14 згідно висновку судово-медичної експертизи № 10/Д/145тр-2014 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани (на передній поверхні грудної клітки на висоті 126,5 см. Від підошвеної поверхні стопи в 11 см. Вліво від передньої серединної лінії, в 1 см. Доверху від соска); ссадини (в лобній області зліва дві, в лівій надбровній області); раневий канал, який іде спереду назад, дещо зправа наліво зверху донизу через м`які тканини даної області, пристіночну плевру, передню поверхню перикарда, передню стінку лівого шлуночка, в якому сліпо і закінчується. Довжина раневого каналу по зонду близько 11 см.; дефект м`яких тканин 4-го міжребер`я між лівими окологрудинною та середньо ключичною лініями, дефект пристіночної плеври, дефект перикарда, дефект стінки лівого шлуночка серця, лівосторонній гомоторакс (800 мл. рідкої крові і 450 см - 3 її звертків), понижене кровенаповнення внутрішніх органів, полосчаті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка.

Комплекс тілесних ушкоджень міг виникнути від дії гострого предмета, який має колючо-ріжучі властивості, типу клинка ножа, знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Смерть ОСОБА_15 наступила від колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_13 , свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав частково, та не заперечуючи своєї причетності до завдання ОСОБА_14 у вказані час, місце і спосіб всіх названих вище тілесних ушкоджень, у тому числі, від яких настала смерть останнього, наполягав на тому, що не бажав смерті ОСОБА_14 , вказані тілесні ушкодження завдав йому ненавмисно, оскільки коли забрав у нього ножа та потерпілий сам притулився до нього і наткнувся на ножа.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_13 , показав, що з потерпілим ОСОБА_14 він знайомий протягом 8 останніх років. Весь цей час вони товаришували, разом хотіли відкрити власну пилораму, для чого і приїхали на підробіток до Вишгородського району. За всі 8 років, у них були дружні стосунки, конфліктів і сварок не було, іноді могли один одного обізвати. Працювали вони лише вдвох, більше ніхто з ними не працював. 15.06.2014 року, вони разом ОСОБА_14 повернулись з нічної зміни та вирішили поснідати. Разом сходили до магазину, де придбали алкогольні напої, і разом почали їх вживати та снідати. Потім вони вдруге ходили до магазину, де придбали алкогольні напої. До обіду, разом з ними вживав спиртне, ще один робітник, який проживав разом з ними, - це ОСОБА_16 . Потім до будинку де вони проживали, прийшов ОСОБА_17 та попросив ОСОБА_18 допомогти гребти сіно. ОСОБА_19 зібрався та пішов, а він та ОСОБА_14 залишились вдома та продовжили вживати спиртне. Потім між ним та ОСОБА_14 виникла суперечка з приводу поїздки до дому. Він хотів поїхати додому, а ОСОБА_14 не хотів, і казав що вони приїхали сюди заробляти гроші. Він намагався переконати ОСОБА_14 , погодитись поїхати додому, але розмовляти було ні з ким, оскільки ОСОБА_14 був у нетверезому стані, а коли ОСОБА_20 був нетверезий, йому нічого неможливо було довести. Потім, повернувся ОСОБА_16 . Вони запросили його за стіл, запропонували випити. ОСОБА_19 випив 1 чарку горілки та пішов відпочивати до іншої кімнати, а він з ОСОБА_14 вирішили приготувати вечерю. ОСОБА_14 за допомогою ножа чистив чи картоплю чи то моркву. Потім ОСОБА_14 вирішив піти на двір та викинути сміття. Мішки зі сміттям стояли на дворі за будинком. Як ОСОБА_14 чистив овочі, так з ножем і пішов на двір викидати сміття. Він в цей час взяв цигарку та вийшов на ганок викурити її. Викинувши сміття та повертаючись назад, ще перебуваючи за будинком, він почув як ОСОБА_14 почав про себе лаятись, знову ж таки з приводу поїздки додому. Потім, ОСОБА_14 , підійшовши до ганку, де він стояв та палив, почав розмахувати перед ним ножем, який тримав у руці, і яким ОСОБА_14 чистив овочі, при цьому виражався нецензурними словами на його адресу. Після цього він перехопив ініціативу, та за допомогою сили вихопив ніж у ОСОБА_14 , та так, що ніж опинився у нього в руках, з лезом повернутим до тіла ОСОБА_14 . Після того, як він вихопив у ОСОБА_14 ножа, останній рукою схопився за його плече та потяг на себе, в результаті чого сам напоровся на ножа. Він спочатку не зрозумів, що сталося, але вже за секунду, ОСОБА_14 почав присідати до землі та важко дихати. Коли ОСОБА_14 вже був на землі, він побачив, що у нього з грудей стирчить ніж. Потім, витягнувши ножа з грудей ОСОБА_14 , він побачив кров. Потім він знайшов біле простирадло та намагався перев`язати рану на тілі ОСОБА_14 , але його дії виявились марними. Потім він перевірив пульс, але пульс вже був відсутній. Злякавшись, він взяв свої речі, які вже були зібрані, документи та вирішив піти до міліції, але на вулиці вже було темно. Телефону у нього не було, а тому він не міг викликати швидку та міліцію, а тому вирішив піти до сусіда, а зранку поїхати до міліції. Сусіду він нічого не розповідав, а лише попросився переночувати. Наступного дня зранку до сусіда прийшов дільничний інспектор міліції, та затримав його.

Чому він залишив будинок та пішов до сусіда, а не в міліцію, пояснити не може, вважає, що був наляканий.

Крім того, наміру переховуватись він не мав, не зважаючи на те, що у нього були і документи і гроші.

Відповідно до ухвали Іванківського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року, за клопотанням ОСОБА_21 , її визнано потерпілою в кримінальному провадженні № 0000870 про обвинувачення ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 115 КК України. Відповідно до змісту заяв потерпілих ОСОБА_21 (від 16.05.2016 року) та ОСОБА_22 (від 17.05.2016 року), просили провести судовий розгляд матеріалів кримінального провадження без їх участі, у зв`язку з чим потерпілі у судовому засіданні не допитувались.
Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_17 , показав суду, що він проживає в с. Володимирівка, Вишгородського району, Київської області, з обвинуваченим ОСОБА_13 , знайомий, разом працювали, де і познайомились. Як ОСОБА_13 влаштувався на роботу йому не відомо, чи вживали ОСОБА_23 з ОСОБА_20 спиртне, йому нічого не відомо, тим паче на роботі у них з цим суворо. Того дня він приходив до будинку де проживали ОСОБА_23 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 та інші, просив ОСОБА_18 допомогти із сіном, жодних конфліктів між ОСОБА_23 та ОСОБА_20 він не бачив. Повернувся ОСОБА_25 додому після обіду. Він до будинку не заходив. Про обставини вчинення кримінального правопорушення в якому обвину чують ОСОБА_23 , йому нічого не відомо. Охарактеризувати ні ОСОБА_23 ні ОСОБА_20 він не може.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_26 , показав суду, що проживає в АДРЕСА_3 , з ОСОБА_23 наглядно знайомий, оскільки останній тимчасово працював у його брата на пилорамі. Точної дати він не пам`ятає, йому зателефонував брат ОСОБА_27 та попросив його приїхати. Сказав, що щось трапилось і у нього в дворі багато міліції. Він сам 20 років пропрацював в органах міліції. Коли він приїхав, до будинку та на подвір`я він не заходив, бачив багато працівників міліції, серед яких було багато керівників та заступників.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_27 , показав суду, що проживає в с. Володимирівка, Вишгородського району, Київської області. З обвинуваченим ОСОБА_23 знайомий, працював у нього на пилорамі разом з потерпілим ОСОБА_20 , тимчасово. Чому тимчасово, тому що ОСОБА_23 та ОСОБА_20 працювали в іншому місці, але з ними до кінця не розрахувались, і тоді йому порекомендували взяти на роботу тимчасово ОСОБА_23 та ОСОБА_20 , на що він погодився. За час роботи на пилорамі, а це приблизно 1,5-2 місяці, він жодного разу не бачив, щоб ОСОБА_23 вживав спиртні напої. Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. йому майже нічого не відомо, лише те, що в той день він був в іншому селі, як йому зателефонував ОСОБА_28 та повідомив, що у них вбивство. Щодо характеризуючи даних, то на його думку ОСОБА_20 мав запальний характер, а ОСОБА_23 весь час всіх заспокоював та примиряв. Якби не ОСОБА_23 , то ОСОБА_20 взагалі не працював. Більш за все, на роботі він міг довіритись та покластись на ОСОБА_23 . Він вважав, що ОСОБА_23 та ОСОБА_20 живуть душа в душу, як друзі. Із самого початку, він думав, що то ОСОБА_20 вбив ОСОБА_23 , а не навпаки.

Свідок ОСОБА_29 та свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні не допитувались, оскільки сторона обвинувачення не наполягала на їх допиті.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_31 , підтвердив надані ним висновки експертизи, при цьому експерт не виключає можливості утворення виявлених при експертизі трупу ОСОБА_14 тілесних ушкоджень при обставинах, на які вказав обвинувачений ОСОБА_13 під час його допиту у судовому засіданні.
Крім того, під час судового розгляду справи захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_12 заявила клопотання про визнання недопустимим доказом протокол затримання від 16.06.2014 року, висновок генетично-молекулярної експертизи № 357/МГЕ від 19.08.2014 року, протокол проведення слідчого експерименту від 19.06.2014 року та висновок судово-медичної експертизи № 10/Д/145тр.-2014.

Захисник адвокат ОСОБА_12 обгрунтувала своє клопотання, тим що протокол затримання від 16.06.2014 року ОСОБА_13 за підозрою вчинення злочину, який складений слідчим СВ Вишгородського РВ ОСОБА_32 в присутності понятих проводився обшук затриманої особи, під час якого було виявлено та вилучено: джинси темно-синього кольору з плямами бурого кольору, схожими на кров, паспорт на ім`я ОСОБА_13 , але відсутні будь-які відомості про огляд та опечатування даних речей після вилучення. Як вбачається з висновку генетично-молекулярної експертизи № 357/МГЕ від 19.08.2014 року на експертизу надано джинси, вилучені у ОСОБА_13 , під час особистого обшуку, які знаходилися в спецпакеті № 1959956 на якому наявні печатні та рукописні написи, а саме:вилучено джинси синього кольору під час особистого обшуку ОСОБА_13 , Слідчий ОСОБА_33 , запаковано 16.06.2014 року. Отже на пакеті відсутні підписи понятих та стоїть підпис слідчого ОСОБА_34 , яка не приймала участь у вилученні вказаних речей.

За ст. 86 КПК України передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями кожен, 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.06.2014 року в частині вилучення джинсів темно-синього кольору з плямами бурого кольору схожими на кров отриманий з порушенням порядку ст. 168 КПК України, а тому такий доказ є недопустимим.

У зв`язку з цим, висновок генетично-молекулярної експертизи за № 357/МГЕ від 19.08.2014 року, де є об`єкти (предмети) експертизи вилученні речі, а саме джинси темно-синього кольору з плямами бурого кольору схожими на кров, які отриманні з порушенням порядку визначеним КПК України та передано на дослідження, колегія суддів також приходить до висновку про визнання такого доказу як недопустимий.

Щодо посилання сторони захисту, що протокол проведення слідчого експерименту від 19.06.2014 року та висновок судово-медичної експертизи № 10/Д/145тр.-2014 необхідно віднести до недопустимого доказу, колегія суддів зазначає наступне.

Посилання сторони захисту на недопустимість доказу - слідчого експерименту та висновку судово-медичної експертизи, оскільки протокол не був складений на місці проведення слідчого експерименту, а для ознайомлення він наданий стороні захисту та підозрюваному тільки 05.09.2014 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки протокол слідчої дії і ілюстративна фото таблиця до протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_13 по факту умисного вбивства ОСОБА_14 від 19.06.2014 року хоча і містить, що з протоколом сторона захисту ознайомлена 05.09.2014 року, але з самого протоколу вбачається що слідчий експеримент проводився за участю захисника ОСОБА_12 , підозрюваного ОСОБА_13 та судово-медичного експерта ОСОБА_35 , що підтверджується їх підписами, а тому колегія суддів приходить до висновку що цей доказ добутий без порушень КПК України.

Судом у судовому засіданні також були оголошені письмові матеріали провадження, долучені прокурором, яким була надано оцінку у нарадчій кімнаті, а саме:

-Витяг з кримінального провадження № 0000870 дата внесення в ЄРДР 16.06.2014 року;

-Рапорт про виявлене кримінальне правопорушення;

-Протокол огляду місця події від 16.06.2014 року та ілюстративна фото таблиця до нього, відповідно до якого на трупі ОСОБА_14 , який знаходився в коридорі при виході з будинку, були тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани в області грудної клітини зліва і в лівій руці знаходився ніж, який було вилучено;

-Лікарське свідоцтво про смерть № 145 відповідно до якого в розділі «хвороба, що призвела до смерті», зазначено: крововтрата, колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів;

-Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.06.2014 року відповідно до якого, під час затримання ОСОБА_13 , відносно нього в присутності понятих було здійснено особистий обшук, за результатами якого було виявлено та вилучено джинси темно-синього кольору з плямами бурого кольору схожими на кров, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 ;

-Протокол огляду від 17.06.2014 року;

-Протокол проведення слідчого експерименту від 19.06.2014 року;

-Висновок експерта № 110 від 18.07.14 року;

-Висновок експерта № 108 від 07.07.14 року;

-Висновок експерта № 356/МГЕ від 19.08.2014 року;

-Висновок експерта № 357/МГЕ від 19.08.2014 року;

-Висновок експерта № 359/МГЕ від 19.08.2014 року;

-Висновок експерта № 375/МГЕ від 19.08.2014 року;

-Акт судово-психіатричної експертизм № 619 від 24.07.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_13 у період інкримінованих йому дій не страждав будь якими психічними розладами, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними і був здатний передбачати наслідки своїх дій. Вказаний висновок є належно мотивованим, науково обґрунтованим, складений висококваліфікованими експертами, що мають достатній досвід і стаж експертної роботи, на підставі ретельного дослідження всіх матеріалів кримінального провадження, яким не суперечить, відповіді та висновки експертів повні та вичерпні, не допускають подвійного тлумачення і суперечностей які потребували б роз`яснення, а тому суд кладе його в основу свого висновку про те, що ОСОБА_13 був осудним, тобто здатним під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії і керувати ними;
-Висновок експерта № 145 тр-2014 від 17.06.2014 року та висновок 10/Д/145тр-2014 від 18.07.2014 року, відповідно до яких на трупі ОСОБА_15 були виявлені тілесні ушкодження: колото-різана рана (на передній поверхні грудної клітини на висоті 126,5 см. від підошвеної поверхні стопи в 11 см. вліво від передньої серединної лінії, в 1 см. доверху від соска; ссадини (в лобній області зліва дві, в лівій надбровній області); раневий канал, який іде спереду назад, дещо зправа наліво зверху донизу через м`які тканини даної області, пристіночну плевру, передню поверхню перикарда, передню стінку лівого шлуночка, в якому сліпо і закінчується. Довжина раневого каналу по зонду близько 11 см.; дефект м`яких тканин 4-го міжребер`я між лівими окологрудинною та середньо ключичною лініями, дефект пристіночної плеври, дефект перикарда, дефект стінки лівого шлуночка серця, лівосторонній гомоторакс (800 мл. рідкої крові і 450 см - 3 її звертків), понижене кровенаповнення внутрішніх органів, полосчаті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка.

Комплекс тілесних ушкоджень міг виникнути від дії гострого предмета, який має колючо-ріжучі властивості, типу клинка ножа, знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Смерть ОСОБА_14 наступила від колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати.

При судово-токсикологічному обстеженні в крові трупа ОСОБА_14 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,58%, що при житті могло відповідати сильній стадії алкогольного сп`яніння;

-Акт судово-токсилогічного дослідження № 264, відповідно до якого, при судово-токсилогічному досліджені крові ОСОБА_13 , виявлено етиловий спирт 1,14%;

-Висновок експерта № 151 від 04.09.2014 року, відповідно до якого, на футболці чорного кольору, яка була вилучена 17.06.2014 року з трупа ОСОБА_14 та надана на дослідження, виявлено пошкодження, яке утворене за рахунок колото-різаної рани дії предмету, який має гостру поверхню;

-Висновок експерта № 150 від 04.09.2014 року, відповідно до якого наданий на дослідження ніж. Вилучений під час ОМП від 16.06.2014 року, не є холодною зброєю, а виготовлений кустарним способом. Який відноситься до ножів господарсько-побутового призначення.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_13 , обвинувачується в тому, що 15.06.2014 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , знаходячись за місцем свого тимчасового проживання в АДРЕСА_2 , протягом дня розпивали спиртні напої та час від часу між ними виникали сварки з приводу програних ОСОБА_14 в карти грошей. Після розпивання спиртних напоїв, близько 20 год., ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , стали готувати вечерю, в цей час ОСОБА_13 вийшов у коридор випалити цигарку, а ОСОБА_14 , з ножем в руках, яким чистив картоплю, поніс з будинку сміття. Коли він повертався у будинок, в коридорі між ними знову виникла сварка під час якої ОСОБА_14 , розмахував ножем. Вказані дії обурили ОСОБА_13 і переслідуючи, на грунті виниклих між ними неприязних стосунків раптово виниклий умисел на вбивство ОСОБА_14 , він вихопив з рук останнього ножа, яким умисно завдав йому удару в область грудної клітини ліворуч, заподіявши колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням органів та розвитком крововтрати. За таких обставин ОСОБА_13 завдав ОСОБА_14 колото-різану рану, раневий канал, який йде спереду назад, дещо з права наліво зверху донизу через м`які тканини даної області, пристіночну плевру, передню поверхню перикарда, передню стінку лівого шлуночка, в якому сліпо і закінчується, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, внаслідок яких протягом короткого проміжку часу настала смерть ОСОБА_14 . Згідно висновку судово-медичної експертизи № 10/Д/145тр.-2014 р. при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_14 , були виявлені тілесні ушкодження: а) колото-різана рана (на передній поверхні грудної клітки на висоті 126, 5 см. від підошвенної поверхні стопи в 11 см. вліво від передньої серединної лінії, в 1 см. доверху від соска; б) ссадини (в лобній області зліва дві, в лівій надбровній області); в) раневий канал, який іде спереду назад, дещо зправа наліво зверху донизу через мякі тканини даної області, пристіночну плевру, передню поверхню перикарда, передню стінку лівого шлуночка, в якому сліпо і закінчується. Довжина раневого каналу по зонду близько 11 см.; г) дефект м`яких тканин 4-го міжребер`я між лівими окологрудинною та середньоключичною лініями, дефект пристіночної плеври, дефект перикарда, дефект стінки лівого шлуночка серця, лівосторонній гемоторакс (800мл. рідкої крові і 450 см -3 її звертків), понижене кровенаповнення внутрішніх органів, полосчаті крововиливи під ендокардом лівого шлуночка. Комплекс тілесних ушкоджень, відмічених в п. 1 а, б, г) могли виникнути від дії гострого предмета, який має колючо-ріжучі властивості, типу клинка ножа, знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Органами досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_13 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, однак, колегія суддів не може погодитися з даною кваліфікацією з наступних підстав.

Згідно з вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а тому суд не може припускати обставини здійснення інкримінованих ОСОБА_13 дій в частині наявності умислу на скоєння вбивства ОСОБА_14 .

Крім того, всі сумніви щодо доведеності вини мають тлумачитись на користь обвинуваченого.
В ході судового слідства ОСОБА_13 свою вину у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст.115 КК України не визнав, а визнав себе винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України показуючи, що він не хотів вбивати свого товариша ОСОБА_14 і сталося це випадково, під час того як він вихопив ножа. Мотиву та підстав вбивати свою товариша він не мав та не бажав це робити, і між ними ні сварки, ні бійки не було.

Покази ОСОБА_13 об`єктивно підтверджуються показами свідків, які пояснили, що обвинувачений характеризується виключно позитивно і між ним та ОСОБА_14 не було ніяких сварок та непорозумінь, а тому вважати, що останній навмисно убив свого товариша ні в кого зі свідків не було.

Тобто в судовому засіданні встановлено що в діях обвинуваченого ОСОБА_13 є ознаки іншого злочину, а саме злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вбивство, вчинене через необережність.

Доказів щодо наявності в діях ОСОБА_13 ознак умисного вбивства судом в судовому засіданні не встановлено, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Відповідно до кримінального законодавства спричинити смерть потерпілому можна лише шляхом завдання йому тілесних ушкоджень.

Тілесні ушкодження, внаслідок яких виникає такий патологічний стан як смерть поділяють на три групи:

1) всі умисні тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть, якщо винний передбачав і свідомо бажав чи погоджувався з її настанням, утворюють умисне вбивство (ст.115-118 КК України);

2) умисні тілесні ушкодження, внаслідок яких сталася смерть, якщо умисел винного був спрямований саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а щодо смерті умислу не було, утворюють склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України;

3) всі інші види тілесних ушкоджень (тяжкі необережні, середньої тяжкості умисні і необережні, легкі умисні, внаслідок яких сталася смерть) утворюють вбивство через необережність (ст.119 КК України).

Згідно до вимог п.20 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», (далі «Пленум» у всіх відмінках), умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116 - 118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК.

Пунктом 26 зазначеної Постанови Пленуму передбачено, що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність і кваліфікувати відповідно за ст. 119 КК України.

Даючи юридичну оцінку встановленим обставинам, колегія суддів доходить висновку, що з огляду на спрямованість умислу обвинуваченого, ним було вчинено необережний злочин, - вбивство, вчинене через необережність відносно ОСОБА_14 і дії обвинуваченого ОСОБА_13 відносно потерпілого ОСОБА_14 слід перекваліфікувати з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Отже, судом в судовому засіданні не встановлено, а обвинуваченням не доведено наявність в діях ОСОБА_13 жодних мотивів, які б слугували підставою виникнення у нього умислу спрямованого на вбивство потерпілого ОСОБА_14 .

З наведених підстав суд вважає, що зазначені дії ОСОБА_13 щодо вбивства ОСОБА_14 , характеризуються наявністю необережності, яка проявилась у формі злочинної недбалості за відсутністю безневинного заподіяння шкоди, та відсутністю у ОСОБА_13 , як прямого так і опосередковуваного умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_14 .

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

За ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В ході судового розгляду прокурором не ставилося питання про зміну правової кваліфікації обвинувачення, а тому суд вважає з метою ухвалення законного та справедливого рішення вийти за межі висунутого обвинувачення, змінивши правову кваліфікацію, так як обвинувачений вчинив кримінально каране діяння, яке за ступенем тяжкості є менш тяжким злочином, проте за яке повинен нести відповідальність.

Відповідно до санкції статті 115 КК України, визначені у диспозиції статті дії караються позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Відповідно до санкції статті 119 КК України, визначені у диспозиції статті дії караються обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Проаналізувавши всі зібрані по справі дані та з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що ОСОБА_13 вчинив злочин, відповідальність за який наступає відповідно до ч. 1 ст. 119 КК України, а саме вбивство через необережність.

На підставі наведеного, суд вважає ОСОБА_13 винним у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення (злочину).

Суд вважає, що ОСОБА_13 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин), оскільки іншого учасниками судового провадження суду не доведено.

При обранні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення (злочину), особу винного.

Обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення (злочини) середньої тяжкості.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_13 .
Обвинувачений ОСОБА_13 раніше судимий 01.11.2010 року за ч. 2 ст. 297 КК України до 3 років обмеження волі, звільнився 23.09.2013 року умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 2 місяці, має постійне місце проживання АДРЕСА_1 , перебивався тимчасовими підробітками, за місцем тимчасового проживання на території с. Володимирівка, Вишгородського району, Київської області характеризується посередньо, офіційно не одружений, утриманців не має, вину за пред`явленим обвинуваченням не визнав, але це не є обставиною, що обтяжує його покарання, оскільки визнання чи невизнання вини обвинуваченим є лише способом захисту, після скоєння злочину намагався надати допомогу потерпілому ОСОБА_14 , під час досудового слідства та суду давав послідовні та правдиві покази, чим допомагав досудовому слідству і суду у встановленні істини по справі, з потерпілим ОСОБА_14 товаришував та разом працював протягом 8 років.

Обставинами, що згідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є активне сприяння розкриттю злочину, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Обставиною, що згідно до вимог ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.), (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) Про практику призначення судами кримінального покарання суди, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п. 3 зазначеної Постанови пленуму встановлено, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

На підставі наведеного суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе в умовах ізоляції від суспільства і призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, до нього не можливе застосування ст. 75 КК України.

Відповідно до обвинувального акту затвердженого прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області від 19 квітня 2016 року, цивільний позов не заявлявся.
Долю речових доказів суд вирішив відповідно до ст. 100 КПК України.

Також суд вважає за необхідне, керуючись ст. 122 КПК України, стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 368, 371, 373-376 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И ЛА:
ОСОБА_13 визнати винними у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, до призначеного судом покарання (у співвідношенні 1 день перебування в СІЗО дорівнює 2 дням позбавлення волі), зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з 16.06.2014 року по 17.02.2015 року та 17.11.2015 року по 29.08.2016 року.

До призначеного судом покарання зарахувати строк досудового тримання під вартою починаючи 17.02.2015 року по 17.11.2015 року.

Строк відбуття покарання ОСОБА_13 рахувати з 16.06.2014 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_13 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Речові докази, після набрання вироком законної сили, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Вишгородського РВ ГУ, а саме: ніж кухонний; шорти; футболка; джинси; змив плями бурого кольору, схожий на кров на марлевому тампоні із підлоги; зріз тканини зі слідами бурого кольору, вилучений з матрацу; відрізок тканини бежевого кольору з плямами бурого кольору, схожими на кров; ганчірка фіолетово-синього кольору з плямами бурого кольору, схожими на кров - знищити.

Цивільний позов не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 4 316,12 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його нене скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3