Дата документу 13.09.2016
Справа № 334/1409/15-к
Провадження № 1-кп/334/244/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004300 від 22 жовтня 2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, працюючого на посаді автослюсаря у ТОВ «Спецмашплюс», не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

20 лютого 2006 року вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ст.185 ч.3, ст.185 ч.2, ст.70, ст.309 ч.1, ст.44, ст.309 ч.4 КК України до 3 років позбавлення, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

08 листопада 2006 року вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя за ст. 186 ч.2, ст.309 ч.1, ст.ст.70, 71 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Звільнився 17 грудня 2009 року умовно достроково строком 1 рік 14 днів;

26 липня 2010 року вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2006 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяць позбавлення волі. 19 липня 2013 року звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 29 квітня 2014 року маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими особами з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами ОСОБА_4 . При цьому, обман потерпілої ОСОБА_4 з боку ОСОБА_7 та невстановлених осіб виразився в тому, що, в вказаний день, о 02 год. 59 хв. невстановлена особа, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , зателефонувала на стаціонарний номер телефону ОСОБА_4 та, видаючи себе за сина останньої, повідомила їй про начебто побиття ним людини та необхідність надати 40 000 гривень, для оплати операції потерпілому. Після цього, скориставшись розгубленістю ОСОБА_4 , телефонну трубку взяв інший невстановлений чоловік, та, діючи за єдиним злочинним умислом з вищезазначеними особами, видаючи себе за родича потерпілого, ще раз наголосив на необхідності надати гроші. У свідомості потерпілої ОСОБА_4 склалося переконання того, що отримана нею інформація є дійсною, та,

бажаючи допомогти своєму сину, ОСОБА_4 повідомила, що має лише частку суми у розмірі 15 000 гривень, які вона зможе надати, на що зловмисники погодились. Після цього, ОСОБА_4 , знаходячись біля десятого під`їзду буд. № 48 по вул. Чарівній м. Запоріжжя, передала ОСОБА_7 гроші у розмірі 15 000 гривень.

Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 та невстановлених осіб, потерпілій ОСОБА_4 було завдано матеріальну шкоду у розмірі 15 000 гривень.

Він же 13 травня 2014 року маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими особами, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 .

При цьому, обман потерпілого ОСОБА_5 - з боку ОСОБА_7 та невстановлених осіб виразився в тому, що, у вказаний день, о 03 год. 11 хв. невстановлена особа, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , зателефонувала на стаціонарний номер телефону ОСОБА_5 , та, видаючи себе за батька останнього, який в той час дійсно перебував за межами м. Запоріжжя, повідомив про, начебто, дорожньо-транспортну пригоду за його участю, та попросив перерахувати гроші у розмірі 5 000 гривень, для оплати здійснення необхідної для потерпілого операції. У свідомості потерпілого ОСОБА_5 склалося переконання того, що отримана ним інформація є дійсною, та, бажаючи допомогти своєму батькові, введений в оману ОСОБА_5 погодився на всі вимоги зловмисників.

Потім, відповідно до розподілених між собою ролей, ОСОБА_7 направився до буд. № 158 по пр. Леніна в м. Запоріжжі, де розташоване відділення банку «Приватбанк». Тим часом невстановлені особи по мобільному телефону, координуючі дії потерпілого ОСОБА_5 , направили його до вищевказаної будівлі. Там ОСОБА_7 , знаходячись вже всередині відділення банку, видаючи себе за пересічного громадянина, який випадково опинився поруч, допоміг ОСОБА_5 потрапити до приміщення відділення банку, після чого, допоміг останньому скористатись терміналом самообслуговування, та о 04 год. 58 хв. перерахувати на банківську картку, відкриту на ім`я ОСОБА_9 № НОМЕР_1 , наявні на той час у потерпілого грошові кошти у розмірі 5 000 гривень.

У подальшому, не зупиняючись на досягнутому, і продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , невстановлені особи з відома та згоди ОСОБА_7 зателефонували на мобільний телефон потерпілого, та як і раніше, видаючи себе за батька потерпілого, зажадали, щоб він перераховував додаткові грошові кошти у розмірі 40 000 гривень. Бажаючи допомогти своєму батькові, ОСОБА_5 направився до відділення банку «Приватбанк», розташованого у буд. № 12 по вул. Чумаченка в м. Запоріжжі, звідки о 08 год. 59 хв. перерахував на банківську картку, відкриту на ім`я ОСОБА_10 № НОМЕР_1 , грошові кошти у розмірі 40 000 гривень.

Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 та невстановлених осіб, потерпілому ОСОБА_5 було завдано матеріальну шкоду у розмірі 45 000 гривень.

Крім того він же, 13 травня 2014 року маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими особами, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами ОСОБА_11 . При цьому, обман потерпілої ОСОБА_11 з боку ОСОБА_7 та невстановлених осіб виразився в тому, що, у вказаний день, о 05 год. 47 хв. невстановлена особа, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , зателефонувала на стаціонарний номер телефону ОСОБА_11 , та, видаючи себе за сина останньої, повідомила їй про, начебто, побиття ним людини та необхідності надати 50 000 гривень для залагодження інциденту. У свідомості потерпілої ОСОБА_11 склалося переконання того, що отримана нею інформація є дійсною, та, бажаючи допомогти своєму сину, ОСОБА_11 повідомила, що має лише частку суми у розмірі 12 000 гривень, які вона зможе надати, на що зловмисники погодились. Після цього, ОСОБА_11 , знаходячись біля буд. № 77 по вул. Республіканській у м. Запоріжжі, передала ОСОБА_7 гроші у розмірі 12 000 гривень.

Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 та невстановлених осіб, потерпілій ОСОБА_11 було завдано матеріальну шкоду у розмірі 12 000 гривень.

Він же 29 травня 2014 року маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими особами, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 . При цьому, обман потерпілої ОСОБА_6 з боку ОСОБА_7 та невстановлених осіб виразився в тому, що, в вказаний день, о 22 год. 14 хв.

невстановлена особа, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , зателефонувала на стаціонарний номер телефону ОСОБА_6 , та, видаючи себе за сина потерпілої, повідомила про побиття ним людини. Після цього телефонну трубку взяв інший чоловік, та, видаючи себе за працівника міліції, вказав ОСОБА_6 на необхідність надати 10 000 доларів США для вирішення питання про не притягнення її сина до кримінальної відповідальності. У свідомості потерпілої ОСОБА_6 склалося переконання того, що отримана нею інформація є дійсною, та, бажаючи допомогти своєму синові, ОСОБА_6 повідомила, що має лише частину такої суми, яку вона зможе надати, на що зловмисники погодились.

Після цього, ОСОБА_6 , знаходячись біля буд. № 8 по вул. Миру у м. Запоріжжі, передала ОСОБА_7 гроші у розмірі 12 000 гривень та 3 975 доларів США, що за даними Національного Банку України станом на 29 травня 2014 року еквівалентно 46 746 гривень.

Таким чином, внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 та невстановлених осіб, потерпілій ОСОБА_6 було завдано матеріальну шкоду у розмірі 58 746 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.2 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст.190 ч.2 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ст.190 ч.2 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, що виразилося у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.66

КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує також і те, що він раніше судимий, має не зняту і непогашену судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, його вік, по місцю проживання характеризується посередньо, визнав свою винність у судовому засіданні, враховує обставини, які пом`якшують його покарання і відсутність обставин, які обтяжують його покарання, вчинив умисне кримінальне правопорушення, працює, за таких обставин, суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого вважає, що йому слід призначити покарання за ст.190 ч.2 КК України не в максимальних межах, встановлених у санкції статті за якою ОСОБА_7 , притягується до відповідальності.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_7 , та попередження вчинення нових злочинів.

Вирішуючи цивільні позови ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_7 у заволодінні чужого майна шляхом обману (шахрайство) потерпілих, сума заподіяної шкоди потерпілим: ОСОБА_4 у розмірі 15000 грн., ОСОБА_5 у розмірі 45000 грн., ОСОБА_6 у розмірі 58746 грн., відповідно ніким не оспорюється, суд вважає, що вказані суми обґрунтовані та підлягають стягненню з ОСОБА_7 у повному обсязі. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 у розмірі 12000 грн. підлягає задоволенню частково, в сумі 2000 грн., оскільки обвинувачений ОСОБА_7 10000 грн. відшкодував поштовим переказом.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393 КПК України, ст.ст. 50, 51, 60, 65-67, 190 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту взяття його під варту.

На підставі ч. 5 ст.72 КК Кодексу України попереднє ув`язнення чотири місяці і двадцять днів з моменту затримання, а саме з 09 грудня 2014 року по 29 квітня 2015 рік, а також три дні перебування у слідчому ізоляторі з 16 квітня 2016 року по 19 квітня 2016 рік, підлягає заліку в строк призначеного покарання за правилами, передбаченими в ч.1 ст.72 КК України, день за два.

ОСОБА_7 запобіжний захід до набрання вироком законної сили, залишити без змін застава. Після початку фактичного відбуття засудженим покарання суму застави у сумі 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень звернути на відшкодування цивільних позовів.

Речові докази: CD-R і DVD-R, картки операторів мобільного зв`язку, трудову книжку паперові носії інформації - зберігати в матеріалах справи; системний блок комп`ютера «Delux», мобільні телефони: «Nokia 6131», «Nokia 305», «Prestigio», «Fly TQ 4410і», «Samsung», «Motorola», записну книжку «Diary», портмоне - повернути законним власникам за належністю.

Мобільний телефон «Nokia», який належав засудженому конфіскувати на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 15000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 45000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 2000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 58746 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1