Справа №487/6137/16-к 05.12.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11сс/784/521/16р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження № 0005577 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого, який навчається в 9 класі ЗОШ №7, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_9

захисник ОСОБА_6

законний представник неповнолітнього

підозрюваного ОСОБА_10

підозрюваний ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Захисник ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції
Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 26 січня 2017 року.

Узагальнені доводи апелянта.
Посилаючись на вимоги ст.370,177 КПК України, апелянт вказує на те, що слідчий суддя при винесенні оскаржуваної ухвали не обґрунтував своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вказує, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших і альтернативних запобіжних заходів, чого слідчий суддя не зробив.

Не погоджується з висновком слідчого судді про те, що не маючи джерела доходу, ОСОБА_7 може продовжити злочинну діяльність, та переховуватися від органів досудового слідства та суду, оскільки неповнолітній ОСОБА_7 навчається у 9 класі загальноосвітньої школи, має батька, який є військовим та має постійне джерело доходу. Батько не підтвердив факт того, що син періодично та без поважних причин залишає житло.

Вважає, що матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б підтверджували, що обвинувачений буде переховуватися від слідства та суду або вчинить новий злочин. Водночас зазначає, що сама по собі тяжкість висунутого обвинувачення не може виправдовувати тримання особи під вартою.

Встановлені слідчим суддею обставини.
27.11.2016р. в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження № 0005577 за ч. 2 ст. 186 КК України за фактом того, що 27.11.2016 року близько 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , знаходячись біля школи № 34 в м. Миколаєві, відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, заволоділи майном ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинили матеріальний збиток на суму 3000 гривень.

27.11.2016р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. Згідно цього повідомлення 27.11.2016 року близько 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 , знаходячись біля школи № 34 в м. Миколаєві, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, підійшли до ОСОБА_12 та нанесли йому декілька ударів кулаками рук та ніг в область обличчя та тулубу в результаті яких останній впав на землю. Після цього ОСОБА_7 із внутрішньої кишені куртки ОСОБА_12 дістав мобільний телефон «Samsung Duos» вартістю 3000 гривень.

У подальшому ОСОБА_11 разом з ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

29.11.2016р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вченні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Така підозра є обґрунтованою та підтверджується: протоколом огляду місця події від 27.11.2016 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2016 року, випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 14552 Миколаївської обласної дитячої лікарні, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.11.2016 року, повідомленням про підозру від 27.11.2016 року, поясненнями підозрюваного ОСОБА_13 , наданими в судовому засіданні.
Також зазначив, що вважає доведеним ризики передбачені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний буде переховуватися від слідства та суду, оскільки підозрюється у вченні тяжкого злочину, покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Крім того, 04.11.2016 року ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.187 КК України та 28.11.2016 року надіслано обвинувальний акт до Ленінського районного суду міста Миколаєва, періодично, без попередження батька та наявності поважних причин залишає місце мешкання, не має стійких соціальних зв`язків, згідно характеристики Миколаївської ЗОШ №7 характеризується негативно, а тому може вчинити інше кримінальне правопорушення.
На думку слідчого судді застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, вік та стан здоров`я якого дозволяють застосування у відношенні нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного , його законн7ого представника та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без зміни, вивчивши надані матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги у її межах, колегія суддів вважає її такою, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

При застосуванні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею додержані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя правильно встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який є тяжким.

Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом огляду місця події від 27.11.2016 року, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.11.2016 року, випискою з медичної картки стаціонарного хворого № 14552 Миколаївської обласної дитячої лікарні щодо наявності у потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у виді забою, саден лобу, забою грудної клітини, живота, поясниці, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.11.2016 року, поясненнями підозрюваного ОСОБА_13 , наданими в судовому засіданні.

Доводи апелянта про необґрунтованість судового рішення в частині наявності заявлених у поданні ризиків суперечать змісту судового рішення.

Обґрунтовуючи наявність передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, суд правильно врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Крім того, 28.11.2016 року до Ленінського районного суду міста Миколаєва надіслано обвинувальний акт відносно ОСОБА_13 за ч.1 ст.187 КК України. Періодично, без попередження батька та наявності поважних причин, залишає місце мешкання. Характеризується негативно. Зазначене свідчить про можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інший злочин.
З пояснень законного представника вбачається, що дієвого впливу на поведінку сина у нього немає.
За станом здоров`я підозрюваний може знаходитись в умовах слідчого ізолятора.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірним висновок слідчого судді про те, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного щодо виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та не дасть можливості запобігти встановленим ризикам.

Апеляційна скарга не містить будь яких обґрунтувань на можливість обрання менш суворого запобіжного заходу, тому такі твердження апеляційний суд вважає голослівними.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановлення нової ухвали, про що просить в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2016р., якою ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 26 січня 2017 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді: