Справа № 464/4557/16-к Головуючий: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/768/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суд у Львівської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
Засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2016 року про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2016 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 26.06.2012 року відмовлено.

Приймаючи дане рішення, районний суд виходив із того, що ОСОБА_7 вимоги встановленого порядку відбування покарання порушував один раз у Держівській ВК-110; надавалось одне заохочення у вказаній установі; перебуваючи у ЛВК-48 режим відбування покарання не порушував, стягнення не накладались; 14.05.2015 року рішенням адміністративної комісії Держівської ВК-110 відмовлено у застосуванні пільг згідно ст.82 КК України, як такому, що не стає на шлях виправлення. Мотивовано і тим, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не працевлаштований, відтак не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України.
У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , не погоджуючись з рішенням суду 1-ї інстанції, вважає його незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального права. При цьому, покликається на те, що він відбув 2/3 строку покарання, відбуваючи покарання в Держівській ВК №110 вимоги встановленого порядку відбування покарання порушував лише один раз, пізніше у вказаній установі засудженому надавалось заохочення; прибувши для відбування покарання у ЛВК №48 вимоги режиму відбування покарання не порушував, жодні стягнення на засудженого не накладались. Вказує на те, що ОСОБА_7 за час проживання за адресою с.Чижиці, Жидачівського району Львівської області проявив себе з позитивної сторони, скарг від жителів села не надходило, відгуки односельчан позитивні. Крім цього, апелянт зазначає, що батько засудженого тяжко хворіє, потребує догляду, не в змозі самостійно себе обслуговувати, підтримувати в належному стані житло, інших членів сім`ї у засудженого немає; крім цього, засуджений ОСОБА_7 офіційно працевлаштований у ЛВК-48 на посаді столяра. Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду 1-ї інстанції та застосувати відносно ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, просить ухвалу районного суду залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення, позицію засудженого ОСОБА_7 , який подану апеляційну скаргу підтримав, просить її задоволити, вивчивши матеріали судового провадження Сихівського районного суду м.Львова № 464/4557/16-к про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, Колегія Суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст.81 КК України, а також настанов Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким », умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин, і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Як вбачається із матеріалів судового провадження Сихівського районного суду м.Львова № 464/4557/16-к про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , останній відбув передбачений п.2 ч.3 ст.81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від призначеного судом першої інстанції покарання.

При цьому, згідно з матеріалами справи, засуджений ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, раніше засуджений до позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, під час якого вчинив новий злочин за який на даний час відбуває покарання; за час відбування покарання у колонії будь-які стягнення чи заохочення на нього не накладались.

З уваги на викладене, на переконання Колегії Суддів, є відсутніми правові підстави для застосування відносно засудженого ОСОБА_7 вимог ст.81 КК України, які регламентують можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія Суддів вважає, що Сихівським районним судом м.Львова 02 червня 2016 року постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Порушень закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, Колегією Суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405; 407; 419 КПК України, Колегія Суддів, -

У Х В А Л И Л А :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2016 року про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 02 червня 2016 року без змін.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4