Справа № 487/829/16-к
Провадження № 1-кп/487/199/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 , прокурора Заводського відділу місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 ,, за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Могильов , Республіка Білорусь, українця, гр.України, із середньою освітою, не працює , одружений , має неповнолітню дитину, 2001 року народження, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешкає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України ,-
- у скоєні злочину ,передбаченого ч.1 ст.186 КК України ,
В С Т А Н О В И В
23.01.2016 року приблизно о 08 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №27 по вул. Крилова в м.Миколаєві, побачив автомобіль марки "Таврія", в якому знаходилась жіноча сумочка, після чого в нього виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Знаходячись у вказаному місці , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку ОСОБА_5 , викрав майно, що їй належить, а саме жіночу сумочку , вартістю 1200 грн. , в якій знаходились грошові кошти в сумі 2500 грн. та золота обручка,вартістю 1000 грн. Після чого ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак був помічений свідком ОСОБА_6 , який почав кликати на допомогу та намагався затримати ОСОБА_4 . Останній, розуміючи, що його дії стали явними для оточуючих продовжив злочин та з місця злочину зник.
В подальшому , утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме викинувши жіночу сумочку після вчинення злочину.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 4700 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю. Суду показав, що 23.01.2016 року приблизно о 08 год. 30 хв., він, перебуваючи по вул. Крилова в м.Миколаєві, побачив автомобіль марки "Таврія", в якому знаходилась жіноча сумочка. ОСОБА_5 , яка була поруч із автомобілем дістала цю сумку, але вона в неї випала із рук. Він, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку ОСОБА_5 , викрав цю жіночу сумочку та намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак був помічений свідком, який почав кликати на допомогу та намагався його затримати. Розуміючи, що його дії стали явними для оточуючих він продовжив тікати, але злякавшись викинув сумочку в бік громадян, які наздоганяли його.
В скоєному він щиро розкаявся..
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з*явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати кримінальне провадження без її участі, претензій матеріального характеру до обвинуваченого вона не має.
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, судом в порядку ст.349 ч.3 КПК України, за недоцільністю не проводилось дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорювались. При цьому суд обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням характеризуючих обвинуваченого матеріалів.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до середньої тяжкості.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.
А також суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України , характеризується позитивно, вину свою визнав та щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку в Миколаївській обласній психіатричній лікарні не знаходився. На обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері знаходиться з 03.11.2012 року із діагнозом синдром залежності від алкоголю.
З врахуванням наведеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, із застосуванням ст. 75, ст.76 КК України. Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 370 ,371,374 КПК України , суд
У Х В А Л И В
ОСОБА_4 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання за вказаною статтею у вигляді 2-х років позбавлення волі.
На підставі положення ст.75,ст.76 КК України, від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити із іспитовим строком на 2 роки, зобов*язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з*являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази по справі передати у розпорядження потерпій ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.
СУДДЯ ОСОБА_7