Справа № 442/4469/16-к
Провадження № 1-кп/442/278/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001408 від 10 червня 2016 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Боромоля, Сумської області, жителя, АДРЕСА_1 , громадянин України, українця, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 01.08.2008 року Личаківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 12.12.2012 року Сихівським районним судом м. Львова за ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 26.06.2014 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяців, в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України,

з участю сторін:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 будучи раніше засудимим, останній раз 26.06.2014 року Галицьким районним судом м. Львова за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяців, на шлях виправлення не став, а знову скоїв злочин.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 після призначення йому покарання згідно вищевказаного вироку, 13 січня 2015 року прибув для відбуття даного покарання до кінцевого терміну 28.03.2017 року у Дрогобицьку виправну колонію УДПтС України у Львівській області №40, що по вул. Трускавецькій, 77, в м. Дрогобич, Львівської області. Відбуваючи дане покарання, був ознайомлений із режимом утримання в місцях позбавлення волі, і зокрема з особливостями відбуття покарання у Дрогобицькій ВК №40, однак до праці ставився незадовільно, неодноразово і систематично порушував режим утримання, за що неодноразово був підданий накладенню стягнень з боку адміністрації ДВК №40. За скоєння протягом 2015-2016 років 21-ого різноманітного порушення режиму утримання, обвинувачений ОСОБА_3 був підданий накладенню на нього 21-ого дисциплінарного стягнення, з них 5 разів поміщався в ДІЗО та 1 раз поміщався в приміщення камерного типу.

Після того, обвинувачений ОСОБА_3 , на протязі менше одного року після закінчення стягнення у вигляді утримання в ПКТ та ДІЗО, належних для себе висновків із проведеної з ним профілактичної роботи не зробив, та будучи ознайомлений із правилами і обов`язками посадових осіб Дрогобицької ДВК №40 вчинив злісну непокору представникам адміністрації даної установи.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , 08.06.2016 року о 11 год. 30 хв. був попереджений начальником відділення СПС №5 Дрогобицької ВК №40 лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , що у відповідності з вимогами Кримінально-виконавчого Кодексу України, та згідно графіку прибирання засудженим камери ДІЗО №4 у червні місяці 2016 року з 03.06.2016 року по 16.06.2016 року, затвердженого 03.06.2016 року начальником Дрогобицької виправної колонії №40 підполковником Внутрішньої служби ОСОБА_7 , він повинен був виконувати такі роботи 08.06.2016 року і не пред`явив в той час будь-яких поважних причин, що перешкоджають йому у виконанні цих робіт.

08.06.2016 року о 11 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_3 , після пред`явлення йому представником адміністрації ДВК №40 лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 конкретної законної вимоги - отримати спецінвентар і приступити до прибирання камери ДІЗО №4, умисно з метою вчинення непокори адміністрації місць позбавлення волі, відкрито і неодноразово відмовлявся виконати цю вимогу, в тому числі в демонстративній формі, тобто в присутності інших працівників чергового наряду та засуджених ДВК №40, у зухвалій формі, вказуючи, що прибирання камери ДІЗО №4 принижує його чоловічу гідність, усвідомлюючи в той час, що: така робота в законному порядку була йому приписана згідно графіка виконання робіт засудженими у ДВК №40 з 03.06.2016 року по 16.06.2016 року; вказана посадова особа має право пред`являти вимогу виконання ним даної роботи; він сам згідно Закону був зобов`язаний виконати дану роботу; він, враховуючи всі об`єктивні та суб`єктивні обставини міг у даний час виконати вказану роботу, про що зокрема свідчить довідка медичної частини начальника медичної служби від 08.06.2016 року про те, що за станом здоров`я він може залучатися до робіт по благоустрою на території установи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зокрема, про те, що дійсно 08.06.2016 року він вчинив злісну непокору працівникам адміністрації де відбуває покарання за попереднім вироком суду. Вказав, що на даний час він виправився, режим відбування покарання не порушує, у вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо його не карати.
Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим, його винність у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується і іншими доказами по справі, які усіма учасниками судового розгляду визнані та ні ким не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини даного провадження, і судом встановлено, що всі учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ст. 391 КК України, оскільки він, своїми умисними протиправними діями, будучи особою засудженою до позбавлення волі, яка при відбутті покарання за порушення вимог режиму відбуття покарання на протязі менше одного року після отримання стягнень у вигляді переведень до приміщення камерного типу та переводилася на більш суворий режим покарання, скоїв злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання,а тому при призначенні покарання обвинуваченому враховуються вимоги п.п. 2-5, 8 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із наступними змінами) та те, що ст. 391 КК України встановлює широку межу покарання у вигляді позбавлення волі.
Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є, на думку суду, те, що ОСОБА_3 щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю даного кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд виходить з принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини що носять характер незаконного збагачення, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, його характеризуючі дані, стан його здоров`я, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а тому з урахуванням наведених обставин суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України в межах санкції ст. 391 КК України.
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе лише шляхом застосування до нього покарання у вигляді позбавлення волі, яке буде для нього необхідне та достатнє.

Крім цього суд вважає за необхідне частково приєднавши обвинуваченому ОСОБА_3 невідбуту частину покарання за попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2014 року на підставі ст. 71 КК України. Одночасно відповідно до ч.5 ст. 72 КК України йому слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 17.06.2016 року по час набрання вироком законної сили та зарахувати в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Судових витрат та речових доказів не має.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України, призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 71 КК України ОСОБА_3 частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 26.06.2014 року і остаточно визначити до відбуття покарання 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_3 з 17.06.2016 року по час набрання вироком законної сили зарахувати в строк відбуття покарання на підставі ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. зарахувати строк попереднього ув`язнення.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1