УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ТОМАС» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 29 травня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004041 від 06.04.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24.10.2016 року представник ТОВ «ФІРМА ТОМАС» звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 29.05.2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004041 від 06.04.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, а саме нежитлових приміщень, площею 482,60 кв.м., розташованих по бул.Т.Шевченка, 54-56, літера А, в м.Києві, шляхом заборони для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати майно.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 29.05.2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004041 від 06.04.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, було накладено арешт на майно ТОВ «ФІРМА ТОМАС», а саме вказане нерухоме майно. Разом з тим, сторона заявника вважає, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба, оскільки, постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 16.06.2016 року у справі № 826/6968/15 було поновлено в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності, внесений державним реєстратором приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_3 щодо права власності ТОВ «ФІРМА ТОМАС» на арештоване майно.

Представник заявника у судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна підтримав, просив слідчого суддю задовольнити його у повному обсязі.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, а також зазначила, що арешт накладено обґрунтовано та в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження потреба не відпала.

Вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, а також дослідивши матеріали клопотання про арешт майна, вислухавши пояснення представника заявника та врахувавши пояснення слідчого, вважаю, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 29.05.2015 року було задоволено частково клопотання старшого слідчого СВ 4-го ВМ (з обслуговування центральної частини міста) Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004041 від 06.04.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, та накладено арешт на майно, а саме нежитлові приміщення, площею 482,60 кв.м., розташовані по бул.Т.Шевченка, 54-56, літера А, в м.Києві, шляхом заборони для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати майно.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту було те, що нерухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, в зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту.

При цьому, ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 22.09.2015 року було залишено без змін ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 29.05.2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004041 від 06.04.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. У вказаній ухвалі колегія суддів Апеляційного суду м.Києва вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, а також зазначає, що будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення номінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що кримінальне провадження № 0004041 від 06.04.2015 року, а також кримінальні провадження № 0001597 та № 0002920 об`єднані прокуратурою м.Києва в одне кримінальне провадження під єдиним номером № № 0002920, підслідність якого 23.03.2016 року визначено за Печерським управлінням поліції ГУНП у м.Києві.

Таким чином, на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002920, до складу якого входить кримінальне провадження № 0004041 від 06.04.2015 року проводиться Печерським управлінням поліції ГУНП у м.Києві.

Однак, представник заявника з клопотанням про скасування арешту звертається до Шевченківського районного суду м.Києва, який не є місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а саме Печерське управління поліції ГУНП у м.Києві.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в межах територіальної юрисдикції Печерського управління поліції ГУНП у м.Києві, яке проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого було накладено арешт на майно, перебуває Печерський районний суд м.Києва, при цьому, представник заявника звернувся з клопотанням про скасування арешту майна до Шевченківського районного суду м.Києва, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІРМА ТОМАС» в задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 29 травня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004041 від 06.04.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: