Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула в судовому засіданні 11 березня 2016 року у м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 вересня 2015 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України,
такого, що судимості не мав,

засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 03 серпня 2015 року на присадибній ділянці за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 зібрав листя дикоростучих рослин конопель, тобто незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, після чого переніс їх до сараю, де шляхом висушування та подрібнення незаконно виготовив особливо небезпечний засіб канабіс загальною масою в перерахунку на суху речовину 1438,12 г, що є великим розміром, та незаконно зберігав його за місцем свого проживання для особистого вживання без мети збуту.
Зазначений вирок ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року змінено. Постановлено на підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки. В решті вирок суду щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор, вказуючи на неправильне застосування до ОСОБА_4 закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 309 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора про безпідставне застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого колегія суддів вважає необґрунтованими.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі суд першої інстанції послався у вироку на характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_4 , а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Апеляційний суд, змінюючи вказане судове рішення, зазначив про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_4 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, пенсіонер, на обліку в наркологічному, психоневрологічному та туберкульозному диспансерах не перебуває, хворіє на тяжкі захворювання, у вчиненому щиро розкаявся.
Врахувавши зазначені обставини у їх сукупності апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суспільну небезпечність особи засудженого і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі, з огляду на що застосував до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК.
Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про зміну вироку суду першої інстанції, у відповідності до ст. 419 КПК належним чином його мотивував. Підстав вважати його незаконним чи необґрунтованим, як на цьому наполягає прокурор, колегія суддів не вбачає.
З огляду на те, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, колегія суддів дійшла висновку, що звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК є мотивованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 цього ж Кодексу, адже перебування засудженого під наглядом кримінально-виконавчої інспекції найефективніше сприятиме його виправленню та перевихованню.
Наведені ж у касаційній скарзі доводи прокурорапро неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного засудженому покарання, попри їх сукупність та зміст, не спростовують визначення судом форми відбування покарання та можливість виправлення засудженого за умови звільнення від відбування покарання з випробуванням й покладенням на нього певних обов`язків.
Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Відмовити прокурору, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3