Справа № 300/536/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.07.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 / головуючої /,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Воловецького ВП Мукачівського ВП ГУНП України в Закарпатської області ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, а саме: кафе з магазином, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , площею 74,89 кв.м. і належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_2 ; транспортний засіб «GROZ POLARSUN SZS6503B7G» 2008 року випуску, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про право власності транспортного засобу НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 .. Заборонено ОСОБА_6 розпоряджатися майном, на яке накладено арешт до завершення кримінального провадження.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що враховуючи достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також те, що вартість майна, яке підлягає арешту, не перевищує розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та з метою недопущення відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме кафе з магазином, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , площею 74,89 кв.м. і належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_6 , а також транспортного засобу «GROZ POLARSUN SZS6503B7G» 2008 року випуску, дорожній номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про право власності транспортного засобу НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , дійшов висновку про накладення арешту на вказане майно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна в кримінальному провадженні. Обгрунтовує тим, що про накладення арешту на майно він дізнався із постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.06.2016, яку отримав 29.06.2016, і після того, звернувшись із заявою про отримання ухвали до відділу ДВС Воловецького РУЮ і отримав копію оскаржуваної ухвали слідчого судді. Зазначає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, оскільки під час розгляду клопотання слідчий суддя упереджено не з`ясував обставини, які не підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України. Посилається на те, що ні на час винесення ухвали, ні на час написання апеляційної скарги він не являється підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а арештоване ухвалою слідчого судді майно не відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, прокурора, який ухвалу слідчого судді вважав законною та обґрунтованою, і просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та надані слідчим матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що строк апеляційного оскарження в силу ч. 3 ст. 395 КПК України особою не пропущений, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту майна перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали кримінального провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчудження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом. від вчиненого злочину, отриманого за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчудження.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розміршкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_8 вказаних вимог законодавства дотримався.
При винесенні ухвали судом у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а саме : з метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації майна. Суд переконався, що зазначене у клопотанні майно: кафе з магазином, площею 74, 89 кв.м належить Яремчуку в 1/2 його частині, автомобіль марки «GROZ POLARSUN SZS6503B7G» 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , є його власністю на підставі свідоцтва про право власності транспортного засобу НОМЕР_2 .
З метою забезпечення схоронності даного майна та настання інших негативних наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, арешт на це майно слідчим суддею накладено обгрунтовано, а вид такого арешту суд визначив у забороні розпорядження цим майном до завершення кримінального провадження. Та обставина, що ОСОБА_6 не перебуває у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, а тому не було правових підстав для накладення арешту, як зазначив апелянт, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки законом передбачено накладення арешту на майно інших осіб, які не є у статусі підозрюваного, обвинуваченого, засудженого. Необгрунтованим також апеляційний суд вважає посилання апелянта на вимоги ч.2 ст. 167 КПК України, оскільки дана норма закону торкається підстав для тимчасового вилучення майна у вигляді речей.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження. Суд правомірно розглянув клопотання слідчого без повідомлення власника майна та його представника на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Одночасно, апеляційний суд вважає, що особа не позбавлена можливості звернутись до слідчого судді із заявою про скасування арешту у порядку, визначеному ст. 174 КПК України.
Керуючись ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: