22.09.2016 Справа №607/9316/13-к
Тернопільський міськрайонний суд в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернопіль подання начальника Тернопільського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції Управління державної пенітенціарної служби України у Тернопільській області (далі КВІ) про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 03 вересня 2013 року за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років; відповідно до ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 роки; на підставі ст. 76 КК України зобов`язаного: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
представника КВІ ОСОБА_5 ,
07 вересня 2016 року до суду звернувся начальник КВІ із вказаним поданням. Його вмотивовано тим, що встановлений ОСОБА_3 іспитовий строк закінчився, за час перебування на обліку в КВІ він зарекомендував себе з посередньої сторони; допустивши одну неявку на реєстрацію. Згідно характеристик із місця проживання та довідок, виданих інспекторами поліції ТВП ГУ НП в Тернопільській області в результаті перевірок, характеризується позитивно. За час перебування на обліку до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Суд, заслухавши представника КВІ, який просив звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з зазначених у поданні мотивів, думку прокурора, котрий висловив аналогічні міркування, та дослідивши матеріали особової справи № 290/2013р., вважає, що вказане подання підлягає до задоволення, оскільки встановлений ОСОБА_3 іспитовий строк закінчився, він виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину.
Щодо неявки ОСОБА_3 на реєстрацію 09 грудня 2015 року суд вважає за необхідне вказати на наступне: після допущеної неявки ОСОБА_3 самостійно з`явився до КВІ. Про те, що останній прибув саме самостійно, свідчить таке: відповідно до виклику (аркуш № 172 особової справи) після неявки його зобов`язано з`явитись до вказаного органу 16 грудня 2015 року на 10 год., а він прибув 14 грудня 2015 року (аркуш № 174 особової справи), тобто на два дні швидше, що засвідчує факт усвідомлення ним свого обов`язку реєструватись у кримінально-виконавчій інспекції та бажання його виконувати. Окрім цього, з моменту вказаної неявки до дати звернення в суд з даним поданням начальником КВІ, сплинуло більше дев`яти місяців і за цей період ОСОБА_3 більше не порушував жодного із обов`язків, покладених не нього судом.
Таким чином, суд переконаний, що вказана неявка не свідчить про повне невиконання засудженим покладених на нього судом обов`язків та небажання стати на шлях виправлення, а тому не може слугувати перешкодою для звільнення його від призначеного покарання.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ч. 1 ст. 78 КК України, суд,
подання задовольнити.
Звільнити від призначеного покарання ОСОБА_3 , засудженого згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 03 вересня 2013 року.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.
Головуюча ОСОБА_1