1-кп/381/23/16
381/4140/15-к
У Х В А Л А

11 травня 2016 року м.Фастів
Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8
під час судового засідання з розгляду об`єднаних кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України та відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст.186 КК України

встановив:
Під час судового засідання з розгляду об`днаних кримінальних проваджень відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст.186 КК України та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України обвинувачений ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Клопотання про зміну запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтував положеннями ст. 72 КК України про зарахування відбутого строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_4 , якого підтримав його захисник - адвокат ОСОБА_6 , підтримав подане клопотання, просив його задовольнити. При цьому, посилався на те, що перебуває під вартою з 28.01.2013 року , а тому з урахуванням положень ст.. 72 КК України відбув максимально можливий строк покарання, визначений ст. 186 ч. 2 КК України.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 зі свого боку також подав клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 із тримання під вартою на домашній арешт. Мотивував його тим, що ОСОБА_4 вже тривалий час перебуває під вартою, тому ризики, що стали підставою застосування щодо нього тримання під вартою зменшились.

Прокурор в свою чергу подав клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 на 60 днів, посилаючись на наявність ризику того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може знову вчинити кримінальне правопорушення, у тому числі проти власності під час судового розгляду. Також прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту на 2 місяці, зазначивши, що ОСОБА_5 даний запобіжний захід не порушував, однак з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним, незастосування до нього запобіжного заходу або застосування більш м`якого не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Обвинувачений ОСОБА_5 зі своїм захисником ОСОБА_7 проти клопотання прокурора щодо продовження йому домашнього арешту не заперечували, також підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на домашній арешт. А проти клопотання прокурора щодо продовження тримання під вартою ОСОБА_4 заперечили.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 підтримали подані ними клопотання про зміну запобіжного заходу, проти клопотання прокурора щодо продовження домашнього арешту ОСОБА_5 не заперечували, в клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 просили відмовити.

Потерпілий ОСОБА_8 з приводу заявлених клопотань покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 з приводу зміни йому запобіжного заходу виходить із наступного.

Ухвалою суду від 17 березня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено на 2 місяці. При цьому суд виходив із тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі доведення та визнання його вини у вчинених злочинах, його майнового стану, відсутність постійного місця роботи, наявності доказів про систематичні порушення ОСОБА_4 умов домашнього арешту, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні шести кримінальних правопорушень, що в сукупності свідчить про на наявність ризику, що опинившись на волі, ОСОБА_4 , може знову вчинити кримінальне правопорушення під час судового провадження.

Як вбачається із клопотання ОСОБА_4 та його пояснень в судовому засіданні, підставою для зміни йому тримання під вартою на домашній арешт, ОСОБА_4 вказує на положення ст.. 72 КК України.

Так, згідно змісту ст. 72 КК України у разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною КК України для злочину, у якому підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється або її захисника чи прокурора.

Як вбачається із довідки Київського СІЗО № 13 сукупний строк перебування під вартою ОСОБА_4 в рамка вищезгаданих кримінальних проваджень з урахуванням співвідношення, визначеного абз.1 ч.5 ст. 72 КК України не перевищує максимально можливого строку позбавлення волі, визначеного ч. 2 ст. 186 КК України, у вчиненні яких, обвинувачується ОСОБА_4 .

Судовий розгляд у об`єднаних кримінальних провадженнях практично завершено, допитано обвинувачених, потерпілих, вивчено письмові докази, тому ризик ухилення, знищення доказів чи впливу на потерпілих та свідків зник. Однак ризик можливого вчинення ОСОБА_4 з огляду на його репутацію іншого кримінального правопорушення до закінчення судового провадження по справі залишається. Про це свідчить відсутність у обвинуваченого постійного легального джерела доходів, його поведінка під час розслідування та судового розгляду кримінальних проваджень, оскільки перебуваючи на домашньому арешті під час судового розгляду справи щодо нього він знову вчинив злочин, а тому не зважаючи на наявність міцних соціальних зв`язків ( бабусі, цивільної дружини, малолітньої дитини) домашній арешт не зможу попередити вищезгаданий ризик.

Будь-яких інших підстав та обставин, які би свідчили про доцільність змінити запобіжний захід на менш суворий у клопотанні не зазначено та в судовому засіданні на даний час не встановлено, тому у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_6 слід відмовити.

Що стосується клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , та продовження домашнього арешту ОСОБА_5 , то суд виходячи із наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення до закінчення судового провадження ОСОБА_4 , і зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, вважає за доцільне з огляду на те, що судовий розгляд практично завершено його продовжити на 30 днів, задовольнивши клопотання прокурора частково.

Враховуючи викладене, керуючись ст.72 КК України, ст. 176, 177, 181, 183, 199, 201, 331, 372 КПК України,

ухвалив:
Відмовити у задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити частково.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - тримання під вартою залишити без зміни та вважати продовженим на 30 днів, до 09 червня 2016 року включно.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити частково.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді домашнього арешту продовжити на 30 днів, а саме, до 09 червня 2016 року включно, заборонивши залишати житло за адресою АДРЕСА_1 в нічний період доби з 22 год. 00 хв до 06 год. 00хв.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- негайно повідомляти суд про зміну свого місця проживання та / або роботи;

- утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 .

Копію ухвали направити для виконання Київському СІЗО № 13 та Фастівському відділенню поліції Васильківського відділу ГУ Національної поліції у Київській області, про результати її виконання повідомити суд встановленим порядком.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10