Справа № 461/418/16-к
Провадження № 1-кп/461/159/16
УХВАЛА

судового засідання

22.03.2016 року Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

ОСОБА_14 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

По даному кримінальному провадженню ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2015 року обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , кожному окремо, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В подальшому строк дії даного запобіжного заходу щодо кожного з обвинувачених був продовжений судом.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії раніше обраного обвинуваченим запобіжного заходу, з підстав, які стали причиною обрання такого.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в судовому засіданні, кожен окремо, заперечили клопотання та просили змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 клопотання прокурора заперечили з мотивів безпідставності та просили змінити запобіжний захід на на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник ОСОБА_14 відніс клопотання на розсуд суду.

Потерпілий клопотання прокурора залишив на розсуд суду.

Судом встановлено, що до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Львівському слідчому ізоляторі.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Крім цього, положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що достатніх гарантій з цього приводу суду не надано та не здобуто таких гарантій в ході розгляду справи.

Суд бере до уваги і правову позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, що на думку суду має місце в цій справі.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що продовжують мати місце ризики враховані при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості, обсягу доказів, які підлягають дослідженню, кількості потерпілих та свідків по справі, які підлягають виклику для допиту в судовому засіданні, не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинувачених, а й характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачуються, такий, виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинувачених від суду. Так, суд враховує, що по відношенню щодо кожного з вищеназваних обвинувачених, такий запобіжний захід дозволить перешкодити вчиненню ними іншого кримінального правопорушення, уникне ризикам переховування від суду та здійснення тиску на потерпілих та свідків.

Таким чином, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, а тому наявна необхідність у продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням визначеного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20.05.2016 року включно.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , термін тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20.05.2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя ОСОБА_1