Єдиний унікальний № 500/3676/16-к
Провадження № 1-кп/500/349/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про призначення судового розгляду
25 липня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
КП «Жилсервіс-2», ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12

представник потерпілого

КП «Жилсервіс-2» ОСОБА_13 ,

провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001612, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:
08 липня 2016 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні. Ухвалою від того ж числа було призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представник КП «Жилсервіс-2» ОСОБА_13 , захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у підготовче судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час його проведення повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду через SMS-повідомлення, про причини неприбуття суд не повідомили. Від вказаних потерпілих заяв про відкладення підготовчого судового засідання або про бажання взяти у ньому участь не надходило. Проведення підготовчого судового засідання без участі вказаних потерпілих не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим суд з урахуванням думок учасників судового провадження дійшов висновку про можливість його проведення без їх участі.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, що з`явилися у судое засіданні, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта з таких підстав.

Так, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Ізмаїльському міськрайонному суду Одеської області. Підстав для закриття кримінального провадження або для його зупинення не вбачається. Також не вбачається підстав для повернення обвинувального акта прокурору. Угоди про примирення до суду не надійшло.

Під час підготовчого судового засідання від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання про здійснення судового виклику в судове засідання для допиту лише обвинуваченого ОСОБА_4 та потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника КП «Жилсервіс-2» ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Прокурор також заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з посланням на те, що на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування такого запобіжного заходу.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представник КП «Жилсервіс-2» ОСОБА_13 , обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти виклику вказаних осіб та не заявили про виклик інших осіб для допиту, потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представник КП «Жилсервіс-2» ОСОБА_13 також не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_14 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт, пославшись на те, що прокурор у своєму клопотанні зазначає, що обвинувачений під час провадження досудового слідства перебував у слідчому ізоляторі, де спілкувався з особами, які теж перебувають під слідством, які могли негативно вплинути на ОСОБА_4 , а тому, з метою недопущення такого негативного впливу на обвинуваченого, останньому слід змінити запобіжний захід.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню, в судове засідання для допиту під час судового розгляду підлягають виклику перелічені особи, а також обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_14 слід відмовити з таких підстав.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2016 р. під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховатися від органу досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому відносно ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 29 липня 2016 року.

Згідно ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 3 ст. 315 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засади верховенства права, закріпленої у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (див. рішення у справі «Яблонський проти Польщі», N 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справах «Іловецький проти Польщі», N 27504/95, п. 61, від 4 жовтня 2001 року, та «Смирнова проти Росії», NN 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX).

Суд також оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, у тому числі те, що він не одружений, не має й утриманців, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та навчання.

Враховуючи, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, не зникли, оскільки є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховатися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що він, будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, у тому числі за тяжкі злочини, не маючи постійного місця роботи, знов обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів також проти власності, у тому числі тяжких, через незначний час після відбуття покарання за попереднім вироком суду.

Вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки є чіткі ознаки того, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_4 може ухилитися від суду та продовжити вчиняти нові злочини, порушуючи права інших осіб, а тому справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу.

Разом з цим, суд дійшов висновку, що прокурор ОСОБА_3 не довів виникнення ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику того, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно вплинути на свідків, оскільки прокурор у судовому засіданні лише послався на абстракту можливість з`явлення цього ризику, не надавши та навіть не зазначивши докази про його існування, прокурор навіть зазначив, що з урахуванням позиції обвинуваченого відсутня необхідність викликати свідків для допиту. А тому суд відкидає посилання прокурора про виникнення цього ризику та не приймає його до уваги. Суд також не приймає до уваги обґрунтування прокурора на існування ризиків перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під час провадження досудового слідства у слідчому ізоляторі, де спілкувався з особами, які теж перебувають під слідством, які могли негативно вплинути на ОСОБА_4 , оскільки ці посилання прокурора жодним чином не свідчать про обґрунтування продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Суд з наведених вище підстав не вважає ці обставини підставою для зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, на що послався захисник ОСОБА_14 .

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на строк, що не перевищує 60 днів, до 23 вересня 2016 року, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 314 316, 370 372 КПК України, суд

ухвалив:
Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, в залі судових засідань № 3 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул.Клушина, 2, на 29 липня 2016 року, на 10:30 годину.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачуваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_14 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представника КП «Жилсервіс-2», ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , яких викликати в судове засідання.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити, в клопотанні захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, до 23 вересня 2016 року.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 23 вересня 2016 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПтС України в Одеській області (№22) для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1