Ухвала
іменем україни
25 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000977 за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2015 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку
та мешканку

АДРЕСА_1 , громадянку
України, раніше судиму останнім за часом
вироком:
- Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2013 року за частиною 3 статті 185 КК України на 4 роки позбавлення волі з встановленням іспитового строку 2 роки 6 місяців,

засуджено за частиною 3 статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі частини 1 статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2013 року та ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнана винуватою та засуджена за те, що вона 12 листопада 2015 року о 19 годині 30 хвилин, діючи зі злочинним наміром, направленим на таємне повторне викрадення чужого майна ОСОБА_9 , керуючись корисливими намірами, проникла на огороджену територію подвір`я домоволодіння останньої, розташованого по АДРЕСА_1 , звідки таємно, повторно, викрала майно останньої загальною вартістю 337,50 грн, чим завдала матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 лютого 2016 року вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 4 грудня 2015 року щодо засудженої ОСОБА_10 змінено шляхом зазначення в мотивувальній частині вироку кваліфікуючу ознаку повторно, при кваліфікації дій ОСОБА_10 решті вирок суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що апеляційний суд, вирішуючи питання про збільшення обсягу обвинувачення, розглянув кримінальне провадження за відсутності засудженої, відомостей про належне її сповіщення та заяви про розгляд без її участі. В той же час зазначивши в ухвалі думку засудженої, яка не була присутня.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, який підтримав касаційну скаргу, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вирок суду першої інстанції переглядався судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою прокурора, в якій зверталася увага на те, що при кваліфікації дій засудженої за частиною 3 статті 185 КК України відсутня кваліфікуюча ознака повторність, та однією з вимог ставилося кваліфікувати дії останньої з наявністю такої ознаки.

Зазначені доводи та вимоги прокурора суд апеляційної інстанції задовольнив та постановив ухвалу про зміну вироку суду першої інстанції шляхом зазначення в мотивувальній частині вироку кваліфікуючої ознаки - повторність при кваліфікації дій засудженої за частиною 3 статті 185 КК України, залишивши в решті вирок без зміни.

Суд апеляційної інстанції при апеляційному розгляді кримінального провадження вбачав за можливе прийняти рішення у формі ухвали, оскільки відсутнє погіршення становища засудженої за такими доводами та вимогами прокурора. Такі висновки ґрунтуються на тому, що правильність наведення повного переліку кваліфікуючих ознак не потребується за умови їх встановлення та опису у фабулі вироку. У зв`язку з чим вважав, що обов`язкова участь засудженої не потребується.

Проте, з такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погодитися не може.

Зокрема, суд першої інстанції за встановлених обставин повторності дій засудженої, кваліфікував її дій без такої кваліфікуючої ознаки.

Тоді як, суд апеляційної інстанції, до повноважень якого віднесено лише зміна вироку суду першої інстанції у випадку поліпшення становища особи, як то: зменшення обсягу обвинувачення, зміни правової кваліфікації дій особи на менш тяжке кримінальне правопорушення, пом`якшення призначеного покарання, тощо, постановив ухвалу, а не вирок.

А також провів судовий розгляд без участі засудженої, не впевнившись про належне її сповіщення про день та час розгляду кримінального провадження, відомості про що відсутні і в матеріалах кримінального провадження.

Зокрема, в матеріалах кримінального провадження наявні рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення органу прокуратури та потерпілій щодо дати та часу апеляційного розгляду, тоді як адресатом у такому повідомлені також зазначено засуджену.

Отже, з вказаних обставин суд апеляційної інстанції повинен був виправити допущенні судом першої інстанції порушення шляхом ухвалення нового вироку та за участі засудженої або належного сповіщення про розгляд кримінального провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав стверджувати про законність та обґрунтованість ухвали суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Відтак, касаційні вимоги прокурора підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2016 року щодо засудженої ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3