Єдиний унікальний № 500/3794/16-к
Провадження № 1-кп/500/355/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
03 листопада 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачені: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_7 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001448, на підставі угод про примирення за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, інваліда ІІ групи, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, працюючого за наймом, перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, в сім`ї якого виховується малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

15.09.2000 р. Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 141 КК України 1960 р. до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, в силу ст. 461 КК України 1960 р. з відстрочкою виконання вироку строком на 1 рік;

09.07.2001 р. Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 141, ст. 43 КК України 1960 р. до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 20.01.2004 р. на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеса від 19.01.2004 р. в силу ст. 81 КК України умовно-достроково на 7 місяців 4 дня;

26.10.2004 р. Керченським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 15 ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України до 8 років 1 місяця 4 днів позбавлення волі;

10.11.2005 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі, звільненого 27.08.2012 р. на підставі постанови Железнодорожного районного суду м. Симферополя від 27.08.2012 р. в силу ст. 81 КК України умовно-достроково на 11 місяців та 12 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
12 травня 2016 року у першій половині доби, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу таємно викрали металеві ворота з хвірткою вартістю 1 520 грн. та велосипед, точної моделі та марки не встановлено, вартістю 70 грн., чим заподіяли матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 1 590 грн., після чого з викраденим майном з місця злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю визнали себе винними в обсязі пред`явленого їм обвинувачення. В ході судового розгляду вони детально розповіли про обставини злочину та щиро розкаялися в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість викраденого ними майна. Так, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснили, що в с. Стара Некрасівка вони викрали металеві ворота та велосипед, які продали на металобрухт, а гроші поділили. Вони розкаюються у вчиненому.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїми діями вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, а обвинувачений ОСОБА_6 також повторно, та кваліфікує їхні дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

22 вересня 2016 року між потерпілим ОСОБА_7 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, а також між потерпілим ОСОБА_7 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з іншого, були укладені угоди про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, та надані суду у судовому засіданні до початку судового розгляду. 03 листопада 2016 року були укладені уточнення до вказаних угод про примирення від 22 вересня 2016 року та надані суду.

Згідно вказаних угод з уточненнями до них обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язку обвинувачених беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; а також покарання, яке повинні понести ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк один рік, та ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк три роки, а також сторонами узгоджено звільнення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України строком: ОСОБА_7 на один рік, ОСОБА_6 на два роки, з покладанням обов`язків на обох обвинувачених, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. В угодах передбачені наслідки їх укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угод про примирення, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд також погоджується з кваліфікацією її дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Судом також встановлено, що санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачене покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

При цьому судом установлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цілком розуміють права визначені їм п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод судом.

Потерпілий ОСОБА_7 також розуміє наслідки укладення та затвердження даних угод, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки їх невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

У судовому засіданні суд переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Також судом установлено, що умови угод відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.

Так, при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства суд враховує те, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю визнали свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаялися в його вчиненні, активно сприяли його розкриттю, суд також враховує те, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за місцем проживання характеризуються позитивно, а також те, що у них відсутні обставини, що обтяжують їх покарання.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 погоджуються на призначення узгодженої ними та потерпілим міри та виду покарання, а також звільнення від його відбування на підставі ст.ст. 75, 76 КК. Характер взятих обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на себе за угодами зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Підстав для відмови в затвердженні угод судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про примирення між потерпілим ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, а також між потерпілим ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з іншого, і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання зі звільненням від його відбування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не затримувалися, запобіжні заходи відносно них не застосовувались. Клопотань про застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

У силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2016 р. арешт лише на три частини металевих воріт, та в силу п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України їх слід повернути власнику потерпілому ОСОБА_7 . Що стосується іншого переліченого у цій ухвалі майна, то у зв`язку з невстановленням його власників, на підставі ч. 12 ст. 100 КПК, питання про нього підлягає вирішенню в іншому порядку.

Керуючись ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:
Затвердити угоди про примирення від 22 вересня 2016 року з уточненнями від 03 листопада 2016 року, укладені між потерпілим ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншого, та між потерпілим ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_6 , з іншого.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, що передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки, що передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

З набранням вироком законної сили скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.05.2016 р. арешт на три частини металевих воріт, які повернути власнику ОСОБА_7 , арешт на інше майно залишити до вирішення питання про його долю в іншому порядку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1