У Х В А Л А

28 жовтня 2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Рівненської області молодшого радника юстиції ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий в ОВС СВ СУ прокуратури Рівненської області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 , працюючи на посаді молодшого інспектора відділу режиму та охорони 1 категорії Рівненського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області (далі Рівненський СІЗО), згідно наказу №58о/с від 24.11.2011, маючи спеціальне звання старшина внутрішньої служби, будучи службовою особою, яка згідно з вимогами Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» постійно виконує функції представника влади, а також, згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, маючи право на вхід (вихід) до Рівненського СІЗО, порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» щодо заборони використання своїх службових повноважень або свого службового становища та пов`язаних із цим можливостей, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб та 16.10.2016 і 26.10.2016 одержав неправомірну вигоду за вчинення в інтересах ув`язнених, які утримуються у Рівненському СІЗО, дій з використанням наданого йому службового становища за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог ч.1 ст.16, п.12 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», вимог Норм професійної етики працівника кримінально-виконавчої системи України, схваленої колегією Державного департаменту України з питань виконання покарань 21.02.2003, 16.10.2016 увійшов у позаслужбові стосунки із ОСОБА_7 та прийняв від останнього пропозицію неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ув`язнених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які утримуються у Рівненському СІЗО, дій, пов`язаних з використанням наданого йому службового становища.

Так, ОСОБА_5 16.10.2016 приблизно о 16.15 год., перебуваючи біля приміщення Рівненського СІЗО за адресою: м. Рівне вул. Дворецька, 116, прийняв пропозицію ОСОБА_7 передати ув`язненим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на територію Рівненського СІЗО, за неправомірну вигоду, мобільний телефон, який відповідно до п.4 ст.107 Кримінально-виконавчого кодексу України, п.4.5. глави 4 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України за №460/5 від 18.03.2013 (далі Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів), п.5 глави 3 розділу VІ та п.3 глави 6 розділу VІ Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально виконавчої служби України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України за №21/5 ДСК від 17.03.2015 (далі Інструкція із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах), не дозволяється проносити на територію слідчого ізолятора.

Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 , діючи в інтересах ув`язнених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , приблизно о 16.15 год. 16.10.2016 поблизу приміщення Рівненського СІЗО, одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду для себе у вигляді грошових коштів в сумі 300 грн. за вчинення в інтересах зазначених ув`язнених осіб дій з використанням наданого йому службового становища, а саме за перенесення їм забороненої для придбання, зберігання та використання речі мобільного телефону марки «NOKIA C-1». В подальшому, цього ж дня, тобто 16.10.2016, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , використовуючи надане йому службове становище, діючи в інтересах ув`язнених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в порушення вимог ч.1 ст.16, п.6 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», п.4.5. глави 4 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів, п.5 глави 3 розділу VІ та п.3 глави 6 розділу VІ Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах, проніс на територію Рівненського СІЗО та передав ув`язненому ОСОБА_9 мобільний телефон марки «NOKIA C-1».

У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 21.10.2016 приблизно о 12.30 год., перебуваючи біля приміщення залу камерної та органної музики за адресою: АДРЕСА_1 , одержав від ОСОБА_7 три мобільні телефони марки «SAMSUNG GT-E 1200» з номерами IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які відповідно до п.4 ст.107 Кримінально-виконавчого кодексу України, п.4.5. глави 4 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України за №460/5 від 18.03.2013 (далі Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів), п.5 глави 3 розділу VІ та п.3 глави 6 розділу VІ Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах Державної кримінально виконавчої служби України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України за №21/5 ДСК від 17.03.2015 (далі Інструкція із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах), не дозволяється проносити на територію слідчого ізолятора, та прийняв пропозицію останнього передати дані мобільні телефони ув`язненим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на територію Рівненського СІЗО за неправомірну вигоду у вигляді мобільного телефону марки «iPhone 4s». В подальшому, перебуваючи на службі, 24.10.2016, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , використовуючи надане йому службове становище, діючи в інтересах ув`язнених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в порушення вимог ч.1 ст.16, п.6 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», п.4.5. глави 4 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів, п.5 глави 3 розділу VІ та п.3 глави 6 розділу VІ Інструкції із забезпечення режиму, охорони і нагляду за особами, які тримаються у слідчих ізоляторах, проніс на територію Рівненського СІЗО та передав ув`язненому ОСОБА_9 вказані мобільні телефони.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 , діючи в інтересах осіб, що утримуються у Рівненському СІЗО, 26.10.2016, приблизно о 13.40 год., перебуваючи біля входу у нічний клуб «Лагуна» за адресою м. Рівне вул. Соборна, 191, одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду для себе у вигляді мобільного телефону марки «iPhone 4s» з ІМЕІ « НОМЕР_4 » за вчинення в інтересах осіб, що утримуються в Рівненському СІЗО ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , дій з використанням наданого йому службового становища, а саме за перенесення їм заборонених для придбання, зберігання та використання речей трьох мобільних телефонів марки «SAMSUNG GT-E 1200» з номерами IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 368 КК України.

26.10.2016 під час огляду місця події, безпосередньо після одержання ОСОБА_5 неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 виявлено та вилучено службове посвідчення серії НОМЕР_5 , видане 03.04.2013 Управлінням державної пенітенціарної служби України в Рівненській області старшому сержанту внутрішньої служби ОСОБА_5 , молодшому інспектору відділу режиму і охорони, дійсне до 03.04.2017 року (бланк службового посвідчення серії НОМЕР_6 ).
26.10.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

Слідчий вказує, що вказане посвідчення має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тому просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши надані матеріали клопотання, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено що у провадженні СВ СУ прокуратури Рівненської області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 17.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

26.10.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

26.10.2016 під час огляду місця події у ОСОБА_5 виявлено та вилучено службове посвідчення серії НОМЕР_5 , видане 03.04.2013 Управлінням державної пенітенціарної служби України в Рівненській області старшому сержанту внутрішньої служби ОСОБА_5 , молодшому інспектору відділу режиму і охорони, дійсне до 03.04.2017 року (бланк службового посвідчення серії НОМЕР_6 ).
Накладення арешту на вищевказане майно необхідне, оскільки посвідчення має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів та у зв`язку з тим що відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а також те, що відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) з забороною розпоряджатися ним може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 368 КК України, а тому з метою досягнення дієвості вищевказаного кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вищевказане майно, до прийняття процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме службове посвідчення серії НОМЕР_5 , видане 03.04.2013р. Управлінням державної пенітенціарної служби України в Рівненській області старшому сержанту внутрішньої служби ОСОБА_5 , молодшому інспектору відділу режиму і охорони, дійсне до 03.04.2017р. (бланк службового посвідчення серії НОМЕР_6 ), вилучене у ОСОБА_5 під час проведення огляду місця події 26.10.2016р.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів до Апеляційного суду Рівненської області.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1