Ухвала
іменем україни

17 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Піщане Ковпаківського району
м. Суми, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Апеляційного суду Сумської області від 28 липня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись із ухваленим щодо нього рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості, просить його змінити, пом`якшивши призначене покарання. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд апеляційної інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги усіх пом`якшуючих обставин, зокрема того, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, він щиро розкаявся, потерпілий претензій до нього не має.

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 12 травня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено за цим законом покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді арешту на строк 6 місяців.
Вироком Апеляційного суду Сумської області від 28 липня 2015 року вирок місцевого суду скасовано в частині призначення покарання, постановлено новий вирок, яким ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 11 березня 2015 року близько 22 години, зірвавши дверний замок, проник до приміщення пилорами ТОВ ВПБ на вул. Центральній, 43 у смт. Степанівка Сумського району Сумської області, звідки з кабінету бухгалтерії таємно викрав ноутбук марки «НР», завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 4 250 грн.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційному порядку засудженим не оспорюються.
Щодо доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу засудженого, зокрема, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, має сім не знятих та не погашених у встановленому законом порядку судимостей, на шлях виправлення не став.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, дотримався вимог статей 65 67 КК України.
Призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в касаційній скарзі засудженого, колегія суддів не знаходить.
Вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 ухвалений з дотриманням вимог ст.ст. 370, 374, 420 КПК України та є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Сумської області від 28 липня 2015 року щодо нього без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3