Справа № 1-11/2006 Провадження № 5/773/32/16 Головуючий у 1 інстанції:
Категорія: скасування арешту на майно Доповідач: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
заявника ОСОБА_6 ,
представника заявника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання ОСОБА_6 про скасування заходів щодо забезпечення цивільного позову постановою слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 від 15 травня 2006 року, якою накладено арешт на нерухоме майно, що знаходиться на АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В:
15 травня 2006 року постановою слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 було накладено арешт на будинок, який знаходиться на АДРЕСА_1 , у кримінальній справі про обвинувачення неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Вироком Апеляційного суду Волинської області від 27 липня 2006 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винними у вчиненні інкримінованих їм злочинах, частково задоволено цивільний позов та визначено, що у разі відсутності у ОСОБА_9 майна, достатнього для відшкодування, стягнення проводити з його батьків до досягнення першим повноліття.

У поданому клопотанні заявник зазначає, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння будинок на АДРЕСА_1 , належав її матері ОСОБА_11 . ІНФОРМАЦІЯ_1 остання померла, що стверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_6 посилається на те, що при оформленні спадщини їй стало відомо про накладення арешту на вищевказане майно, внаслідок чого вона позбавлена можливості оформити право власності на нього. Вказує на те, що батьки засудженого ОСОБА_9 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 лише проживали у будинку, на який накладено арешт, а не були його власниками. Просить скасувати арешт на нерухоме майно та зобов`язати прокуратуру м. Луцька вилучити записи про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть клопотання, скаржника та її представника, які підтримали його в повному обсязі, прокурора, який заперечив проти його задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Положеннями ч. 1 ст. 126 КПК України (в ред. 1960 року) регламентовано, що забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Вироком Апеляційного суду від 27 липня 2006 року, яким визнано винним та засуджено ОСОБА_9 , вирішено стягнути з першого на користь потерпілої 249 (двісті сорок дев`ять) гривень 30 коп. матеріальної шкоди та 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди, а в разі відсутності в нього майна, достатнього для відшкодування, стягнення проводити з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по 25124 (двадцять п`ять тисяч сто двадцять чотири) гривні 50 коп. з кожного до повноліття ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Отже, ІНФОРМАЦІЯ_3 досяг повноліття та в силу закону особисто несе відповідальність за завдану злочином шкоду.

З огляду на вищенаведене потреба накладення арешту на майно батьків для забезпечення цивільного позову відпала.

Як вбачається з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, засуджений не є власником майна, на яке накладено арешт.

Постановою слідчого від 15 травня 2006 року накладено арешт на майно батьків неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а саме будинок АДРЕСА_1 .

Арешт на земельну ділянку накладався ВДВС Луцького МУЮ не в рамках вказаної кримінальної справи, тому питання про скасування арешту щодо неї апеляційний суд не вирішує.

Враховуючи вищенаведене та керуючись п. 9 Перехідних положень КПК України від 13.04.2012 року, ст.ст. 125, 126, 409 КПК України (в ред. 1960 р.), апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_6 задовольнити частково.

Арешт, накладений постановою слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 від 15 травня 2006 року на нерухоме майно, а саме будинок, який знаходиться на АДРЕСА_1 , скасувати.

В решті клопотання відмовити.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді