Справа № 136/1307/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець кримінальне провадження № 0000158, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2016 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вороніж, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовослужбовець Збройних Силах України по контракту, проживаючого однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , на утриманні знаходиться малолітня дитина, у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України
за участю прокурора ОСОБА_5
підсудного ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 12 червня 2016 року близько 14:30 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), прийшов до домогосподарства ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , де таємно, шляхом вільного доступу із підсобного приміщення сараю, здійснив крадіжку двох металевих секцій паркану загальною вагою 100 кілограм, якими розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду в розмірі 270 гривень (вартість 1 кг. брухту чорних металів станом на 12.06.2016 року становить 2,70 грн.).
Такі умисні дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування було кваліфіковано за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою крадіжка, вчинена повторно та поєднана з проникненням у інше приміщення.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення за обставин наведених в обвинувальному акті.
Суд переконався, що показання підсудного ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що підсудний визнав свою винуватість та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями частини 3 статті 349 КПК України.

Суд вважає, що дії підсудного вірно кваліфіковані за частиною 3 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою крадіжка, вчинена повторно та поєднана з проникненням у інше приміщення.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, яке у відповідності до статті 12 цього Кодексу є тяжким злочином, особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, на диспансерному та наркологічному обліку не перебуває, раніше судимий: 06.07.2012 року Липовецьким районним судом Вінницької області засуджений за частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 15, частиною 1 статті 129 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 29.08.2013 року Липовецьким районним судом Вінницької області засуджений за частиною 2 статті 185, на підставі статтею 71 КК України призначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місця позбавлення волі; 23.06.2015 року звільнений з Літинської ВК № 123 у зв`язку з відбуттям покарання.

Судом також враховано, що на підсудного, який є батьком малолітнього ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, в тому числі утримувати її. Матір дитини, ОСОБА_4 , з якою підсудний проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, є тимчасово непрацездатною, оскільки перебуває в післяродовій відпустці. До складу сім`ї ОСОБА_3 входить ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 , а також її семеро дітей під попередніх шлюбів, які за віком неповнолітні. Доходом сім`ї є грошове забезпечення підсудного, яке він отримує у зв`язку з проходженням військової служби в Збройних Силах України, а також допомога на дітей, яка виплачується державою.
Відповідно до статті 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання підсудного щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_3 , відповідно до статті 67 КК України, є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення підсудним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією частини статті за якою інкриміновано його діяння. При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення їх від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

Суд вважає, що призначення більш суворого покарання унеможливить виконання ОСОБА_3 обов`язків батька, що негативно вплине на виховання та утримання малолітньої дитини, а також утримання матері дитини, яка тимчасово непрацездатна, у зв`язку з чим потребує допомоги в утриманні і вихованні багатодітної сім`ї в якій проживає підсудний.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про процесуальні витрати та речові докази суд вирішує відповідно до положень ст. 100, 124 КПК України.

В ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, ст. 12, 65-67, 75, 76, 185 ч.3 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно статті 76 ч.1 пп. 1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази: дві секції огорожі, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити у її розпорядженні.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1