Справа № 352/2356/15-к
Провадження № 1-кп/352/49/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківська, українця, освіта середня, розлученого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , гр.України, у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, суд-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Злочин скоєно за наступних обставин.

Обвинувачений 15.08.2015 року, біля 14.00 год., спільно із ОСОБА_8 перебували по вул. С.Стрільців, у смт. Лисець, неподалік магазину «Віка», де знаходився автомобіль марки «Опель Вектра, 1.8», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який належить потерпілому ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_9 не зачинивши двері автомобіля зайшов в приміщення магазину «Віка», що побачив ОСОБА_7 . Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_7 пересвідчившись в тому, що двері автомобіля не зачинені, та що за його діями ніхто не спостерігає в нього виник умисел на таємне заволодіння чужим майном.

Після чого, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, вступив у злочинну змову із ОСОБА_8 , якому запропонував спільне вчинення злочину крадіжки, на що ОСОБА_8 погодився.

Після ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розприділили між собою ролі. ОСОБА_8 спостерігав за діями потерпілого ОСОБА_9 , який на той час перебував у приміщенні магазину «Віка», розмовляв по мобільному телефону із ОСОБА_7 , координуючи його дії.

В цей час, ОСОБА_7 перебуваючи поряд із автомобілем ОСОБА_9 відчинив двері автомобіля зі сторони водія, поводячи себе спокійно, ніби то є його автомобіль та переконавшись в тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, із салону автомобіля таємно викрав гроші в сумі 31000 гривень, які знаходилися в поліетиленових пакетах у бардачку автомобіля.

Після вчинення злочину ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , з викраденими грошима скрилися з місця вчинення злочину, у такий спосіб завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 31000 гривень.

Судом встановлено, що під час судового розгляду даного кримінального провадження між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 24.05.2016 року укладено угоду про примирення. Згідно з умовами укладеної між сторонами угоди про примирення обвинувачений до моменту підписання даної угоди добровільно відшкодував потерпілому 13000 грн. матеріальну.

Сторони узгодили, що за скоєння даного злочину, із врахуванням вимог ст.ст. 65, 66 КК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим вини у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, добровільне відшкодування завданих збитків, позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання, наявності у нього на утриманні трьох неповнолітніх дітей, обвинуваченому призначається покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ст.75 КК України він звільняється від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Сторонам зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, а саме: для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку суду згідно ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від прав, передбачених ст.474 КПК України, для потерпілого обмеження права оскарження вироку суду згідно ст.ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати у подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Сторонам також відомі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся; просив суд затвердити угоду про примирення, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі укладення угоди, наслідки невиконання угоди розуміє.

Потерпілий та його представник у судовому засіданні також просили затвердити угоду про примирення.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст.473 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладену угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 слід затвердити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.468, ч.ч.1,3,5 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення, яка укладається у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Надана суду угода відповідає вимогам, які пред`являються до угоди про примирення, що передбачені ст.471 КПК України, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Обставин, які б вказували на необхідність відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.

Зокрема, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, а узгоджене покарання обвинуваченому, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, у виді позбавлення волі на строк один рік із застосуванням ст.75 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення від 24 травня 2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді одного року позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд лише з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Головуючий ОСОБА_1