Справа №575/719/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/140/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 4 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в селі Добрянське Виликописарівського району Сумської області, а проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений:

за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі;

за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

за ст. 187 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Стягнуто процесуальні витрати 2702 грн 52 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочинів за наступних обставин.

9 квітня 2015 року біля 11 години обвинувачений ОСОБА_8 через незамкнені двері проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав гальмівні колодки на автомобіль ГАЗ-53, вартістю 250 грн 80 коп., коробку перемикання передач мотоцикла ІЖ Юпітер 5, вартістю 45 грн та інше аналогічне майно, всього на загальну суму 1450 грн 50 коп., чим завдав шкоди власнику майна ОСОБА_9 .

Не зупинившись на скоєному, біля 9 години 10 квітня 2016 року обвинувачений ОСОБА_8 повторно з території господарства ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 таємно викрав металеві кути в кількості 4 шт. вартістю 69 грн 06 коп., металеві завіси вартістю 120 грн та металобрухт вагою 62 кг і вартістю 173 грн 60 коп., а всього майна на загальну суму 362 грн 66 коп.

В ніч на 21 квітня 2016 року, близько 2-ї години обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та маючи намір на напад з метою заволодіння чужим майном, вибив віконну раму та проник до будинку АДРЕСА_1 , де вчинив напад на ОСОБА_10 , 1932 року народження, вимагаючи у останнього гроші, при цьому двічі вдарив потерпілого дерев`яною палкою по голові та використовуючи ніж, погрожував ОСОБА_10 заподіянням тілесних ушкоджень, а також ножем завдав ушкодження у виді порізу в області середньої фаланги п`ятого пальця лівої кисті та знову вдарив палкою по голові. В результаті розбійного нападу ОСОБА_8 відкрито заволодів коштами ОСОБА_10 в розмірі 6600 грн, крім того заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 заперечує участь обвинуваченого у нападі на ОСОБА_11 , водночас вважає, що дії ОСОБА_8 за ст. ст. 185 ч. 2 та 185 ч. 3 КК України кваліфіковані правильно. На думку захисника відсутні переконливі докази участі обвинуваченого у розбійному нападі, оскільки потерпілий похилого віку, має слабкі зір та слух, точну суму викрадених грошей не пам`ятає.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Вислухавши доповідь судді про обставини кримінального провадження та зміст апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника на її підтримку, думку прокурора про відсутність підстав для її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Судом правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження та зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, зокрема показаннях самого обвинуваченого у судовому засіданні, в яких він повністю визнавав себе винним у скоєнні злочинів і не заперечував своєї причетності до вчинення таємних крадіжок чужого майна.

Суд першої інстанції ретельно перевірив доводи обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_8 вчинив лише крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_9 та не має відношення до розбійного нападу на ОСОБА_11 .

Викладені у вироку мотиви визнання цих доводів безпідставними колегія визнала аргументованими і такими, що відповідають матеріалам кримінального провадження.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що участі у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_10 він не скоював, на думку колегії суддів є безпідставними.

Так, суд першої інстанції правильно послався на показання ОСОБА_8 під час слідчого експерименту 21 травня 2015 року, коли він за участі захисника в деталях розповів та показав на місці, за яких обставин скоїв розбійний напад на будинок потерпілого ОСОБА_10 (а.с. 174-191).

Це підтвердили допитані в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були залучені в якості понятих та пояснили, що тиску на обвинуваченого працівниками правоохоронних органів не було і його участь у слідчій дії була добровільною.

Під час проведення судово-психіатричної експертизи 22 червня 2015 року обвинувачений ОСОБА_8 в поясненнях експертам не заперечував свого проникнення до будинку потерпілого ОСОБА_10 з метою отримання від нього грошей.

Послідовними та узгодженими між собою є показання потерпілого ОСОБА_10 в ході слідчого експерименту 12 липня 2015 року, який розповів про обставини вчиненого на нього розбійного нападу, зокрема повідомив, що невідома особа била його по голові, погрожувала ножем та вимагала гроші і боячись за своє життя він вимушений був повідомити нападника про їх місцезнаходження. (а.с. 196-206).

Зазначене підтвердила допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 , до якої серед ночі прийшов потерпілий ОСОБА_10 та пояснив, що втік від нападника, при цьому у нього було пошкоджене обличчя та малися порізи на пальцях рук.

Згідно протоколу огляду місця події від 21 квітня 2015 року, внаслідок розбійного нападу у домоволодінні ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 виявлені пошкодження майна потерпілого. (а.с. 145-156).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 30 квітня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_8 на прохання працівників правоохоронних органів видав речі, які були на ньому 21 квітня 2015 року, зокрема куртку темного кольору, на якій малися пошкодження в області рукава.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_15 підтвердив, що ввечері 20 квітня 2015 року вживав з обвинуваченим спиртні напої, при цьому ОСОБА_8 був одягнений у куртку темного кольору та мав при собі ліхтар і ніж.

1 травня 2015 року обвинувачений ОСОБА_8 видав ніж працівникам правоохоронних органів. (а.с. 163).

Як вбачається з висновку експерта № 548 від 18 травня 2015 року, виявлена на уламку скла, що було вилучене із домоволодіння потерпілого ОСОБА_10 речовина бурого кольору, є кров, яка за своїм походженням можлива від обвинуваченого ОСОБА_8 (а.с. 170-171).

Кров також була виявлена на куртці обвинуваченого ОСОБА_8 і, відповідно до висновку експерта № 551 від 19 травня 2015 року, за своїм походженням можлива від останнього, дані щодо походження її від потерпілого ОСОБА_10 відсутні. (а.с. 167-169).

На думку колегії суддів, слід критично відноситися до твердження захисника в апеляційній скарзі стосовно того, що висновок експерта від 18 травня 2015 року № 548 не може бути допустимим доказом вини обвинуваченого, оскільки виявлена на вилученому з домоволодіння потерпілого склі кров можлива за своїм походженням від обвинуваченого ОСОБА_8 , але при цьому у останнього не було виявлено тілесних пошкоджень, оскільки даний огляд проводився не відразу після події, а через деякий час і дрібні порізи на тілі обвинуваченого могли загоїтися.

Водночас отримані потерпілим тілесні ушкодження за часом та характером їх нанесення збігаються з датою вчинення злочину, крім того наявний у ОСОБА_10 поріз фаланги 5 пальця лівої кисті, відповідно до висновку експерта № 147 від 15 липня 2015 року, міг утворитися саме від дії леза ножа, вилученого у обвинуваченого ОСОБА_8 (а.с. 195).

Таким чином, результати огляду місця події, висновки зазначених експертиз, показання свідків, потерпілого, дані проведеного за участю ОСОБА_8 слідчого експерименту повністю підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому розбійного нападу, а твердження ОСОБА_8 про те, що він не причетний до вчинення даного злочину, колегія суддів розцінює як спосіб останнього уникнути покарання.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом матеріалів кримінального провадження.

Порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування чи зміни вироку при проведенні розслідування кримінального провадження правоохоронними органами, допитах ОСОБА_8 , проведення з ним слідчого експерименту та під час розгляду справи в суді першої інстанції не встановлено.

Твердження обвинуваченого та його захисника про те, що на стадії досудового розслідування до ОСОБА_8 застосовувалися недозволені методи слідства, внаслідок чого обвинувачений обмовив себе у вчиненні розбійного нападу, якого фактично не вчиняв, є безпідставними.

Суд всебічно і ретельно перевіряв це питання і не знайшов доказів, які б підтверджували заяву обвинуваченого про застосування незаконних методів слідства під час розслідування кримінального провадження.

Крім того, судом апеляційної інстанції надавалася можливість обвинуваченому та його захиснику ОСОБА_7 оскаржити до суду рішення правоохоронних органів про відсутність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань обставин бездіяльності слідчого або прокурора, але вони від цього відмовилися.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про несправедливість вироку внаслідок суворості покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 та вважає, що покарання за його видом та розміром відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєних правопорушень та обставини, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема і ті, які в своїй апеляційній скарзі наводить захисник, а саме слабке здоров`я обвинуваченого, його в цілому позитивну характеристику, притягнення до кримінальної відповідальності вперше.

Таким чином, усі обставини справи досліджені судом всебічно, повно й об`єктивно, зібраним доказам дана належна оцінка в їх сукупності і дії засудженого за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 187 ч. 3 КК України кваліфіковані правильно.

З огляду на викладене вирок є законним і обґрунтованим, а тому, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 4 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4