Дата документу Справа № 326/2084/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/998/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 326/2084/14-к
Категорія: ст. 382 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маринівки Приморського району Запорізької області, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,
встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою від 08.10.2015 року звернувся захисник ОСОБА_8 /т. 2 а.п. 239-241б/, в якій просить вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12.08.2015 року щодо ОСОБА_7 /т. 2 а.п. 205-207/ скасувати та закрити щодо нього провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування скарги апелянт послався на те, що вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 382 КК України - немає; судом невірно встановлений той факт, що мало місце умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, так як висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; ані ОСОБА_7 , ані державний виконавець не знали як виконувати рішення господарського суду Запорізької області, а відсутність установчих документів, які були вилучені працівниками міліції та знаходяться як докази в іншому кримінальному провадженні, робило неможливим надання їх державному реєстратору для припинення юридичної особи ДП «СП» Надія» відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Також суд у порушення ч. 1 ст. 410 КПК України, неповно з`ясував всі обставини справи, які наявні в матеріалах справи, та не звернув уваги на те, що акти від 14.08.2012 року та 21.08.2012 року, якими на ОСОБА_7 було накладено штраф, у порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження» ані ОСОБА_7 як боржником, ані понятими - не підписувалися, що тягне за собою визнання зазначених актів недійсними; сама процедура притягнення до кримінальної відповідальності, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», була порушена, у зв`язку з чим, у начальника Приморського ВДВС не було підстав для звернення до Приморського РВ УМВС України по Запорізькій області із поданням про порушення кримінальної справи; ухвала господарського суду Запорізької області від 27.09.2012 року, якою роз`яснено рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2011 року, ОСОБА_7 була оскаржена спочатку до Донецького апеляційного господарського суду, а згодом і до Вищого господарського суду України, остаточне рішення було прийнято тільки в грудні 2012 року.

На підставі викладеного суд, на думку апелянта, мав визнати ці обставини поважними причинами, які зробили виконання рішення господарського суду Запорізької області у встановлений державним виконавцем строк неможливим, отже, неповнота дослідження доказів на досудовому розслідуванні та в суді призвела до винесення судом вироку, в якому наявні висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Також, як вважає захисник, мають місце істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: у порушення вимог ст. 99 КПК України суд виніс обвинувальний вирок, в якому послався лише на копії письмових документів, не маючи їх оригіналів, а стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження 22.05.2015 року були долучені письмові докази, які в порушення вимог ч. 11 ст. 290 КПК України, стороні захисту не відкривалися, проте, суд посилається на них в своєму вироку.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 382 КК України до одного року позбавлення волі, з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчою діяльністю строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити, прокурора із запереченнями стосовно доводів апеляційної скарги та з позицією про часткове задоволення вимог апеляційної скарги в частині скасування вироку, але з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, у зв`язку з допущенням судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, у тому числі ст. 9 КПК України, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно з вироком, наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (далі РВ ФДМУ по Запорізькій області) №194 від 23.07.2008 року прийнято рішення про припинення державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Надія» (далі - ДП «СП» Надія») шляхом передання майна, прав та обов`язків колективному сільськогосподарському підприємству «Надія-2008» (далі - КСП «Надія-2008), яке стає правонаступником майнових прав та обов`язків ДП «СП «Надія», згідно із договором безоплатної передачі (купівлі-продажу) майна.

Пунктом 2 зазначеного наказу призначено членів комісії з припинення юридичної особи ДП «СП «Надія», головою зазначеної комісії - ОСОБА_7 , який відповідно до контракту з 08.06.2007 року обіймав посаду директора ДП «СП «Надія».

Пунктом 3 того ж наказу голову комісії з припинення юридичної особи - підприємства ОСОБА_7 зобов`язано забезпечити виконання процедури припинення у порядку, визначеному ст. ст. 105-107 Цивільного кодексу України та розділом IV Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Крім того, пунктом 4 передбачено, що відповідальність за дотримання норм чинного законодавства в процесі здійснення процедури припинення юридичної особи - підприємства та терміну його виконання покладається на ОСОБА_7 .

Державним реєстратором 26.08.2008 року на підставі наказу РВ ФДМУ по Запорізькій області від 23.07.2008 року № 194 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про прийняте рішення щодо припинення юридичної особи ДП «СП «Надія».

РВ ФДМУ по Запорізькій області 10.09.2008 року затверджено план приватизації ДП «СП «Надія». Між органом приватизації (РВ ФДМУ по Запорізькій області) та головою правління КСП «Надія-2008» ОСОБА_9 03.10.2008 року укладено договір № 1164 безоплатної передачі майна ДП «СП «Надія», за яким орган приватизації зобов`язується безоплатно передати у власність КСП «Надія-2008» майно ДП «СП «Надія», а КСП «Надія-2008» - прийняти майно в порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Між РВ ФДМУ по Запорізькій області та КСП «Надія 2008» складено акт приймання-передавання нерухомого майна, за яким головою правління колективного підприємства ОСОБА_9 прийнято майно за переліком.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.08.2011 року у справі №8/5009/2901/11 задоволено позов РВ ФДМУ по Запорізькій області до ДП «СП «Надія» та зобов`язано відповідача вчинити дії та надати державному реєстратору документи для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, передбачені ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», у разі державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті перетворення для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи голова комісії з припинення або уповноважена ним особа після закінчення процедури припинення, передбаченої законом, але не раніше закінчення строку заявлення вимог кредиторами повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстраторові такі документи:

- заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті злиття, приєднання, поділу або перетворення;

- підписаний головою і членами комісії з припинення юридичної особи та затверджений засновниками (учасниками) юридичної особи або органом, який прийняв рішення про припинення юридичної особи, примірник оригіналу передавального акта, якщо припинення здійснюється в результаті злиття, приєднання або перетворення, чи розподільчого балансу, якщо припинення здійснюється в результаті поділу, або їх нотаріально засвідчені копії.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.10.2011 року апеляційну скаргу ДП «СП «Надія» залишено без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2011 року - без змін.

Суддею господарського суду Запорізької області ОСОБА_10 у цій справі 25.05.2012 року видано судовий наказ «Про примусове виконання рішення». На підставі наказу 30.07.2012 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції (далі - ВДВС Приморського РУЮ) ОСОБА_11 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження зі встановленням строку для добровільного виконання рішення суду до 06.08.2012 року. Копію зазначеної постанови ОСОБА_7 , відповідно до його письмової заяви від 08.08.2012 року, отримав 06.08.2012 року.

Державним виконавцем ВДВС Приморського РУЮ ОСОБА_12 14.08.2012 року у межах зазначеного виконавчого провадження винесено постанову про накладення на ОСОБА_7 штрафу в розмірі 340,00 гривень за невиконання рішення суду.

Державним виконавцем ВДВС Приморського РУЮ ОСОБА_12 21.08.2012 року у межах виконавчого провадження винесено постанову про накладення на ОСОБА_7 штрафу у подвійному розмірі - 680,00 гривень за невиконання рішення суду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.09.2012 року за заявою відділу Державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції роз`яснено рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2011 року у даній справі, яке полягає у виготовленні та поданні ДП «СП «Надія» документів, необхідних державному реєстратору для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців».

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.10.2012 року апеляційну скаргу ДП «СП «Надія» на ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.09.2012 року залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У подальшому начальником ВДВС Приморського РУЮ ОСОБА_13 до Приморського РВ ГУМВС України в Запорізькій області спрямовано подання для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за умисне невиконанню особою рішення суду та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за судовим наказом № 8/5009/2901/11 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У порушення вимог вищезазначених законів, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду голови комісії з припинення юридичної особи ДП «СП «Надія», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій відповідно до наказу РВ ФДМУ по Запорізькій області № 194 від 23.07.2008 року, тобто будучи службовою особою та зобов`язаним виконати зазначені у рішенні господарського суду Запорізької області від 10.08.2011 року у справі №8/5009/2901/11 дії з підготовки та надання документів, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», з 06.08.2012 року до теперішнього часу їх не здійснив, чим умисно не виконав рішення суду, що набрало законної сили.

Суд, виклавши зміст висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вироку, визнав його доведеним.

З огляду на положення ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд не дотримався зазначених вимог закону та вимог ст. 374 КПК України, згідно з якими, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, суд повинен зазначити, у тому числі: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, у тому числі позиції та пояснення сторін по обставинам провадження.

Згідно з обвинувальним актом по кримінальному провадженню досудовим розслідуванням обвинуваченому було висунуте обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, вчинене службовою особою.

Як визначено законодавцем, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам кримінального процесуального закону, а саме ст. 291 КПК України, норми якої передбачають викладення в обвинувальному акті фактичних обставин, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, що по провадженню досудовим розслідуванням дотримано не було.

Диспозицією ч. 2 ст. 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Як зазначено в Ухвалі колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20 травня 2010 року, за змістом ч. 2 ст. 382 КК України невиконання судового рішення є бездіяльністю, яка означає незастосування службовою особою передбачених законом і цим судовим актом заходів, необхідних для цього виконання, за умови, якщо на цю службову особу покладено обов`язок і вона має реальну можливість виконати цей судовий акт. При цьому невиконання може мати і характер ухилення, коли службова особа відкрито не відмовляється від виконання судового рішення, однак докладає певних зусиль, які фактично унеможливлюють це виконання.

Зміст обвинувачення, висунутого ОСОБА_7 досудовим розслідуванням за ч. 2 ст. 382 КК України, не відповідає диспозиції закону та не розкриває суть обвинувачення, яке, виходячи із визначених законом ознак та форми вини цього злочину, є неконкретним, що унеможливлює здійснення по такому обвинуваченню ефективного захисту.

Суд першої інстанції ще на стадії підготовчого судового засідання, вирішуючи питання про призначення судового розгляду по обвинувального акту, не перевірив його на відповідність вимогам КПК України, у тому числі ст. 291 КПК України, і не надав цьому питанню належної оцінки.

Не позбавлений був суд можливості дати оцінку змісту висунутого обвинувачення і під час судового розгляду, у тому числі в частині його узгодженості зі змістом резолютивної частини ухвали господарського суду Запорізької області від 10.08.2011 року, в невиконанні якої обвинувачується ОСОБА_7 .

Однак суд, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, навівши їх у мотивувальній частині вироку і не вдаючись в суть їх змісту та обставин подій, відображених у доказах, обмежився лише викладенням фактичних обставин, по яким кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 382 КК України, що не відповідає вимогам ст. 374 КПК України і вплинуло на законність та обґрунтованість ухваленого по провадженню вироку.

Не дав суд у вироку оцінку й обставинам, на які посилалась сторона захисту на спростування обвинувачення, у тому числі обвинувачений, як під час судового розгляду, так і під час судових дебатів. Пояснення обвинуваченого в суді у вироку викладені стисло і вибірково.

Допущена судом в цій частині неповнота стала наслідком подання стороною захисту апеляційної скарги з обґрунтуванням та посиланням на обставини, яким суд першої інстанції не надав оцінки і які залишив поза увагою, що унеможливлює їх перевірку та оцінку апеляційною інстанцією, як судом першої інстанції.

Сукупність наведених порушень вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції колегія суддів вважає істотними і такими, що свідчать про невідповідність здійсненого судового провадження в суді першої інстанції такій загальній засаді кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України). Ці ж порушення були допущені і посадовими особами досудового розслідування під час складання обвинувального акта.

Отже, наведені обставини позбавляють апеляційну інстанцію можливості ухвалити по провадженню остаточне рішення по суті обвинувачення, у тому числі по вимогам апеляційної скарги рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутності події кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у тому ж суді першої інстанції в іншому його складі зі стадії підготовчого судового засідання відповідно до вимог ст. ст. 415, 416 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 від 08.10.2015 року в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 серпня 2015 року по кримінальному провадженню щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому його складі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4