Справа № 183/4587/16
№ 1-кп/183/820/16
В И Р О К
іменем України
26 вересня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0001988 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, маючого середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.11.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільнився 27.03. 2015 році умовно-достроково, не відбутий строк 10 місяців 17 днів,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
20.05.2016 року близько 21 годин 00 хвилин ОСОБА_4 , проходячи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , побачив відчиненні двері гаражу, розташованого на території вказаного домоволодіння. У цей час у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду марки «Formula», та велосипеду марки «Україна».
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 таємно проник до вищевказаного гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Formula», вартістю 2 013,00 грн., та велосипед марки «Україна», вартістю 925,00 грн.
Після цього, ОСОБА_4 покинув місце скоєння злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2 938,00 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснив, що 20.05.2016 року близько 21.00 годині він, проходячи по пров. Толстого в м. Новомосковську, побачив, що на території домоволодіння по вул. Комарова відкритий гараж. Він переліз через паркан, зайшов до гаражу, звідки викотив два велосипеда, які перекинув їх через паркан, після чого переліз сам. Сівши на один велосипед, інший він держав в руках, і, таким чином, разом з обома велосипедами з місця скоєння злочину зник, поїхавши до себе до дому на вул. Севастопольську м. Новомосковська. Через два тижні до нього до дому приїхали співробітники поліції, яким він видав велосипед «Формула». Інший велосипед «Україна» у нього викрали. Але, він повернув ОСОБА_6 аналогічний велосипед. У скоєному він щиро кається.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, поєднаного із проникненням у інше приміщення доведена у повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане із проникненням у інше приміщення.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що вчинений ОСОБА_4 злочин є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який має судимість за умисний корисливий злочин.

Однак, обставинами, які пом`якшують покарання суд, визнає щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, а також добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Тому, з урахуванням особи винного, який свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдану ним шкоду під час досудового розслідування, а також враховуючи думку потерпілої, яка претензій до обвинуваченого не має, та не просила суворо покарати останнього, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю три роки, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавленням волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирішуючи долю речових доказів, відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України, суд вважає, що велосипед марки «Formula» слід залишити за належністю ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на три роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до кримінально виконавчої інспекції у встановлені ними дні, не виїжджати без їх дозволу за межі України на постійне проживання, повідомляти їх про зміну місця свого проживання.
Речові докази, а саме: велосипед марки «Formula» залишити за належністю ОСОБА_6 .
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1