Справа № 214/7151/15-к
1-кп/214/132/16
У Х В А Л А
іменем України
11 березня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю представника потерпілого ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

за участю представника служби у справах дітей ОСОБА_7

за участю представника кримінальної поліції в справах дітей ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні по судовому розгляду в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001540 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 завила клопотання, в якому просить призначити по справі проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи, на вирішення якої поставити питання: який характер та локалізація тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому ОСОБА_9 ; яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого, яке ушкодження обумовлює небезпечність для життя в момент його заподіяння; в результаті якого виду травматичної дії могли бути спричинені виявлені

ушкодження; який безпосередньо механізм заподіяння ушкоджень; чи правильно та своєчасно проводилось консервативне лікування ОСОБА_9 ; які причини призвели до операції з плином 10 днів після госпіталізації; чи поєднаний розлад здоров`я потерпілого зі стійкою втратою працездатності не менше як на третину, до якої категорії хворобливих станів належить.

В обґрунтування клопотання зазначає наступне. Висновок судово-медичної експертизи №1299 від 06.07.2015 року викликає сумніви у допустимості як доказу. Постанова про призначення судово-медичної експертизи на досудовому слідстві винесена слідчим ОСОБА_10 02.07.2015 року. Вилучення історії хвороби, інших доказів медичних досліджень стаціонарно хворого ОСОБА_9 слідчим не виконувались. З постановою про призначення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 в момент її призначення ознайомлений не був, чим були обмежені його права. Зазначене свідчить про порушення процесуального порядку одержання досліджуючих доказів. За висновком судово-медичної експертизи ознаками небезпеки для життя потерпілого є тілесні ушкодження, передбачені п.2.1.3.б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1005року №6 - відкрита проникаюча черепно-мозкова травма, забій головного мозку 1 ступеню, субарахноїдальний крововилив, перелом кісток лобу зліва, перелом обох скулових кісток, перелом решітчастої кістки, назолікворія, які зазначені у заключному клінічному діагнозі. При досліджені потерпілого 25 травня 2015 року патології головного мозку у потерпілогно не виявлено, виявлені перелом лобної кістки зліва у основі носу, перелом обох скулових кісток, решітчастої кістки, рекомендовано консервативне лікування. Згідно протоколу операції ОСОБА_9 №65 від 02.06.2015 року, з плином 10 днів після госпіталізації, ОСОБА_9 була виконана черепно-лицева пластика ревізія, санація, герметизація, оклюзія лобної пазухи. Згідно довідки нейрохірургічного відділення 2 міськлікарні від 12.06.201. року ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: черепно-лицева травма, перелом основи черепу, перелом скулових кісток, стан після операції - закрита лікворія. Перелом основи черепу та його суть внаслідок медичного дослідження (технічного) клінічними даними не підтверджений. Тілесних ушкоджень в області голови крім лицевого скелету, не виявлено. В судовому засіданні судово-медичний експерт не підтвердив перелом основи черепу. За ознаками п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», відкриті за закриті переломи кісток лицевого скелету та ізольовані тріщини тільки поверхневої пластинки своду черепа, субарахноїдальний крововилив - не можуть бути віднесені до ушкоджень небезпечних для життя. В описовій частині висновку не зазначена перша ступінь забиття головного мозку, тяжкість ступеню не підтверджена клінічними, лабораторними дослідженнями і суперечить медичному висновку обстеження потерпілого від 25.05.2015р. про відсутність патології мозку. За п.2.1.6 «Правил», тяжкість тілесних ушкоджень внаслідок стійкої втрати працездатності не менше як на третину визначається на підставі об`єктивних даних з урахуванням документів, якими керуються в своїй роботі МСЕК. Експерт керувався лише Правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості. В судовому засіданні спростував п.2.1.6 та зазначив 2.1. "б". Також просить суд витребувати з нейрохірургічного відділення 2 міськлікарні м. Кривого Рогу історію (картку) стаціонарного лікування ОСОБА_9 та протокол операції ОСОБА_9 №65 від 02.06.2015р.

У судовому засіданні захисник підтримала своє клопотання та пояснила, що на її думку по справі належить призначити повторну комплексну, а не повторну комісійну експертизу. Наполягає, що питання про правильність консервативного лікування має значення для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Не наполягає на тому, щоб поставити на вирішення експертизи питання про наявність у потерпілого стійкої втрати працездатності та питання про те, до якої категорії хворобливих станів належить.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор заперечує проти проведення експертизи, вважає, що підстави для проведення повторної експертизи не наведені та не встановлені. При цьому зазначив наступне. Сторона захисту зазначає про необхідність проведення саме повторної комісійної судово-медичної експертизи. Однак, «Інструкцією про проведення судово-медичної експертизи» затвердженою наказом МОЗ України від 17.01.2015 №6, передбачено, що судом можуть бути призначені первинна, додаткова та повторна судово-медичні експертизи (п.2.2). У разі необхідності вирішення питань, що потребують спеціальних знань з судової медицини та інших галузей науки та техніки, призначається комплексна експертиза, яка виконується експертом та фахівцями інших спеціальностей (п.2.5). Вважає, що стороною захисту заявлено клопотання про проведення експертизи, яка не передбачена нормативно-правовими документами, що регулюють правовідносини у сфері судово-експертної діяльності. Вважає, що не відповідають дійсності думка захисника про те, що вилучення історії хвороби, інших доказів медичних досліджень стаціонарного хворого ОСОБА_9 , слідчим не виконувались. Зазначає, що в ході досудового слідства, на підставі заяви ОСОБА_9 з 2-ї міської лікарні м. Кривого Рогу було отримано медичну карту стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_9 , яку було надано у Криворізький міжрайонний відділ ОКЗ "Бюро судово-медичної експертизи". Вважає, що Кримінальним процесуальним законом такий порядок направлення матеріалів для проведення судово-медичної експертизи не заборонений, він процесуальним законом взагалі не визначений. Зазначає, що у вступній частині висновку експерта №1299 від 06.07.2015 зазначено: « ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , студент, який пред`явив паспорт НОМЕР_1 »; у дослідній частині, крім опису хірургічних швів голови, експертом зазначено, що «будь-яких інших тілесних ушкоджень при огляді не виявлено», що свідчить про те, що потерпілий ОСОБА_9 був присутнім при огляді та при складанні протокольної частини висновку експерта № 1299, саме він пред`явив експерту свій паспорт і дав пояснення про обставини. У потерпілого згідно висновку судово-медичної експертизи малися наступні тілесні ушкодження - сполучена закрита черепно-лицьова травма: перелом лобної кістки ліворуч, забій головного мозку: субарахноїдальний крововилив; перелом правої і лівої виличних кісток, перелом рішитчастої кістки, синець обличчя. Не погоджується з твердженням захисника про те, що у потерпілого «тілесних ушкоджень в області голови, крім лицевого скелету, не виявлено». Вважає не зрозумілим, яким чином захисником розмежовані тілесні ушкодження та віднесені до лицевого скелету. На питання про характер та локалізацію тілесних ушкоджень, ступінь тяжкості, механізм заподіяння, вид травматичної дії у висновку експерта №1299 від 06.07.2015 надано відповіді. Таким чином, на перші чотири питання поставлені захисником, експертом вже надано відповіді. Вважає, що питання надання оцінки правильності та своєчасності лікування потерпілого не відноситься до повноважень судово-медичного експерта ОСОБА_11 . Наполягає, що питання про те, чи пов`язаний розлад здоров`я потерпілого зі стійкою втратою працездатності не менше як на третину та до якої категорії хворобливих станів належить, не належить до предмету розгляду даного кримінального провадження, оскільки, виявлені у потерпілого тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Представник потерпілого заперечує проти призначення експертизи.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження, за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи. Відповідно до вимог ст.242 КПК України експертиза проводиться, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження необхідні спеціальні знання.

Під час досудового розслідування по даній справі була проведена судово-медична експертиза для визначення тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому.

Суд не знаходить підстав вважати висновки даної експертизи необґрунтованими. При цьому, суд не погоджується з доводами захисника, що експертиза була проведена з порушенням вимог КПК України. Так, з наданих у судовому засіданні прокурором документів вбачається, яким чином була отримана та надана експерту карта стаціонарного хворого ОСОБА_9 .

Твердження захисника про те, що були обмежені права обвинуваченого тим, що в момент призначення експертизи він не був ознайомлений з постановою про призначення судово-медичної експертизи, суд вважає необґрунтованими, так як постанова про призначення експертизи була винесена слідчим 2 липня 2015 року, а повідомлення про підозру було пред`явлено ОСОБА_6 10 серпня 2015 року. Таким чином, слідчий станом на 2 липня 2015 року не мав підстав знайомити ОСОБА_6 з вказаною постановою.

При проведенні експертизи, експерт надав відповідь на питання стосовно ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, механізму їх завдання та предмету, яким вони могли бути завдані.

Суд вважає, що питання про те, чи правильно та своєчасно проводилось консервативне лікування ОСОБА_9 , не має значення для правильного вирішення даної кримінальної справи.

Суд вважає, що питання про те, яке ушкодження обумовлює небезпечність для життя в момент його заподіяння, може бути з`ясоване шляхом допиту експерта, відповідно до положень ст. 356 ЦПК України.

Також під час допиту експерта може бути з`ясоване питання про те, чи відноситься лобна кістка до кісток склепіння чи до кісток лицевого скелету.

Зважаючи на те, що суд прийшов до переконання про необґрунтованість клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи, суд вважає, що відсутні підстави для витребування медичних документів: (картки) стаціонарного лікування ОСОБА_9 та протоколу операції ОСОБА_9 .

Керуючись ст.332, 242, 372 КПК України, ст.4 Закону України «Про судову експертизу», суд,
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про призначення по даній справі проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи та витребування документів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1