Справа № 372/1712/16-к
Провадження 1-кп-120/16
ухвала
Іменем України

20 липня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6
представника ювенальної превенції ОСОБА_7
представника служби у справах дітей та сім`ї ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000789 від 08 червня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 18.05.2016 року близько 10.00 години знаходячись в приміщенні товарного залу гіпермаркету «Велмарт» ТОВ «Фудмаркет», що розташований по вулиці Київська, 119 в м. Обухів Київської області, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном та бажаючи того, реалізуючи свій злочинний намір, діючи таємно, шляхом вільного доступу, впевнившись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та тим, що поруч відсутня охорона, з полиць вказаного магазину викрав шоколад «Кіндер», в кількості 8 шт. загальною вартістю без ПДВ 24 грн.18 коп., шоколад «Макс Фан» в кількості 1 шт. вартістю без ПДВ 46 грн. 52 коп. та пляшку коньяку «Шабо» ємністю 0,5 л. вартістю без ПДВ 122 грн. 61 коп., які заховав під куртку, в яку був вдягнений та намагався їх таємно, незаконно винести з магазину безоплатно, пройшовши повз каси не розрахувавшись, чим міг спричинити ТОВ «Фудмаркет» матеріальної шкоди на загальну суму 185 грн. 11 коп., однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони при виході з магазину.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно 18.05.2016 року близько 10.00 години в гіпермаркеті «Велмарт» викрав шоколад «Кіндер» - 8 шт., шоколад «Макс Фан» та пляшку коньяку «Шабо» ємкістю 0,5 л., які заховав під куртку і намагався їх таємно винести з магазину та подарувати товаришу в якого був день народження. На виході з магазину він був затриманий працівниками охорони, яким зізнався, що вчинив крадіжку. Жалкує, що так сталося, обіцяє в подальшому вести себе правомірно.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що виховує обвинуваченого та ще трьох дітей. ОСОБА_5 також виховує вітчим. Побутові умови в них задовільні, з сином та в родині дуже добрі стосунки, він допомагає по господарству, розуміє її, піддається вихованню. Тривалий час займається спортом та має нагороди.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, в поданій суду заяві просив розглядати кримінальне провадження у його відсутність. Претензій до обвинуваченого не має.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, не мають сумнівів у добровільності позицій, а також роз`яснено про позбавлення права оскаржити вказані обставини в апеляційному порядку.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого мана (крадіжка).

Захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення в порядку ст.105 КК України неповнолітнього обвинуваченого від покарання та просить застосувати до нього примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.1 ст.105 КК України.

Вислухавши клопотання захисника, яке підтримали обвинувачений, його законний представник, представники служби в справах дітей виконкому Обухівської міської ради та сектору ювінальної превенції Обухівського ВП ГУНП у Київській області, вислухавши думку прокурора, яка вважала за доцільне задовольнити клопотання про звільнення неповнолітнього обвинуваченого від відповідальності із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.497 КПК України, якщо суд під час судового розгляду дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без застосування кримінального покарання, то може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В такому випадку згідно вимог ч.2 ст.500 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу.

Згідно з положеннями ч.1 ст.105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Відповідно до п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду справ про застосування примусових заходів виховного характеру», передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2ст.105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. При цьому строк нагляду, передбачений п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Цей нагляд має здійснюватись, не менш одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним, але не довше, ніж до досягнення особою повноліття.

З урахуванням наведених позитивних даних про особу неповнолітнього ОСОБА_5 , який вчинив злочин середньої тяжкості, враховуючи обставини справи, відсутність тяжких наслідків, відношення обвинуваченого до скоєного, його щире каяття, на підставі ст.ст. 97, 105 КК України суд приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітнього без застосування кримінального покарання, у зв`язку з чим вважає, що клопотання адвоката підлягає задоволенню, а неповнолітній ОСОБА_5 - звільненню від кримінального покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, передбачених ч.2 ст.105 КК України.

Вирішуючи питання який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч.2 ст.105 КК України, буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив на обвинуваченого ОСОБА_5 , суд з урахуванням вищенаведених даних про особу неповнолітнього, який закінчив 9 класів, проживає в сім`ї з матір`ю ОСОБА_6 та інших даних, наявних в матеріалах кримінального провадження з яких в сукупності вбачається, що існують усі необхідні умови для проживання неповнолітнього, морально-психологічний клімат в сім`ї нормальний, вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені п.3 ч.2 ст.105 КК України у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батьків, а саме: матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка здатна впливати на неповнолітнього сина, для забезпечення позитивного виховного впливу на нього та постійного контролю за його поведінкою, та підтвердила свою згоду на це в судовому засіданні.

Строк передачі неповнолітнього під нагляд матері, передбачений ст.105 ч.2 п.3 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього до досягнення ним повноліття.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст. 97, 105 КК України, ст.ст.484,485,490,497,500 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Звільнити неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000789 від 08 червня 2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, закрити.
Згідно п.3 ч.2 ст.105 КК України застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під нагляд матері - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 до досягнення ОСОБА_5 повноліття.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя