АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/105/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/192/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженої

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області, громадянки України,

раніше неодноразово судима, останній раз 24.11.2014 року Роменським

міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

із застосуванням ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України, до обмеження волі строком

на 2 роки, до затримання проживала за адресою:

АДРЕСА_1 ,

щодо зарахування строку попереднього ув`язнення в строк основного покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить переглянути ухвалу суду першої інстанції та зарахувати їй строк попереднього ув`язнення в строк основного покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2014 року ОСОБА_6 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України, до обмеження волі строком на 2 роки.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2015 року було направлено ОСОБА_6 до місця відбування покарання, у зв`язку з чим надано дозвіл на її затримання і взяття під варту для направлення до СІЗО м. Суми, і подальшого направлення до Орджонікідзевського ВЦ № 79 для відбування покарання.

18 січня 2016 року на адресу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_6 надійшло клопотання про зарахування строку її попереднього ув`язнення в строк основного покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_6 було відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що засуджена була затримана та взята під варту 11.03.2015 року, тобто вже на стадії виконання вироку суду, який набрав законної сили, а тому її затримання і подальше перебування під вартою до прибуття до установи виконання покарання, в розумінні вимог ЗУ № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, не відноситься до попереднього ув`язнення.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги засуджена ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд першої інстанції безпідставно відмовив їй у зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк основного покарання, оскільки вона з моменту взяття під варту 11.03.2015 року і до прибуття в Орджонікідзевський ВЦ № 79 04.04.2015 року знаходилась в слідчому ізоляторі.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої та вважав ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджена ОСОБА_6 звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування до неї ч. 5 ст. 72 КК України, у задоволенні якого було їй відмовлено ухвалою суду першої інстанції.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 щодо застосування до неї положень ч. 5 ст. 72 К України, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону, та з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зі змінами, внесеними Законом України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання», зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Судом першої інстанції під час розгляду клопотання засудженої встановлено, що ОСОБА_6 була затримана 11.03.2015 року для направлення до СІЗО м. Суми, і в подальшому - до Орджонікідзевського ВЦ № 79 вже для відбування покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки (а.к.п. 7, 8), призначеного їй 24.11.2014 року вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області, що набрав законної сили 25.12.2014 року (а.к.п. 10-11).

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України, ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення», колегія суддів вважає неправомірними вимоги апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 щодо необхідності зарахування їй у строк попереднього ув`язнення періоду перебування у слідчому ізоляторі м. Суми та слідування до Орджонікідзевського виправного центру № 79 для відбування покарання.

Так, попереднє ув`язнення, у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили, а даному випадку 25.12.2014 року.

Таким чином, з 11.03.2015 року ОСОБА_6 відбувала призначене їй вироком суду покарання, яке не відноситься до терміну попереднього ув`язнення, а отже і не підлягає перерахунку відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 22 січня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 щодо зарахування строку попереднього ув`язнення в строк основного покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4