10.05.2016 Єдиний унікальний № 371/483/16-к
Провадження № 1-кс/371/44/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2016 року м. Миронівка

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю:

заявника ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

з секретарем ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу заявника ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000201,
У С Т А Н О В И В :
Скарга на бездіяльність слідчого подана 04.05.2016, призначена до розгляду ухвалою слідчого судді від 04.05.2016.

Скарга подана в рамках кримінального провадження № 0000201, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 185 ч. 1 КК України 27 квітня 2015 року.
Скарга обґрунтована тими обставинами, що заявник є володільцем транспортного засобу автомобіля марки «ВАЗ-21011», д.н.з. НОМЕР_1 , 1979 року випуску. У січні 2016 року слідчий ОСОБА_5 здійснив тимчасове вилучення автомобіля з причіпом. Питання про арешт вилученого майна не вирішувалося. На звернення вилучене майно не повернуто. З огляду на вказаний факт, посилаючись на бездіяльність слідчого ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, просив зобов`язати слідчого повернути йому тимчасово вилучене майно - автомобіль марки «ВАЗ-21011», д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги. Надав пояснення, з яких слідує, що автомобіль, володільцем якого він являється, був переданий ним слідчому добровільно чи то для огляду, чи для проведення експертизи. Слідчий запевнив, що автомобіль буде повернуто через декілька днів. До даного часу автомобіль та причіп не повернуто, на його усне звернення слідчий у поверненні майна відмовив.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Згідно положень частини 3 статті 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Оцінка наданих матеріалів та доводи заявника вказують на відсутність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

За положеннями п. 1 ч. 1 вказаної статті на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу.

Встановлено, що 27 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 внесені відомості про кримінальне провадження за ст. 185 ч. 1 КК України за фактом викрадення з території ПП «Коритищанське» посівної кукурудзи. 06 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 внесені відомості про кримінальне провадження за ст. 185 ч. 3 КК України за фактом викрадення зі складу ПП «Коритищанське» сої. За виявленими фактами ведеться досудове розслідування. Постановою прокурора у кримінальному провадженні від 20 квітня 2016 року матеріали досудових розслідувань об`єднані, їм присвоєно № 0000201.
В ході досудового розслідування отримані достатні дані про вчинення крадіжки майна ПП «Коритищанське», в тому числі, автомобілем та причіпом, що перебувають у володінні заявника. Такими достатніми даними є відомості, що містяться у протоколі допиту заявника як свідка від 01 лютого 2016 року, протоколах слідчих дій (одночасного допиту осіб) від 16 березня 2016 року.
Слідчим уживались заходи для одержання транспортних засобів, що ймовірно стали знаряддям вчинення злочину, в добровільному порядку. Керуючись положеннями ст. 93 КПК України, слідчий 02 лютого 2016 року звернувся до заявника ОСОБА_2 з проханням добровільно надати органу досудового розслідування автомобіль марки «ВАЗ-21011», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобільний причіп.

02 лютого 2016 року заявник добровільно передав органу досудового розслідування автомобіль та причіп, що перебувають у його володінні. Згода добровільно надати майно виключила застосування примусових заходів щодо його вилучення.
Матеріали кримінального провадження містять письмові докази, що підтверджують вказані обставини.

Згідно наданих в судовому засіданні реєстраційних документів автомобіль марки «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_6 , причіп, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 . Свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів перебувають у володінні заявника.

За ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно положень ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Зокрема за ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Скарга мотивована фактом неподання слідчим клопотання про арешт майна, володільцем якого є заявник, з огляду на ті обставини, що воно має статус тимчасово вилученого.

Такі обґрунтування не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Аналіз змісту ст. 168 КПК України у взаємозв`язку з відповідними нормами ст. ст. 236, 237 КПК України показує, що тимчасово вилученим може вважатися лише майно, яке одержане в результаті: затримання особи в порядку, передбаченому ст. ст. 207, 208 КПК України; обшуку; огляду.

Вирішення питання про те, чи є майно, яке у той чи інший, передбачений законом спосіб потрапило до уповноваженої службової особи органу досудового розслідування, тимчасово вилученим, залежить від того, чи надавався дозвіл на його вилучення слідчим суддею чи надала його особа добровільно.

Речі, документи, гроші, надані особою добровільно, не є такими, що вилучені тимчасово, навіть якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Отримавши таке майно, слідчий має виконати вимоги ст. 100 КПК України. Ставити питання про його арешт зайве.

Транспортні засоби, які перебувають у володінні заявника ОСОБА_2 , потрапили до слідчого не шляхом вилучення, а були передані особою, у володінні якої вони перебувають. Вказані речі були залучені до кримінального провадження як речі, надані особою добровільно, з дотриманням вимог ст. 100 КПК. 02 лютого 2016 року слідчим оглянуто передані заявником транспортні засоби та складено постанову про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні.

Вилучене майно не має статусу тимчасово вилученого майна, яке повертається особі згідно положень ст. 169 КПК України.
Питання зберігання речових доказів і документів регулюється ст.100 КПК України.
Згідно положень вказаної статті речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Визнані речовими доказами речі, які були добровільно передані заявником слідчому, згідно вказаних правил мають зберігатися у сторони кримінального провадження, якій вони надані.

З огляду на викладене, слідчим суддею не встановлено факту бездіяльності слідчого ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги та не може бути оскаржена.

Досліджені під час судового розгляду та оцінені відповідно до вимог статті 94 КПК України обставини свідчать про необґрунтованість скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303 - 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000201 за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1