Справа № 583/2978/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" вересня 2016 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 12 вересня 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скельки, Василівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, призваного на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 28.04.2014 року, робітника підсобника 1 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , на даний час знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , солдата за призовом під час мобілізації, не судимого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, 2009 року народження,

за ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на підставі Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» 28 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу за мобілізацією та в той же день направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ).
В подальшому, у зв`язку зі створенням в АДРЕСА_2 нового військового формування солдат ОСОБА_4 переведений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та наказом командира даної військової частини № НОМЕР_4 від 16 жовтня 2014 року останній призначений на посаду робітника підсобного 1 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти.
Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
В порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України в період з 22 жовтня 2014 року по 11 вересня 2016 року ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Факт відсутності ОСОБА_4 на службі встановлено командуванням військової частини під час перевірки наявності особового складу на ранковому шикуванні о 08.00 год 23 жовтня 2014 року.
В подальшому, 12.09.2016 року солдат ОСОБА_4 усвідомивши протиправність своїх дій щодо незаконної відсутності на військовій службі, добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 191 від 13.09.2016 останній відданий як такий, що повернувся до військової частини (місця служби), приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.
Таким чином, робітник підсобник 1 інженерно-будівельного відділення 2 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти військової частини НОМЕР_2 призваний за мобілізацією ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в період з 22 жовтня 2014 року по 11 вересня 2016 року включно, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції чинної до 05.03.2015), а саме : самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене особами, зазначеними в ч. 2 ст. 407 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 Кримінального кодексу України визнав повністю і пояснив, що дійсно в період з 22 жовтня 2014 року по 11 вересня 2016 року був відсутній за місцем служби, так як знаходився без дозволу командування військової частини за місцем свого постійного проживання.

Дослідження доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вивчивши зібрані по справі докази, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 по ст. 407 ч. 3 Кримінального кодексу України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих обставин суд відносить повне визнання своєї вини ОСОБА_4 , щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, приймав участь в антитерористичні операції, має на утриманні неповнолітню дитину, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, повністю визнав свою провину, активно сприяв розкриттю злочину, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання по цьому закону два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_1