490/7689/16-к
н/п 1-кп/490/560/2016
В И Р О К

іменем України

10 жовтня 2016 р. м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва
в складі

головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв Миколаївської області кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баштанка Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працює, проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого 06.07.2010р. Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки; 03.02.2011р. Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.1ст.309,71 КК України до 5 років 1 міс позбавлення волі; 12.12.2011р. Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.187, 69, ч.4ст.70 КК України до 5 років 3 міс. позбавлення волі, звільнений 23.02.2016р. у зв`язку із відбуттям покарання.

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 03.07.2016р. близько 11год. 00хв. знаходячись на перетині вул.Ворошилова та вул.Купорної у м.Миколаєві, реалізуючи свій намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підбіг до потерпілої ОСОБА_7 та з метою викрадення золотого ланцюжку, схопив рукою потерпілу за шию, тобто застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, і шляхом ривку відкрито зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок вагою 4,5 грама, вартістю 5500грн. Після чого з місця скоєння злочину скрився, викраденим розпорядився на свій розсуд, чим завдав потерпілій шкоду в розмірі 5500грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, і по суті показав суду, що влітку 2016р. він проживав в Миколаєві, працював на будові. В той час у нього було скрутне матеріальне становище, його племінники хворіли, потрібні були гроші на лікування. 03 липня 2016 року біля 11-ї години вечора він повертався додому з річки. Він був у скрутному становиші, не знав де взяти гроші, йому ніхто не позичав грошей, тому коли в районі вул.Купорной він побачив потерпілу та на шиї у неї золотий ланцюжок, то він вирішив зірвати цей ланцюжок, щоб допомогти сестрі. Він підійшов до потерпілої та тримаючи потерпілу за шию, ривком зірвав з неї золотий ланцюжок. Через 10-15 хвилин його затримали працівник поліції, він при цьому добровільно видав викрадений ланцюжок.Там же ж він вибачався перед потерпілою, пояснив їй мотиви своєї поведінки. Його затримали та доставили до райвідділу поліції.В скоєному розкаюється, просив суд його суворо не наказувати.
Вина ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, крім визнання обвинуваченим своєї вини, підтверджується й іншими доказами, зібраними по справі, достовірність і правильність яких обвинуваченим не оспорюється, а саме:

- постановою про визнання речових доказів від 04.07.2016 року згідно якої золотий ланцюжок визнано в якості речового доказу.
- зберігальною розпискою ОСОБА_9 від 09.07.2016р.згідно якої потерпіла отримала на зберігання золотий ланцюжок довжиною 52см, плетіння «роза».
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні злочину, передбаченого ч.2ст.186 КК України окрім визнання своєї вини, підтверджується і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду справи. Фактичні обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у справі.
Оцінюючи в сукупності добуті в процесі судового слідства докази суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані правильно за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадання чужого майна(грабіж), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує пом`якшуючі обставини визнання своєї вини та каяття, обтяжуючих вину обвинуваченого обставин суд не вбачає. Разом з тим суд враховує особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, шкода потерпілому відшкодована, на обліку в психіатра та нарколога обвинувачений ОСОБА_8 не перебуває. Проте, суд враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323 -324 КПК України, суд
З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання 4(чотири) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання призначеного ОСОБА_10 рахувати з дня набрання вироком законної сили, та зарахувати йому згідно ст.72 КК України в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 03.07.2016р. по день набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі - золотий ланцюжок довжиною 52см, плетіння «роза»- передати за приналежністю ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії вироку.
Суддя