ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/720/16-к

31 травня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, невійськовозобов`язаного, несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 23 березня 2016 року близько 22 год. перебуваючи на території колишньої птахоферми, що в АДРЕСА_2 , зірвавши навісний замок проник до приміщення колишнього курчатника, звідки таємно, з корисливих спонукань викрав сорок мішків вівса, загальною вагою 1401 кг 700 г, загальною вартістю 7008 грн. 50 коп., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення. Крім того, пояснив, що викрадений овес він погрузив на гужовий віз та вивіз у с. Тихе Костопільського району, а саме 9 мішків залишив за місцем свого проживання, а 31 мішок залишив на зберігання ОСОБА_6 , який проживає в АДРЕСА_3 .

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 немає.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 23 березня 2016 року близько 22 год., шляхом проникнення, таємно, з корисливих спонукань, викрав майно потерпілого ОСОБА_5 , зокрема сорок мішків вівса, загальною вартістю 7008 грн. 50 коп., а тому його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального провадження, добровільне відшкодування завданого збитку.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує обставини, які його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, тому міру покарання необхідно призначити ближче до нижньої межі санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин.

Суд, у відповідності до ст. 75 КК України та враховуючи особу винного ОСОБА_4 , який розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що він усвідомив свою провину, тяжкість вчиненого ним злочину, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій потерпілого, вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на ОСОБА_4 обов`язки у відповідності до пунктів 2 та 3 частини 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 100, 373-375, ч.3 ст.349 КПК України, статтями 75, 76, ч. 3 ст. 185 КК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до п.2 та п.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались.

Після набрання вироку законної сили речові докази: 40 мішків з насінням вівса, загальною вагою 1401 кг 700 г (а.с.20, 38), які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 рахувати повернутими по належності; навісний замок (а.с. 21), який передано на зберігання до Кімнати зберігання речових доказів Костопільського ВП ГУНП України в Рівненській області повернути законному володільцю - ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1