АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000245 від 12 травня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,українця, одруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого, на утриманні малолітня дитина 2016 року народження:
-05.08.1999 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч.3 ст.140 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення;
- 19.12.2002 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст.185, 71 КК України до 2 років позбавлення волі ;
- 16.06.2005 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області зач.1 ст.296 КК України до 1 року обмеження волі;
-20.12.2006 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч.1 ст. 396 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі;
-07.04.2008 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області за ч.3 ст.185 КК України, ч.3 ст.15, 304 КК України до 4 років позбавлення волі;
-07.07.2008 року Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1,4 ст.70 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений по відбуттю покарання 27 лютого
КП№11-кп/794/159/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія:ч.3 ст. 185 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1
2015 року,
.обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від «04» березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком суду законної сили змінено з особистого зобов`язання на утримання під вартою, взято його під варту з зали суду, строк покарання обчислено з 04.03.2016 року, тобто з моменту його затримання, зараховано йому в строк відбування покарання строк тримання під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 552,42 гривень.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 визнаний винний у тому, що він 12 травня 2015 року о 02:00 год. шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до приміщення продуктового магазину в с. Черепківці Глибоцького району Чернівецької області, який належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав гроші в сумі 5000 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду першої інстанції змінити та пом`якшити йому покарання.
Апеляційній вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував того, що потерпіла ОСОБА_9 не має до нього жодних претензій матеріального і морального характеру, він визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно. Крім того, на думку апелянта, судом не враховано й іншу пом`якшуючу обставину, а саме те, що його дружина ОСОБА_10 вагітна.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу, міркування прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, скориставшись правом, передбаченим ч.3 ст. 349 КПК України, проти якого не заперечували учасники провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Колегією суддів при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в інше приміщення, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржує обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації своїх дій, колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Що стосується призначеного покарання засудженому, колегія суддів вважає, що воно призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України та з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин, в тому числі і тих, що вказані ним в поданій апеляційній скарзі.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні ОСОБА_6 виду та міри покарання суд, у відповідності до правил ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винного, який посередньо характеризується по місцю проживання, неодноразово був притягнений до кримінальної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, та призначив обвинуваченому покарання в наближених до мінімальних меж, передбачених санкцією ч.3 ст.185 КК України.
Окрім цього, суд першої інстанції вірно прийняв до уваги те, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та непогашену судимість за злочини проти власності та одразу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив крадіжку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що для досягнення цілей покарання, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів обвинуваченим, необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, яке за своїм видом та розміром відповідає вимогами ст.ст. 50, 65 КК України.
Такі висновки узгоджуються і з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не враховано пом`якшуючу обставину вагітність його дружини, ОСОБА_10 , не може бути безумовною підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання.
З огляду на фактичні обставини справи, положення кримінального закону, мету покарання, призначене судом покарання ОСОБА_6 за своїм видом та розміром є обґрунтованим та необхідним, а тому підстав для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від «04» березня 2016 року відносно ОСОБА_6 , якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України , без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий Судді ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2