АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2161/16 Справа № 185/6502/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

17.05.2007 року Павлоградським міськрайонним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст.185, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, з іспитовим строком 1 рік ;

06.03.2007 року Павлоградським міськрайонним судом в Дніпропетровській області за ст.395 КК України до арешту на строк 2 місяця;

25.12.2007 року Павлоградським міськрайонним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст.185 КК України, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Звільнився 08.05.2010 року з Синельниківської виправної колонії Дніпропетровської області № 94 за відбуттям строку покарання ;

20.09.2010 року Павлоградським міськрайонним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст.185 КК України до арешту на строк 3 місяці;

21.07.2011 року Павлоградським міськрайонним судом в Дніпропетровській області за ч. 2 ст.185 КК України, ст.75 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, з іспитовим строком 2 рік ;

10.05.2012 року Павлоградським міськрайонним судом в Дніпропетровській області за ч.2 ст.186, ч. 3 ст.15 ч. 2 ст.185, ч.1ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

28.05.2012 року Павлоградським міськрайонним судом в Дніпропетровській області за ч.1 ст.309 , ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки , поглинуто покаранням за вироком 10.05.2012 року, до відбуття позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

25.09.2012 року Павлоградським міськрайонним судом в Дніпропетровській області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 1, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

28.04.2016 року звільнений з Солонянської виправної колонії Дніпропетровської області на підставі ч.5 ст. 72 КК Україн;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року, ОСОБА_6 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Встановлено початок відбуття покарання з 12 серпня 2015 року.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 31 травня 2016 року о 17 години 40 хвилин він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна проник на територію будинку АДРЕСА_2 звідки таємно, повторно викрав майно належне ОСОБА_8 а саме: газову піч марки «Електа», білого кольору, вартістю 3205 грн 95 коп., алюмінієву каструлю об`ємом 20 літрів, металеві деталі з печі, яка топиться твердим паливом, після чого, з території подвір`я викрав дві металеві труби, довжиною по 2 метри кожна, діаметром 56 мм, одна вартістю 755 грн, загальною вартістю 1510 грн, після чого з місця події разом з викраденими зник, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 4715грн 95 коп.

Не погодившись з вказаним вироком, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити і призначити йому за скоєне кримінальне правопорушення більш м`яке покарання, із застосуванням ст. 69 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції, призначаючи йому покарання, не в достатній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, а саме те, що він повернув викрадене майно, заявлений цивільний позов відшкодував на половину, а також те, що потерпіла в судовому засіданні просила не позбавляти його волі та зазначила, що більше не має до нього майнових претензій.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, думку обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оспорюються сторонами, а тому ці висновки не є предметом апеляційного розгляду.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами статей 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень статті 50 КК України рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_9 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_9 , який не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставини, які пом`якшують покарання - повне визнання своєї провини, активне сприяння органам досудового розслідування та відшкодування завданих збитків потерпілій.

Обставини, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину, щодо особи похилого віку.

Доводи обвинуваченого про те, що судом не прийняті до уваги пом`якшуючі покарання обставини, - повне визнання своєї провини, активне сприяння органам досудового розслідування та відшкодування завданих збитків потерпілій, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції врахував їх при прийнятті рішення та вказав про це у мотивувальній частині вироку.

З огляду на відомості про те, що обвинувачений не працює, а тому не має постійного джерела доходу, був неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, колегія суддів приходить до висновку, що призначення більш м`якого покарання обвинуваченому буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так й іншими особами.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого і конкретних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для пом`якшення ОСОБА_9 покарання відсутні.

Таким чином, підстави для зміни судового рішення щодо ОСОБА_9 в апеляційному порядку відсутні, а тому й підстав для задоволення його апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

_____________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4