АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2016 щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянин України, українця, не працюючого, не одруженого, проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, згідно ухвали Подільського районного суду від 08.07.2014 до останнього застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом,
повернуто прокурору для усунення встановлених під час підготовчого судового засідання недоліків,
за участі:
прокурора ? ОСОБА_7
захисника ? ОСОБА_8
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2016 клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за ознаками ч.2 ст.121 КК України, повернуто прокурору.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що висновок суду про необхідність поверненняпрокурору клопотанняпро застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 з підстав не врученняостанньому стороною обвинувачення копії клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування є незаконним. Зокрема, судом не звернено увагу, що дана підстава повернення клопотанняпрокурору вже була предметом розгляду Апеляційного суду міста Києва, за результатами розгляду якого в повному об`ємі задоволено апеляційні вимоги прокурора.
Разом з тим, апелянт зазначає, що ще однією підставою для повернення даного клопотання стало те, що клопотання не містить інформації щодо позиції прокурора про можливість забезпечення участі ОСОБА_6 у судовому провадженні за станом здоров`я. Однак, на думку прокурора, зазначене твердження суду є також надуманим та необґрунтованим, оскільки згідно акту судово-психіатричної експертизи № 75 від 24.03.2015, ОСОБА_6 в період часу який відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і на теперішній час страждає хронічним психічним розладом в формі «Шизофренія, параноїдна форма». На момент вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_6 за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому потребує застосуванню відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із суворим-наглядом.
Також прокурор звертає увагу суду на те, що сторона захисту в підготовчому судовому засіданні просила суд, щоб у судових засіданнях під час розгляду даного клопотання безпосередньо приймав участь ОСОБА_6 . Втім, не зважаючи на зазначені клопотання сторін провадження, суд дослідивши в підготовчому судовому засіданні лише одне питання де на даний час знаходиться ОСОБА_6 , хоча в самому клопотанні вказано що ОСОБА_6 згідно ухвали Подільського районного суду від 08.07.2014 поміщений до ДУ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом».
Інших апеляційних скарг, доповнень та заперечень не надходило.
Заслухавши суддю доповідача щодо змісту оскарженої ухвали та виклад основних доводів апеляційної скарги, пояснення і доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь у суді першої інстанції, думку захисника, який заперечив проти наявної апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, перевіривши матеріали судового провадження в цій частині та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Як слідує з матеріалів судового провадження, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18.11.2015 було задоволено апеляцію прокурора та скасовано ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 30.07.2015 про повернення прокурору клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 та призначено новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження. Однак, всупереч рішенню суду апеляційної інстанції, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2016 знову повернуто клопотання прокурора з тих же підстав, що і попередньою ухвалою від 30.07.2015.
З таким рішенням суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.
Підставами повернення клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 прокурору стало порушення вимог ст.ст. 291, ч.2 ст.292, 293 КПК України, а саме не вручення стороною обвинувачення ОСОБА_6 копії клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування та невідповідність клопотання вимогам ст.291 КПК України. Зокрема, мотивуюче прийняте рішення суд першої інстанції вказав, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характерувідносно ОСОБА_6 не містить інформацію про найменування психіатричного закладу та адресу місця перебування ОСОБА_6 . Також в ухвалі вказується, що в клопотанні не міститься інформації щодо позиції прокурора щодо можливості забезпечення участі ОСОБА_6 брати участь у судовому провадженні за станом здоров`я.
Так, згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам цього Кодексу.
У відповідності до правил ч.2 ст.292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст.291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Стаття 292 КПК України зазначає , що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 КПК України . Ч.2 ст.291 КПК України дає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, а в даному випадку і клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, а саме: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Відповідно до ст.293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого ч.2 ст. 2971 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Ст. 506 КПК України визначено, що особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника. Якщо характер розладу психічної діяльності чи психічного захворювання особи перешкоджає проведенню процесуальних дій за її участю або участі у судовому засіданні, прокурор, суд мають право прийняти рішення про проведення відповідних процесуальних дій без участі такої особи.
Згідно повідомлення ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» від 30.06.2016 №1.2/6-1697, де перебуває на лікуванні ОСОБА_6 , його психічний стан на момент направлення даного листа залишається нестійким за рахунок психопатологічних розладів, притаманних хронічному психічному захворюванню. Також до суду надійшла заява від ОСОБА_6 , засвідчена лікарем ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МЛЗ України» ОСОБА_9 , в якій ОСОБА_6 зазначає, що він не бажає бути присутнім в судовому засіданні та просить суд розглядати справу без його участі за наявними матеріалами.
Між тим, в судовому засіданні захисник ОСОБА_10 повідомила, що копія клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та реєстру матеріалів досудового розслідування була вручена стороні захисту .
Також колегія суддів звертає увагу на те, що в клопотанні, яке стало предметом судового розгляду, пропонується проводити судовий розгляд за відсутності ОСОБА_6 . До того ж, як вірно зауважує в апеляційній скарзі прокурор, суд не позбавлений можливості вирішити питання щодо обов`язкової участі особи, до якої застосовуються заходи медичного характеру, в підготовчому судовому засіданні згідно вимог ч.2 ст.506 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано вищевказаних вказівок кримінального процесуального закону. Розгляд тих питань, які стали підставою для повернення обвинувального акту судом прокурору ? не є підставою для повернення обвинувального акту. Зважаючи, що інших підстав для його повернення судом першої інстанції в своєму рішенні не наведено, то колегія суддів доходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 506 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В ИЛ А
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04.03.2016, якою клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за ознаками ч.2 ст.121 КК України, повернуто прокурору, ? скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
С У Д Д І

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3