Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2658/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:
скаржника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,-
В С Т А Н О В И В :

07.10.2015 року ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.03.2014 року з нею та її сином біля дверей квартири сталася подія, яка на її думку має ознаки кримінального злочину, передбаченого ст. 121 КК Україна, за безпосередньої участі судді Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_5 .
Зазначає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 побили її сина, який є інвалідом другої групи та нанесли їй тілесні ушкодження, однак не зважаючи на зазначене 29.04.2015 року слідчим СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0001578.
Вважає зазначену постанову незаконною, а тому звертається з даною скаргою до слідчого судді та просить її скасувати.
Скаржник в судовому засіданні підтримує скаргу з вищевикладених підстав, обґрунтувавши поясненнями просить її задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини своє неявки слідчому судді не повідомив.
Слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності слідчого, відповідно до вимог ст. 306 КПК України.
Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0001578, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві перебувало кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001578 від 07.03.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_7 від 06.03.2014 року про те, що 05.03.2014 року приблизно о 08 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні 2-го парадного, на 8-му поверсі, невстановлена слідством особа спричинила тілесні ушкодження громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
29.04.2015 року слідчим СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 було винесено Постанову про закриття кримінального провадження № 0001578 від 07.03.2014 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення.
Стаття 303 КПК України визначає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора,- зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як вже зазначалося вище, скаржник вважає вищезазначену постанову незаконною та просить її скасувати, у зв`язку з тим, що слідчим не в повному обсязі досліджено всі обставини справи, не здійснено всіх слідчих дій направлених на встановлення винних у вчиненні даного кримінального правопорушення та доведення їх вини, а тому постанову прийнято передчасно.
Однак з даними твердженнями скаржника слідчий суддя погодитись не може, виходячи з наступного.
Так стаття друга КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За приписами статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Як вже зазначалося вище, слідчим суддею встановлено, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР за № 0001578 стала заява ОСОБА_7 від 06.03.2014 року про те, що 05.03.2014 року приблизно о 08 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 у приміщенні 2-го парадного, на 8-му поверсі, невстановлена слідством особа спричинила тілесні ушкодження громадянам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
З матеріалів кримінального провадження № 0001578 від 07.03.2014 року, вбачається, що органом досудового розслідування було здійснено ряд слідчих дій з метою встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, зокрема допитано потерпілу, свідків, призначено та проведено ряд експертиз.
Так допитана в якості потерпілої ОСОБА_3 пояснила, що 05.03.2014 року приблизно о 08:20 год. її син ОСОБА_8 , який являється інвалідом 2-ої групи без права на працю та з 2000 року перебуває на обліку у лікаря психіатра, вийшов покурити на загальний коридор їхнього будинку. Коли він вийшов, то вона виглянула у «глазок» двері та побачила, що на загальному коридорі стояв також сусід із 98 квартири з приятелем, якого вона не знає. Після чого ОСОБА_3 пішла збиратися на роботу. ОСОБА_8 довго не повертався, тому вона вирішила вийти на загальний коридор. Коли вона вийшла, то побачила, що її сусід тримав її сина, як їй здалося мотузкою за шию, а приятель сусіда бив її сина головою об стінку, ударів було приблизно 6. ОСОБА_3 одразу побігла до них, щоб забрати сина від них, але сусід та його приятель почали кричати їй, щоб вона відійшла. Потім вони повалили її сина на підлогу та почали бити його ногами по всьому тілу. Після чого приятель сусіда почав душити її. Потім з квартири АДРЕСА_2 вийшла жінка та сусід пішов до себе додому, а його приятель залишився. Після цього приїхали працівники міліції та вона пішла викликати швидку допомогу.
Допитана в якості свідка ОСОБА_9 , пояснила, що мешканців з квартири АДРЕСА_3 знає наглядно, їй відомо, що там мешкає ОСОБА_3 та її син ОСОБА_8 , який начеб-то хворіє шизофренією та лікується в психоневрологічному диспансері. Також ОСОБА_9 повідомила, що ОСОБА_8 періодично виходить на загальний коридор на 8-му поверсі та голосно викрикує різні фрази навіть нецензурні лайки. Дані крики може здійснювати в різний час доби. Про те, що приблизно о 08:20 год. 05.03.2014 року перебуваючи на поверху невстановлена слідством особа завдала фізичного болю ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вона дізналася від працівників міліції. Хто міг вчинити дане кримінальне правопорушення їй не відомо та вона нікого не підозрює.
Допитана в якості свідка ОСОБА_10 , пояснила, що мешканців з квартири АДРЕСА_3 вона не знає та з ними не спілкується, їй відомо, що там мешкає мати похилого віку та син на вигляд приблизно 40 років, який веде себе неадекватно та начебто лікується у психоневрологічному диспансері. Також ОСОБА_10 повідомила, що син з 99 квартири постійно кричить в різний час доби на загальному коридорі, а саме викрикує нецензурні лайки та не дає спати, веде антисуспільний спосіб життя. Про те, що приблизно о 08:20 год. 05.03.2014 року перебуваючи на загальному коридорі 8-го поверху невстановлена слідством особа завдала фізичного болю ОСОБА_8 та ОСОБА_3 вона дізналася від працівників міліції. Хто міг вчинити дане кримінальне правопорушення їй не відомо та вона нікого не підозрює. Крім того, вказала на те, що 05.03.2014 року приблизно о 08:20 год. вона вийшла на коридор та помітила, що там присутні працівники міліції та якісь чоловіки, також там був сусід з кв. АДРЕСА_3 , який перед цим зранку сильно кричав та вночі також. Ніхто тілесних ушкоджень йому не спричиняв, видимих синців, садин та крові вона не бачила.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що з 04.03.2014 року по 05.03.2014 року він знаходився на добовому чергуванні згідно графіка чергувань Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві. 05.03.2014 року приблизно о 08:00 год. від чергового Оболонського РУ надійшла вказівка здійснити виїзд за адресою: АДРЕСА_4 та прийняти заяву з приводу неправомірних дій. Прибувши за вищевказаною адресою до нього звернувся ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 та повідомив, що мешканець 99-ї квартири на ім`я ОСОБА_12 на протязі ночі видирав двері до його квартири та погрожував. Під час розмови з 99-ї квартири вийшов чоловік та піднявся поверхом вище, палити цигарки. Після прийняття пояснення він відчув, як на нього ззаду хтось накинувся та поваливши на підлогу почав душити, але разом із ОСОБА_5 відносно мешканця 99-ї квартири було застосовано заходи фізичного впливу, а саме заламування рук за спину. В цей час з 99-ї квартири вибігла жінка, як потім з`ясувалось мати ОСОБА_13 , яка почала їх бити по тілу та голові руками, намагаючись забрати свого сина до квартири, після чого викликала психіатричну бригаду, яка госпіталізувала ОСОБА_14 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що близько 3-х років тому він помітив, що в квартирі АДРЕСА_3 проживає чоловік на ім`я ОСОБА_12 , який поводить себе, як особа з явними розладами психічного здоров`я. Так, 05.03.2014 року в нічний час ОСОБА_12 погрожуючи фізичною розправою та висловлюючись нецензурною лайкою вибивав двері його квартири. На протязі 2-3 годин ОСОБА_5 викликав працівників міліції, але не міг дозвонитися. Після того, як він зателефонував до міського ОСОБА_15 та повідомив, що являється суддею Оболонського районного суду м. Києва на його звернення зреагували із запізненням. Приблизно о 04:00 год. приїхали працівники міліції, але ОСОБА_12 закрився у своїй квартирі та на дзвінки не реагував. Приблизно о 08:00 год. виходячи зі своєї квартири він зустрів дільничного. Під час написання пояснення з квартири АДРЕСА_3 вийшов ОСОБА_12 та піднявся між поверхами, щоб покурити. ОСОБА_5 попередив працівника міліції, що не потрібно вступати в будь-який діалог з мешканцем 99-ї квартири, так як він є небезпечним. В цей час несподівано ОСОБА_12 накинувся ззаду на працівника міліції та поваливши почав душити. Зрозумівши, що якщо не надати допомогу працівнику ОВС, то це може призвести до трагічних наслідків. Разом із працівником міліції вони застосували заходи фізичного впливу для припинення протиправної поведінки для заспокоєння останнього. В цей час з 99-ї квартири в спідній білизні вибігла жінка, яка являється матір`ю ОСОБА_13 та з погрозами та криками почала наносити удари по тілу та голові працівника міліції та ОСОБА_5 , намагаючись звільнити та повернути до квартири свого сина. Після чого жінка з 99-ї квартири викликала психіатричну бригаду, яка госпіталізувала її сина. Під час приїзду психіатричної бригади ОСОБА_12 заспокоївся, визнав свою вину та в присутності лікарів просив пробачення, вказавши, що йому потрібне лікування.
15.08.2014 року Постановою слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 по кримінальному провадженню було призначено судово-медичну експертизу.
Згідно висновку експерта № 1520/Е від 18.09.2014 року під час звернення ОСОБА_3 , за медичною допомогою 05.03.2014 року, у описовій частині вивченої медичної документації на її ім`я, не було виявлено достатнього обсягу клінічних даних, які б надавали можливість стверджувати про наявність у неї будь-яких тілесних ушкоджень. Одночасно, у той же самий день, під час її звернення за медичною допомогою, їй був встановлений такий діагноз - «забій лівого плечового суглобу і задньої поверхні шиї». Проте, встановлений діагноз ніякими об`єктивними клінічними даними не підтверджений - відсутність опису стану м`яких тканин вказаної анатомічної ділянки та опису функціональних порушень лівого плечового суглобу та шиї, у сукупності не дають можливості піддати судово-медичній оцінці зміни, які були відмічені клінічними лікарями під час звернення ОСОБА_3 за медичною допомогою, а тому, у відповідності п. 4.6 «Правил» слід, утриматись від їх судово-медичної оцінки.
24.02.2015 року Постановою слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 по кримінальному провадженню було призначено судово-медичну експертизу.
Згідно висновку експерта №461/е від 01.04.2015 року дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_8 , 1971 року народження, свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою, йому був встановлений такий діагноз: «забій м`яких тканин лобної ділянки зліва». Слід зауважити, що не було встановлено достатніх об`єктивних судово-медичних даних (відсутність морфологічного опису стану м`яких тканин лобної ділянки зліва;
відсутність травматичних змін на представленій рентгенограмі), що дає підстави
стверджувати про необґрунтованість встановленого діагнозу та не враховувати його при
визначенні тяжкості тілесних ушкоджень, у відповідності до пункту 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001578 від 07.03.2014 року, було належним чином і в повному обсязі проведено всі слідчі дії направлені на перевірку обставин викладених в заяві ОСОБА_7 та встановлення можливої події кримінального правопорушення, надано належну оцінку всім доказам та встановленим обставинам і об`єктивно зроблено висновок про відсутність події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Будь-яких інших доказів та обставин, які б свідчили про наявність події зазначеного кримінального правопорушення і які не були взяті до уваги слідчим під час винесення постанови, слідчим суддею не встановлено в судовому засіданні під час розгляду скарги та не надано самим скаржником, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про законність винесення слідчим оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження № 0001578 від 07.03.2014 року та відсутність підстав для її скасування.
Статті 26, 94 КПК України визначають, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.
Слідчий суддя оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги скаржника не знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому скарга задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 9, 25, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 діб з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1