Кримінальне провадження №1-кп/760/548/16

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 ОСОБА_7
розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002379 від 29.02.2016 р., -
В С Т А Н О В И В:
В провадження Солом`янського районного суду м. Києва 30 березня 2016 року надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України.
Ухвалою суду від 15.04.2016 року призначено судовий розгляд даного кримінального провадження.
Захисником обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме домашній арешт за місцем проживання сестри обвинуваченого.
Обвинувачений клопотання захисника підтримав.
Прокурор в судовому засіданні проти заявленого захисником обвинуваченого клопотання заперечувала на підставі того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України зменшились, однак просила врахувати, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину.
Потерпілі не заперечували проти зміни запобіжного заходу.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі,якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог п.1,3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках на встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
При вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчинені якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання або реєстрації, його стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність судимостей.
Обираючи відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею та судом було враховано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, п.4 ст.5 Конвенції заарештованим особам гарантується право на перегляд матеріально- правових і процесуальних умов, які є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наявності обґрунтованої підозри, яка стала підставою для затримання, та мети подальшого тримання під вартою, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/ справа « Третьяков проти України/.
Враховуючи, що обвинувачений має постійне місця проживання в квартирі своєї сестри, працював, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, під час розгляду справи сестрою обвинуваченого відшкодовано потерпілим завдану матеріальну шкоду,у зв`язку з чим, вони відмовились від цивільного позову, думку потерпілих стосовно зміни запобіжного заходу, суд вважає, що на даний час існує можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд вважає можливим клопотання захисника задовольнити.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 17,177, 178, 181-183, 202, 331, 194, 350 КПК України суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити на домашній арешт.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на 60 днів, а саме до 24.07.2016 року.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 21.00 год. до 06.00 год. ранку без дозволу прокурора або суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: не відлучатися без дозволу суду за межі м. Києва, прибувати за першою вимогою до суду.
Обвинуваченого ОСОБА_5 негайно звільнити з під варти.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляд домашнього арешту доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого, а саме: АДРЕСА_1 .
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити начальникові Київського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру № 9.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1