Справа
Номер провадження 1-в/556/776/2016
У Х В А Л А
Іменем України
29.08.2016 року Володимирецький районний суд Рівненської області під головуванням судді- ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника Полицької ВК-76 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець у режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ; раніше не судимого;
Засуджений 08.05.2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 260 ч.2 КК України до трьох років позбавлення волі.
04.02.2016 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області на підставі ч.5 ст. 72 КК України з врахуванням змін, внесених до Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набрав чинності 24.12.2015 року, зараховано засудженому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання 06.03.2015 року по день набрання вироком законної сили по 08.06.2015 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано 03 місяці 03 дні.
06.04.2016 року ухвалою Апеляційного суду Рівненської області ухвалу Володимирецького районного судувід 04.02.2016 року змінено, зараховано у строк попереднього ув`язнення з 06.03.2015 року по 05.10.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано 06 місяців 29 днів.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі. В обґрунтування заяви вказував, що відносно нього настав передбачений законом строк для застосування пільги, згідно ст..81 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заяву, просив застосувати відносно нього положення ст.81 КК України та умовно-достроково звільнити з місць позбавлення волі. В даний час працевлаштований, стягнень не має, має одне заохочення. Вину вчиненного злочину визнає, розкаюється.
Представник Полицької ВК-76 заперечив проти задоволення заяви та пояснив, що в Полицькій ВК-76 ОСОБА_5 відбуває покарання з 16.09.2015 року. Комісією колонії було відмовлено у направленні матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений не довів свого виправлення, мав одне стягнення, яке погашено, має одне заохочення, посередньо характеризується, працевлаштований, до роботи відноситься задовільно.
Прокурор не заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_5 .
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, в т.ч. особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення його заяви.
Так, судом встановлено, що вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.05.2015 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 260 ч.2 КК України до трьох років позбавлення волі.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 06.03.2015 року, у Полицькій ВК-76 з 16.09.2015 року.
09 серпня 2016 року комісією Полицької ВК-76 одноголосно відмовлено у направленні матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 . На час прийняття вказаного рішення засуджений характеризується посередньо, має одне стягнення, яке погашено, мав одне заохочення.
Таким чином, рішення комісії Полицької ВК-76 прийнято з дотриманням вимог Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 N 847/5, дане рішення не оскаржувалось, не скасовувалось і залишається чинним.
Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 мав одне стягнення, яке погашено, посередньо характеризується, має одне заохочення.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:
-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режиму) за весь період відбування покарання;
-участь у суспільно-корисній праці;
-участь у виховних заходах;
-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Разом з тим, судом встановлено, що за час перебування у місцях позбавлення волі ОСОБА_5 не в повній мірі довів своє виправлення.
Зокрема, сумлінною поведінкою суд вважає не просте дотримання засудженим вимог адміністрації установи відбування покарання та утримання від порушень режиму, а й активну участь у роботах з благоустрою установи, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, демонстрування позитивного прикладу іншим засудженим та їх заохочення до правомірної поведінки.
За час перебування у місцях позбавлення волі, з 06.03.2015 року, ОСОБА_5 мав одне стягнення, яке погашено, має одне заохочення; вину у вчиненому злочині визнає, але міру покарання вважає надто суворою, посередньо характеризується. У відношенні до представників адміністрації колонії неоднозначний. До виконання вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість. До роботи ставиться задовільно, позову за виконавчими листами не має. Бере участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Фізкультура і спорт», однак свідомого прагнення до її реалізації не проявляє. Виконує роботи із благоустрою установи, за що один раз заохочувався правами начальника відділення соціально-психологічної служби. Намагається виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. З урахуванням викладеного , суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_5 не в повній мірі свідчить про те, що він дійсно довів своє виправлення, і підстав для застосування до нього положень ст..81 КК України в даний час суд не вбачає.
Керуючись ст.81 КК України, ст.538, 539 КПК України, суд,-
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі відмовити за безпідставністю.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Рівненської області через районний суд протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим, що перебуває в місцях позбавлення волі протягом семи діб з часу отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1