Ухвала
20 жовтня 2016 р. Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю прокурора - ОСОБА_2 ,

потерпілої: - ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисників обвинуваченого, адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

та ОСОБА_8

секретаря- ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.153 КК України, -

Встановив:

В провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.153 КК України.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24 жовтня 2016 року (включно).

В судовому засіданні головуючим поставлено питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , так як строк тримання під вартою закінчується.

Крім цього, до суду надійшли зобов`язання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо особистої поруки за виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Прокурор ОСОБА_2 вважав за доцільне продовжити термін тримання ОСОБА_5 під вартою. В задоволенні заяв про особисту поруку прохав відмовити.

Потерпіла ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , підтримали думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисники, адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначили, що прокурором не доведено підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою та не наведено обставин щодо існування ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Враховуючи, що обвинувачений хворіє та не отримує належної медичної допомоги в умовах тримання під вартою, є приватним підприємцем, займався обробітком земель, та на даний час не може виконувати свою роботу, прохали змінити запобіжний захід із тримання під вартою на особисту поруку чи цілодобовий домашній арешт.

ОСОБА_11 суду пояснив, що він є депутатом Оленівської сільської ради Дніпропетровської області та прохає передати ОСОБА_5 під його особисту поруку, оскільки він знає обвинуваченого іще зі школи як порядну людину та поручається за виконання останнім покладених на нього обов`язків. Крім цього, ОСОБА_12 зобов`язався забезпечити явку обвинуваченого до суду.

ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є депутатом Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області та прохає передати ОСОБА_5 під її особисту поруку, оскільки вся громада селища, де він проживає знає обвинуваченого як порядну людину, а тому від імені всього села Оленівка, де вона проживає, прохає передати ОСОБА_5 під її особисту поруку.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, розглянувши зобов`язання щодо особистої поруки, заслухавши поручителів та роз`яснивши обов`язки поручителя і наслідки їх невиконання, передбачені п.3 ч. 5 ст.180 КПК України, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження обраного ОСОБА_13 запобіжного заходу та щодо можливості його зміни на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Згідно ст. 3 Конституції України людини, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Злочини проти статевої свободи є посяганням на особистість і пов`язані з грубими порушеннями норм суспільної моралі.

Статеві злочини характеризуються аморальністю ти цинічністю дій винних осіб, принижують честь і гідність потерпілої особи. Статеві злочини проти неповнолітніх посягають на їх статеву недоторканість та нормальний статевий розвиток, а також часто призводять до глибоких душевних травм.

ОСОБА_5 обвинувачується у насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприроднім способом, вчиненого щодо неповнолітньої, що є тяжким кримінальним правопорушенням.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на стпрок від трьох до семи років. Суворість покарання за кримінальними правопорушеннями, за якими обвинувачується ОСОБА_5 не є співрозмірною терміну перебування останнього під вартою з моменту затримання і по даний час.

Вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони загальногромадянських прав. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд по правам людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ст. 176 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. При цьому їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.

Дослідивши подані ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заяви про передачу обвинуваченого під особисту поруку суд дійшов до таких висновків.

Так, згідно ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуютья за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" зазначив, що при обранні такого запобіжного заходу, як особиста порука, суд має враховувати, що наявність одного поручителя може бути визнана достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру (народний депутат України, депутат місцевої ради, особа, яка відзначена державними нагородами тощо).

Судом встановлено, що ОСОБА_10 є депутатом Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області, а тому є такою, що заслуговує на особливу довіру. Доказів того, що ОСОБА_11 є депутатом суду не надано.

При вирішенні питання можливості передачі ОСОБА_5 під особисту поруку суд вважає, що особиста порука є не достатнім запобіжним заходом, який би зміг забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду та не виконати його процесуальні рішення, з огляду на його матеріальні можливості та наявність в Україні непідконтрольних територій.

Крім цього, суд враховує, що на даний час по справі проведено допит не всіх свідків, а тому ризик можливості впливу на таких осіб також існує.

Потерпіла ОСОБА_3 на попередніх судових засіданнях зазначала, що вона боїться за своє життя та здоров`я. Даним злочином їй заподіяно тяжких душевних травм, а тому суд вважає, що ризик впливу на потерпілу також існує.

При прийнятті рішення суд також приймає до уваги надану захисником довідку КП «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 21 ім. проф. Є.Г. Попкової » № 1409 від 05.10.2016 року згідно якої вбачається, що в 2000 році ОСОБА_5 , 1971 року народження перебував у даному закладі на лікуванні, однак дана довідка не містить відомостей щодо необхідності лікування ОСОБА_14 на даний час та суду не надано доказів щодо потреби у постійному нагляді лікарів з вузької спеціалізації, яку не можливо забезпечити в межах слідчого ізолятора та відмови в наданні такої допомоги, а тому в зміні запобіжного заходу за станом здоров`я обвинуваченого слід відмовити.

Щодо посилання обвинуваченого та його захисника ОСОБА_6 на те, що в зв`язку із триманням ОСОБА_5 під вартою, землі, які ним орендовані ніким не обробляються суд не бере до уваги, оскільки такі дії можуть проводитись за дорученням обвинуваченого без його безпосередньої участі.

Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, проводиться допит свідків, дослідження письмових доказів не розпочато, судом вживаються всі необхідні дії для розгляду справи в розумні строки, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_13 строком на два місяці.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 197, ч.3 ст.331, ч. 3 ст. 383 КПК України, суд -

Постановив:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, тобто до 20 грудня 2016 року (включно) щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає .

Суддя: