Справа № 736/707/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/957/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000158, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тютюнниця Корюківського району Чернігівської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16 березня 2015 року Корюківським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 126 КК України до 80 годин громадських робіт,

обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду адвокатом ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати, закрити кримінальне провадження за відсутності в діяннях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, останнього звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 703 грн. 68 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, зазначає, що:

- обвинувачений у судовому засіданні показав, що продавець курячих стегенець ОСОБА_9 повернула останньому 100-гривневу купюру і забрала назад стегенця, сказавши, що він «приколюється», такі дії продавця здивували ОСОБА_6 , тому той сказав, що на неї він буде скаржитись до міліції, але цього не зробив. Про недійсність купюри продавець не говорив. Однак, суд невірно відтворив показання обвинуваченого, зазначивши, що на дії продавця ОСОБА_6 відповів, що для встановлення дійсності купюри піде до міліції, але не пішов;

- показання свідків, якими суд обґрунтував вину підзахисного, мають суттєві суперечності. Так, свідок ОСОБА_9 , показала, що на грошовій купюрі був напис «Це не гроші, це прикол», однак при огляді купюри в судовому засіданні ніякого напису виявлено не було;

- з досліджених доказів не вбачається, що обвинувачений знав і розумів, що знайдена купюра є підробленою, розумів, що зберігає підроблену купюру, а потім умисно збув її як підроблену. ОСОБА_6 не знав і не припускав, що ця купюра є підробленою. Останній і не міг виявити ознак підробки, оскільки хворий, перебуває на диспансерному обліку у Корюківському психіатричному кабінеті з діагнозом легка розумова відсталість.

Таким чином, на думку апелянта, в діях підзахисного відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 199 КК України.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 07 квітня 2016 року, близько 11 години, обвинувачений ОСОБА_6 в м. Корюківка Чернігівської області по вул. Вокзальній, біля мосту, що поряд з підприємством ПАТ «Словянські шпалери КФТП», на узбіччі тротуару знайшов грошову банкноту номіналом 100 (сто) гривень серії БН №5373490. Вказану банкноту обвинувачений підібрав та в подальшому її зберігав при собі і цього ж дня близько 12-ї години, він з метою збуту даної банкноти, прибув на повсякденний ринок в м. Корюківка, по вул. Вокзальній, 8а, Чернігівської області. На ринку обвинувачений намагався розрахуватись з продавцем ОСОБА_9 за товар знайденою банкнотою, однак продавець виявивши в ній підробку не прийняла в якості оплати за товар, повернула її останньому, повідомивши, що банкнота надана ним має видимі ознаки підробки. Проігнорувавши зауваження продавця ОСОБА_9 , що банкнота підроблена, обвинувачений ОСОБА_6 маючи умисел на збут даної підробленої банкноти, цього ж дня, близько 12 год. 15 хв., знаходячись на цьому ж повсякденному ринку розрахувався знайденою підробленою банкнотою з бабусею похилого віку, ОСОБА_10 , за придбання горіхів, отримавши при цьому пакет горіхів та здачу дійсними грошовими купюрами в сумі 70 (сімдесят) гривень.

Згідно висновку технічної експертизи документів №3-пк від 14 квітня 2016 року надана на дослідження банкнота номіналом 100 (сто) гривень, серії БН, номер 5373490, виявлена та вилучена 07 квітня 2016 року у ОСОБА_10 , якою розраховувався з нею за товар обвинувачений ОСОБА_6 , не відповідає за своїми характеристиками аналогічним грошовим банкнотам, які знаходяться в офіційному обігу України та мають ознаки характерні для струминного способу друку з кольоровим нанесенням зображення, отриманого за допомогою копіювальної розмножувальної техніки.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , який просив подану апеляційну скаргу задовольнити, скасувати вирок та закрити провадження за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, думку прокурора, яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав та показав, що 07.04.2016 року в м. Корюківка, біля тротуару поряд з мостом, який знаходиться біля підприємства ВАТ «КФТП», він знайшов грошову купюру 100 грн., яку підібрав та пішов до повсякденного ринку, щоб купити продуктів, оскільки грошей у нього взагалі не було. На ринку у одного із продавців хотів купити два курячі стегенця, і коли розплачувався за товар знайденою купюрою, то продавець повернула купюру йому назад та забрала товар, при цьому вказала, що цією купюрою він шуткує, як недійсною. На це він відповів, що звернення до міліції, але цього не зробив. Потім він пішов до іншого продавця, у якої за вказану купюру придбав пакет горіхів, отримавши здачу 70 грн. Наполягає на тому, що не знав, що знайдена грошова купюра була підроблена.

Проте не дивлячись на не визнання ОСОБА_6 вини його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка суду першої інстанції показала, що 07.04.2016 року, в денний час, на повсякденному ринку в м. Корюківка обвинувачений купував у неї горіхи та розрахувався з нею купюрою у 100 гривен, а отримавши пакет горіхів і здачу в сумі 70 грн. пішов. На вказану купюру номіналом 100 грн. вона уваги не звернула і прийняла за справжню. Потім до неї підійшла продавець ОСОБА_11 і повідомила, що купюра, яку їй дав покупець може бути підробленою, бо він вже намагався нею розрахуватись з іншим продавцем. Подивившись на купюру, ОСОБА_11 сказала, що вона підроблена, тому вони почали наздоганяти обвинуваченого.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_12 , продавець повсякденного ринку в м. Корюківка, показала, що 07.04.2016 року, близько 12 години, продавець ОСОБА_9 їй повідомила, що цього дня до неї підходив незнайомець і намагався купити продукти за підроблену купюру номіналом 100 грн. та вказала на чоловіка, який був біля виходу з ринку. Також вона показала, що він стояв поряд з ОСОБА_10 і щось у неї купував, тому її слід попередити, щоб з нею він не розрахувався підробкою. Потім вона пішла до ОСОБА_10 та виявила, що купюра номіналом 100 гривень мала видимі ознаки підробки, тобто, невідповідний папір, нечіткий розмитий вигляд, не такий розмір.

Свідок ОСОБА_9 , продавець ринку м. Корюківки, в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 07.04.2016 року, в денний час, ОСОБА_6 намагався купити у неї курячі стегенця за підробленою купюрою номіналом 100 грн. За придбаний товар він дав їй 100 гривень, які мали розмитий вигляд, папір невідповідний та купюра має надпис про насмішку, про що вона повідомила обвинуваченому, забрала стегенця та повернула йому дану купюру. Про зазначене вона повідомила продавцю ОСОБА_13 та повідомила про необхідність попередити про це ОСОБА_10 , так як бачила, що ОСОБА_6 купував у неї товар.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_14 показав, що 07.04.2016 року зі сторони повсякденного ринку м. Корюківка він почув галас людей, які наздоганяли чоловіка. Зрозумівши, що той чоловік щось протиправне зробив, він сів за кермо свого автомобіля та зупинив незнайомця. Потім підійшла бабуся та повідомила, що незнайомець розрахувався з нею підробленою грошовою купюрою.

Наведені свідчення потерпілої та свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

За зазначених обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги захисника про неповний виклад показань свідків та наявність суперечностей у їх показаннях. Незначні суперечності в них пояснюються індивідуальним сприйняттям подій, що відбувались та значним проміжком часу, що пройшов з моменту вчинення кримінального правопорушення та не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого. Крім того, згідно вимог ст. 374 КПК України, суд не повинен дослівно викладати у вироку показання учасників судового провадження. Показання свідка ОСОБА_9 суд виклав у вироку узагальнено, які відповідають суті її показань відповідно до технічного запису судового засідання. Те що вона не впізнала в судовому засіданні пред`явлену їй грошову купюру номіналом 100 гривень пояснюється тим, що на досудовому слідстві вона заявила, що не зможе впізнати ту купюру, яку надавав їй обвинувачений. В зв`язку з цим і не пред`являлась свідку ОСОБА_9 купюру номіналом 100 грн. для проведення впізнання (а.п. 73).

Відповідно до протоколу огляду предмету від 07.04.2016 року оглянуто купюру номіналом 100 гривень, яку видала ОСОБА_10 , отриману від ОСОБА_6 за покупку горіхів (а.п. 36-37).

Протоколом огляду предметів від 07.04.2016 року оглянуто купюри номіналом 50 гривень та номіналом 20 гривень, які видав ОСОБА_6 , отриманих від ОСОБА_10 як здачу за горіхи (а.п. 38-39).

Під час пред`явлення речей для впізнання, 03 червня 2016 року потерпіла ОСОБА_10 серед інших купюр номіналом 100 грн. впізнала купюру, яку їй збув ОСОБА_6 (а.п. 66-68).

Висновком судової технічної експертизи документів №3-пк від 14.04.2016 року встановлено, що надана на дослідження банкнота номіналом 100 (сто) гривень, серії БН, номер 5373490, виявлена та вилучена 07.04.2016 року у ОСОБА_10 , якою розраховувався при покупці у останньої горіхів ОСОБА_6 , - не відповідає за своїми характеристиками аналогічним грошовим банкнотам, які знаходяться в офіційному обігу України та мають ознаки характерні для струминного способу друку з кольоровим нанесенням зображення, отриманого за допомогою копіювальної розмножувальної техніки (а.п. 51-54).

При наведених доказах, колегія суддів вважає що висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному збуті підробленої національної валюти України у виді банкноти, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 199 КК України.

Про наявність прямого умислу у обвинуваченого, спрямованого на збут підробленої національної валюти України у виді банкноти, свідчать його показання про те, що він не заперечував, що знайшов купюру та саме тією купюрою розрахувався з потерпілою, і саме та купюра згідно висновку технічної експертизи не відповідає за своїми характеристиками аналогічним грошовим банкнотам, які знаходяться в офіційному обігу України. Зазначене ґрунтується на показаннях потерпілої та свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .

Згідно висновків судово-психіатричних експертиз №325, № 326 від 20.05.2016 року у ОСОБА_6 простежувались клінічні ознаки легкої розумової відсталості, але він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, примусові заходи медичного характеру йому не показані (а.п. 86-89, 91-93), тому твердження апелянта проте, що ОСОБА_6 за своїм психічним станом не міг виявити ознак підробки, колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і дав у вироку аналіз усіх доказів, які підтвердили винуватість обвинуваченого. При цьому суд на виконання вимог закону мотивував у вироку прийняття одних і відхилення інших доказів та поклав в основу вироку лише належні та допустимі докази, досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції повно та об`єктивно досліджені обставини кримінального провадження і є безпідставними доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини та його показання про відсутність прямого умислу на збут підробленої грошової купюри суд першої інстанції вірно розцінив як захисну версію з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше судимий та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, в межах мінімальної межі санкції статті, що йому інкриміновано, із застосуванням ст. ст. 75, 75 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4