Справа № 428/1963/16-к
Провадження № 11-сс/782/55/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі
головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

скаржника ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у м.Сєвєродонецьку Луганської області, апеляційну скаргу ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 лютого 2016 року, якою накладений арешт на вилучене майно,

встановила:
17 лютого 2016 року слідчий з ОВС 1-го відділення СВ УССБУ у Луганській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у порядку вимог ст.. 171 КПК України, про накладення арешту на продукти харчування 7 найменувань, у переліченій кількості та вазі, яке знаходилось у автомобілі "Mersedes benz" НОМЕР_1 під кернуванням ОСОБА_6 , що був затриманий при спробі незаконного перетинання цього транспортного засобу через лінію зіткнення, на КПВВ "Зайцево".

Ухвалою слідчого судді від 19 лютого 2016 року клопотання слідчого було задоволено і, відповідно до ст. 173 КПК України, накладений арешт на:

1500 кг курячої печінки,

1000 кг вершкового масла,

1000 кг серця індички,

100 коробок крабових паличок "Водний мир" 240 гр/28 шт,

70 коробок крабових паличок "Водний мир" 200 гр/30 шт,

300 кг свиного серця,

400 коробок сиру "Комо".

Слідчий суддя зазначив, що у судовому засіданні були встановлені докази, які дають підстави вважати, що зазначені продукти харчування є предметом злочину, вони переміщувались на непідконтрольну Україні окуповану територію і їх переміщення ОСОБА_6 є складовою частиною існуючих схем, створених невстановленими фізичними особами-підприємцями ( які не перереєструвались на території України та не перераховують обов`язкові до сплати податки та платежі) для постійного переміщення товарів у так звані "ЛНР" та "ДНР", для реалізації на цій території та, відповідно, фінансування тероризму.

На судову ухвалу ОСОБА_6 була подана апеляційна скарга, у якій він просить скасувати судову ухвалу та зняти арешт з переліченого у ній майна продуктів харчування та автомобілю, оскільки все вищезазначене належить йому і придбане на території України та законних підставах, про що є відповідні документи.

Крім того, апелянт зазначає, що, дійсно, він був затриманий на КПВВ на в`їзді до м. Світлодарська, де вимушений був залишитись ночувати. Зранку працівники СБУ та ДФС почали вимагати надати їм документи на вантаж. Оскільки накладні на сири "Комо" були забуті, то автомобіль був транспортований на КПВВ "Зайцево". Там був складений протокол огляду продуктів харчування, але у перелік оглянутих сири "Комо" вартістю 750009, 67 грн не були внесені, а згодом місцезнаходження автомобілю він взагалі не знав.

Вважає, що арешт на його майно не повинен був накладений слідчим суддею, оскільки ні він, ні його брат не були затримані, вони не є підозрюваними чи обвинуваченими у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 258-5, 332-1 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили зняти арешт з майна ОСОБА_6 .

Прокурор та слідчий ОСОБА_9 заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін,перевірив у межах апеляційних вимог матеріали по клопотанню слідчого ОСОБА_8 про арешт майна, додатково витребувані матеріали по клопотанню слідчого ОСОБА_8 № 428/266/16к від 16.01.2016 року, обговоривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , знаходить, що апеляційна скарга заявника задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове позбавлення ухвалою слідчого судді або суду певного кола відповідних осіб можливості відчужувати це майно ( щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом вчинення злочину) або розпоряджатися ним будь-яким чином та використовувати його.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, є предметом кримінального правопорушення ( п.3).

Із матеріалу, доданого до клопотання, вбачається, що 09 травня 2015 року внесені відомості до ЄРДР за № 0000252, із перекваліфікацією дій з ( 17.11.2015 року) з ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 258-5 на ч.2 ст. 332-1 КК України.

У клопотанні слідчим зазначено, що невстановлені фізичні особи-підприємці із Луганської області, використовуючи господарські можливості та кримінальні зв`язки мешканців Донецької області, налагодили канал незаконного переміщення продуктів харчування та побутової хімії з оптових баз м. Краматорська до складів у м. Донецьку, з подальшим спрямуванням до продовольчих мереж м. Луганська, Стаханова, Краснодона, Свердловська.

Під час розслідування кримінального провадження було встановлено, що на КПВВ "Зайцево" Донецької області знаходиться автомобіль "Mersedes benz" НОМЕР_1 , у якому виявлені продукти харчування у надлишковій кількості, ніж зазначені у накладних, які надав ОСОБА_6 , який намагався перевести товари споживання на непідконтрольну Україні територію, поза місцем розташування встановлених КПВВ, без встановленого оформлення вищезазначеного вантажу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що автомобіль та виявлені 30.01.-03.02.2016 року продукти харчування у зазначеній кількості у протоколах оглядів, і що ці продукти харчування є предметом кримінального правопорушення, до якого, відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України, можуть бути застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, у тому числі, серед інших обставин: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається із змісту ухвали, слідчим суддею вимоги закону виконані і висновки суду є умотивованими із посиланням на докази, встановлені під час судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405,407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 лютого 2016 року без змін.

Судді