490/9993/16-к 08.11.2016
н/п 1-кп/490/641/2016
Справа № 490/9993/16-к

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Гайворон, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , який проходить військову службу за контрактом на посаді начальника зв`язку - командир взводу аеромобільно-десантного батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні лейтенант,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
З участю сторін судового провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
31.08.2012р. ОСОБА_3 уклав з Міністерством оборони України контракт військової служби у Збройних Силах України, який набрав чинності з дня присвоєнння первинного офіцерського звання з 21.06.2013 року.
Наказом Міністра оборони України (м.Київ) від 21.06.2013р. №193 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду начальника зв`язку-командира взводу зв`язку штабної роти аеромобільного - десантного батальйону НОМЕР_2 окремої аеромобільної бригади зазначеної військової частини.
Наказом Командувача сухопутних військ Збройних Сил України від 02.11.2013 року №684 лейтенанта ОСОБА_3 переведено на іншу посаду начальник зв`язку-командир взводу аеромобільно - десантного батальйону.
Про порядок проходження військової служби лейтенанту ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проте, 21.01.2015 року о 08 год. 00 хв. лейтенант ОСОБА_3 діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився вчасно до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та перебував за адресою: АДРЕСА_4 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
08.07.2016 року о 08 год. 00 хв. лейтенант ОСОБА_3 добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
В судовому засіданні ОСОБА_3 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Враховуючи повне визнання вини у вчиненому правопорушенні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, не мають сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись показаннями обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що за час проходження військової служби приймав участь у зоні АТО в період з березня 2014 року по серпень 2014 р. в Донецькій та Луганській областях. У січні 2015р. не з`явився вчасно на військову службу у зв`язку з подавленим емоційним станом, виниклим на фоні проходження військової служби та небажанням у повторному прийнятті участі у зоні АТО в Донецькій, Луганській областях. У вчиненому правопорушенні щиро кається.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць, і кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує, характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, є раніше не судимим, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує з`явлення із зізнанням, щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 2 роки.
На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця роботи, проживання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1