Справа № 165/410/16-к Провадження №11-кп/773/538/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.162, ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 08 липня 2016 року, яким -

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, загальною середньою освітою, неодружений, не працює, несудимий;
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.121 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч.1 ст.162 КК України 1 рік обмеження волі;

-за ч.2 ст.121 КК України 7 років 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 7 років 3 місяці позбавлення волі.

Змінено обвинуваченому ОСОБА_14 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_14 визначено рахувати з 08.07.2016р.

Ухвалою Нововолинського міського суду від 18.07.2016р. відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_14 в строк відбування покарання період перебування його під вартою з 08.07.2016р. по день вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Вирок щодо ОСОБА_14 в апеляційному порядку не оскаржується.

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, не працює, несудимий;
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.121 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч.1 ст.162 КК України 1 рік обмеження волі;

-за ч.2 ст.121 КК України 7 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишений попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_10 визначено рахувати з 22.12.2015р.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_10 в строк відбування покарання період перебування його під вартою з 22.12.2015р. по день вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та житель АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, не працює, судимий вироком Нововолинського міського суду від 13.12.2010р.за ч.2 ст.121, ч.1 ст.304, ч.2 ст.296 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 9 місяців, звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 29 днів;
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.121 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч.1 ст.162 КК України 1 рік обмеження волі;

-за ч.2 ст.121 КК України 8 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу залишений попередній тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 визначено рахувати з 22.12.2015р.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_11 в строк відбування покарання період перебування його під вартою з 22.12.2015р. по день вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_14 , 21 грудня 2015 року, близько 22.00год., разом з обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , перебуваючи всі в стані алкогольного сп`яніння, діючи спільно з єдиними умислом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_17 , який перебував по місцю проживання у житловій квартирі (окремій кімнаті) АДРЕСА_3 , без згоди власника квартири ОСОБА_18 та самого користувача ОСОБА_17 , шляхом пошкодження вхідних дверей незаконно проникли у вказану квартиру, чим порушили недоторканість житла громадянина.

Також, 21 грудня 2015 року в період часу з 22.00год. по 23.00год., обвинувачений ОСОБА_14 діючи групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з надуманих мотивів помсти, через пошкоджені двері проникли у житлову квартиру (окрему кімнату) АДРЕСА_3 , де перебував ОСОБА_17 та спровокувавши конфлікт з останнім, діючи спільно з єдиним умислом заподіяння останньому тілесних ушкоджень, почергово ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 нанесли ОСОБА_17 руками та ногами ряд ударів по голові і по тулубу, внаслідок чого їх спільними діями потерпілому спричинені тілесні ушкодження у вигляді: набряку головного мозку внаслідок внутрішньочерепної травми, а саме лівобічної субдуральної гематоми від чого наступила смерть ОСОБА_17 ; травматичного розриву селезінки, ускладненої кровотечею, що сприяло настанню смерті, які за своїм ступенем відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та саден, гематом, синців, перелому кісток носа, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 100 від 28 грудня 2015 року.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 в апеляційній скарзі вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що суд неправильно прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих злочинів, оскільки під час судового розгляду об`єктивно встановлено, що обвинувачений зайшов в кімнату з метою припинити протиправні дії інших обвинувачених та випадково зачепив ОСОБА_17 ногою. Зазначає, що суд необгрунтовано взяв до уваги суперечливі показання обвинуваченого ОСОБА_14 , інших свідків сторони обвинувачення, а показання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнав суперечливими. Просить вирок суду щодо ОСОБА_10 скасувати та виправдати останнього.

Обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Стверджує, що суд неправильно прийшов до висновку про його винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів, оскільки він опинився в кімнаті щоб перешкодити нанесенню ушкоджень ОСОБА_17 , при цьому випадково зачепив його ногою по голові. Зазначає, що суд необгрунтовано взяв до уваги суперечливі показання обвинуваченого ОСОБА_14 , який просто оговорює його та брата ОСОБА_11 . Просить вирок суду щодо нього скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. в апеляційній інстанції просив закрити провадження по справі.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення суворого покарання. Просить призначити йому мінімальне покарання.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування обвинувачених та захисників, які підтримали скарги та просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечив апеляції захисника та обвинувачених, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність винності ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, , вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, та незаконному проникненні до житла. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так, суд першої інстанції підставно взяв до уваги саме визнавальні в судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_19 , які є підтверджені іншими доказами по справі, зокрема протоколами огляду місця події та приміщення, протоколами проведених слідчих експериментів за участю обвинуваченого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_19 , протоколами обшуку, а також висновком судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень потерпілого, який є науково-обгрунтованим та піддавати його сумніву в суду підстав немає. Показання вказаних обвинуваченого та свідка в своїй сукупності дають змогу відтворити всі обставини злочину, які були до і на момент його вчинення.

Ззгідно висновку експерта №100 від 28.12.2015 року (а.к.п.167-170, т.2), вбачається, що на підставі даних проведеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_17 , виявлені тілесні ушкодження численна поєднана травма тіла, які за своїм ступенем відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що сприяли настанню смерті. Даний висновок в апеляційних скаргах не оспорюється.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_10 не проникав в житло та не наносив тілесних ушкоджень, оскільки вони спростовані показаннями обвинуваченого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_19 , та й частково показаннями самих обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з чим погоджується і апеляційний суд.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_14 його з братом оговорює, не заслуговують на увагу, оскільки апелянт не вказав жодних причин для цього, не було встановлено таких причин і в суді першої інстанції.

Дана належна правова оцінка судом першої інстанції і показанням всіх інших свідків, хоча останні і не були безпосередніми очевидцями подій, однак їхні показання підтверджують хронологію вчинення злочинів, доповнюють обставини, які були до, на момент та після вчинення інкримінованих злочинів.

Таким чином, істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочинів, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 та на кваліфікацію його дій, які наведені в апеляціях захисника та самого обвинуваченого, по справі не виявлено.

Статтями 415, 412 КПК України визначені порядок та підстави для призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_10 в апеляційній скарзі прохаючи про призначення нового судового розгляду не навів підстав для цього, які передбачені законом, не встановив таких підстав і апеляційний суд.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, які переконливо свідчать про те, що ОСОБА_10 незаконно проник до житла, де спільно в групі осіб умисно наніс тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого, у зв`язку з чим, його дії правильно кваліфіковані як за ч.1 ст.162 КК України, так і за ч.2 ст.121 КК України.

Таким чином, доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_10 , які наведені в апеляційних скаргах, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку, а тому їхні апеляцій скарги до задоволення не підлягають.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_11 в апеляційній скарзі про те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а саме, те, що останній раніше судимий за вчинення умисних злочинів, зокрема і за ч.2 ст.121 КК України, відбував покарання в місцях позбавлення волі, знову вчинив умисні злочини. Врахував суд і думку потерпілих з приводу міри покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 , суд визнав щире каяття, а обтяжуючою обставиною вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що не оспорюється в скарзі обвинуваченого ОСОБА_11 .

Врахувавши ці та інші обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання обвинуваченому реально, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити покарання в межах санкцій статей, за які його засуджено, а остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 та попередження нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційних скаргах, апеляційний суд не вбачає.

Окрім того, сам обвинувачений в апеляційній скарзі прохаючи про зменшення йому розміру покарання, не навів жодних для цього підстав.

Апеляційний суд звертає увагу також на те, що сам обвинувачений раніше судимий, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Таким чином, апеляційний суд залишає скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 без задоволення.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 08 липня 2016 року щодо ОСОБА_14 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий

Судді