Справа № 349/340/16-к
Провадження № 11-кп/779/353/2016
Категорія ч.2 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000050 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стратин Рогатинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1190,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1237,96 грн. на відшкодування майнової шкоди, 8 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 2000,00 грн. процесуальних витрат, всього 11 237,96 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 26 лютого 2016 року, приблизно о 10.00 год., перебуваючи в приміщенні Рогатинської центральної районної лікарні по вул. В. Чорновола, 9, в м. Рогатині, під час словесної суперечки із ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, з мотивів особистих неприязних відносин, завдав йому кухонним ножем один удар в поперекову ділянку справа, чим спричинив різану рану. Захищаючись, ОСОБА_9 схопив правою рукою лезо ножа, внаслідок чого отримав порізи долоні та нігтьової фаланги 1-го пальця правої кисті. На цьому конфлікт закінчився, а працівниками медичного закладу було надано ОСОБА_9 медичну допомогу. Заподіяні ОСОБА_7 тілесні ушкодження ОСОБА_9 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду в частині стягнення моральної шкоди в сумі 8000 грн. та процесуальних витрат в розмірі 2000 грн. несправедливим, необ`єктивним та таким, що ухвалений з неповним з`ясуванням обставин справи.

Зокрема, вказує, що в порушення вимог ст. 23 ЦК України та п.9 Пленуму Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визначений судом першої інстанції розмір грошового відшкодування моральної шкоди не відповідає характеру та обсягу заподіяних позивачу ОСОБА_9 моральних страждань. Зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 знаходився на лікуванні з отриманими тілесними ушкодженнями тільки 10 днів, в основному лікування полягало у проведенні перев`язок.

Зазначає, що суд першої інстанції стягуючи моральну шкоду, не врахував того факту, що з 2001 року він хворіє гіпертонією і цукровим діабетом, в зв`язку з чим не менше 5-8 разів на рік лікується в Рогатинській ЦРЛ, а також він є інвалідом 3-ї групи з 2003 року, на лікування витрачає всю пенсію, яку отримує в мінімальному розмірі.

Також, стверджує, що потерпілим жодним чином не підтверджено понесені витрати на оплату послуг адвоката ОСОБА_10 . При цьому, вважає, що наявний в матеріалах акт приймання-передачі послуг не підтверджує отримання адвокатом коштів, оскільки він укладений між потерпілим ОСОБА_11 та ФОП ОСОБА_10 , а не адвокатом.

Вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.50,58 КПК України допустив до участі в справі ОСОБА_10 , без документального підтвердження його повноважень, як представника потерпілого, а саме без ордера.

Просить дослідити в ході судового розгляду акт приймання передачі послуг від 08.04.2016р. (а.с.22), змінити вирок Рогатинського районного суду від 26 травня 2016 року в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого та позовні вимоги ОСОБА_9 щодо стягнення моральної шкоди задоволити в сумі 3000 грн., відмовити в стягненні процесуальних витрат в сумі 2000 грн.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_12 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

- потерпілий ОСОБА_9 просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України, тобто є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 не заперечується правильність встановлених судом першої інстанції фактичних обставин вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеність його вини та правильність кваліфікації дій за ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до вимог ст..404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції цивільний позов потерпілого вирішено виходячи з вимог ч.2 ст.127 КПК України згідно якого шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції при ухваленні вироку врахував належним чином вказані вимоги закону та навів достатні та переконливі мотиви при прийнятті рішення щодо вирішення цивільного позову потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди.

Як вбачається з вироку, задовольняючи частково цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 8000 гривень, суд першої інстанції врахував обсяг фізичних та душевних страждань потерпілого, яких він зазнав від отриманих тілесних ушкоджень, його перебування на лікуванні в Рогатинській центральній районній лікарні з 26.02.2016 року до 07.03.2016 року, повільне відновлення стану здоров`я після отриманих ушкоджень.

З приводу доводів обвинуваченого щодо стягнення з нього непомірного розміру моральної шкоди, яка завдана потерпілому, то колегія суддів дійшла висновку про те, що з урахуванням ступеню тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, завданих потерпілому, характеру його моральних страждань, враховуючи обставини за яких потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження та керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 8000 гривень, що буде необхідною і достатньою компенсацією заподіяної моральної шкоди.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 витрат на оплату правової допомоги адвоката в розмірі 2000 грн.

Так, згідно ч.1 ст.58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.

Відповідно до ст.50 КПК України повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Колегія суддів вважає, що питання щодо допуску до участі у кримінальному провадженні в якості представника потерпілого адвоката, повинно бути вирішено судом у відповідності до вимог діючого кримінально-процесуального закону з метою належного забезпечення інтересів потерпілого.

Відповідно до вимог ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Допуск адвоката ОСОБА_10 до участі в кримінальному провадженні в якості представника потерпілого ОСОБА_9 відповідав інтересам потерпілого і не викликав заперечень з боку інших учасників кримінального провадження в суді першої інстанції.

Відсутність в матеріалах кримінального провадження ордеру адвоката ОСОБА_10 не може бути визнана як істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону , яке перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

В матеріалах кримінального провадження наявні: копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю гр. ОСОБА_10 за №804, видане 20.09.2011 року та договір №5/16 від 04.04.2016 року про надання правової допомоги в кримінальному провадженні, укладений між потерпілим ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_10 , квитанція прибуткового касового ордера№5 від 04.04.2016р.про сплату потерпілим ОСОБА_9 адвокату ОСОБА_10 2000 грн. на підставі вищевказаного договору (а.п.23,24)

Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

В даному кримінальному провадженні, на виконання вищевказаного договору про надання правової допомоги, за участю представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 проведена значна кількість судових засідань.

Також, в матеріалах справи міститься квитанція до прибуткового касового ордера №5 від 04.04.2016 року про понесені потерпілим ОСОБА_9 витрати у сумі 2000 грн., які були сплачені адвокату ОСОБА_10 відповідно до договору про правову допомогу.

Вказану суму суд першої інстанції на підставі документально підтверджених процесуальних витрат, стягнув з обвинуваченого, в зв`язку з чим доводи обвинуваченого щодо неправомірності стягнення процесуальних витрат, колегія суддів вважає безпідставними.

Таким чином, доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі з доповненнями, є необґрунтованими та колегія суддів не вбачає підстав для зміни оскаржуваного вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4