УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.11.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
при секретарі с/з ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із указаною скаргою, у якій зазначив, що 2 листопада отримав постанову про закриття кримінального провадження від 24 вересня 2016 року, із якою не погоджується, просить її скасувати та направити до Житомирського РВП для проведення повного і об`єктивного слідства щодо кримінального правопорушення ОСОБА_5 , передбаченого ст.ст. 382, 190 КК України. В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що слідчим ОСОБА_4 не прийнято до уваги наявність в діях ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. Також зазначає, що слідчий не перевірила чи дійсно у ОСОБА_5 була відсутня можливість виплатити борг заявнику протягом 8 останніх років, а лише послалась на показання боржника та довідку виконавчої служби.
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги скарги у повному обсязі з підстав, у ній викладених, просив її задовольнити.
Слідчий СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, її неявка не перешкоджає розгляду скарги згідно ч. 3 ст. 306 КПК України.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення ОСОБА_3 , вивчивши й дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог скарги, зважаючи на наступне.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Також встановлено, що в оскаржуваній постанові слідчий ОСОБА_4 посилається на те, що із матеріалів досудового розслідування, а саме показів свідка ОСОБА_5 , копій доданих до справи квитанцій про сплату боргу останнім, довідки з Житомирського районного відділу ДВС вбачається відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Крім цього слідчий у постанові згадує відповідь від 13.09.2016 Житомирського районного відділу ДВС, із якої слідує, що в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/811 від 30.05.2013, виданого Житомирським районним судом про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 заборгованості у розмірі 3 600 грн. боржником по даному виконавчому провадженню, починаючи з 25.08.2015 було сплачено 454,45 гривень, які 14.04.2016 перераховані на користь стягувача. З огляду на викладене слідчий приходить до висновку, що ОСОБА_5 здійснює виплати по погашенню заборгованості ОСОБА_7 .
На думку слідчого судді, зазначена постанова не містить достатнього обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження із посиланням на відповідні положення норм КПК України, з її змісту не вбачається проведення необхідної кількості процесуальних дій, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Так, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, характеризується вчиненням діяння з: 1) невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили; 2) перешкоджання виконанню вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили.
Невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили це бездіяльність особи в частині виконання зобов`язань, які виникають на підставі відповідних судових актів, прийнятих судами загальної юрисдикцій або Конституційним судом України.
Невиконання може мати завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо).
Перешкоджання виконанню вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили передбачає вчинення дій, які спрямовані на створення відповідних умов щодо неможливості чи суттєвого ускладнення виконання судових актів.
Способи невиконання або перешкоджання можуть бути різними й на кваліфікацію не впливають.
При цьому склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим.
Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, розписка про отримання у борг 3 600 грн. від ОСОБА_3 була складена ОСОБА_5 ще 27.01.2008 і з того часу, як встановлено слідчим, боржником було сплачено 454,45 грн.
Слідчий ОСОБА_4 у постанові від 24.09.2016 в обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження посилається на показання свідка ОСОБА_5 , який пояснив, що до 2012 року він грошові кошти не виплачував, оскільки не мав такої можливості, ніде офіційно не працював та мав двох малолітніх дітей. Після того він протягом трьох років не міг сплачувати даний борг, оскільки в нього була тяжко хвора дружина, яка постійно потребувала лікування в лікарнях, на що витрачалось багато грошових коштів, крім того має двоє малолітніх дітей, яких потрібно забезпечувати всім необхідним, в той час як офіційного працевлаштування він не мав. Тільки у 2015 році, за словами ОСОБА_5 , у нього з`явилась змога сплачувати частково борг ОСОБА_7 , а тому при першій кожній можливості, тобто коли він мав хоча б які-небудь грошові кошти, то відразу ж пересилав на відповідні рахунки.
Слідчим суддею звернуто увагу на те, що за змістом постанови фактично підставою для закриття кримінального провадження стали показання свідка ОСОБА_5 та довідка Житомирського районного ВДВС, яка містила посилання тільки на суму коштів, виплачену останнім в рахунок боргу перед ОСОБА_3 .
На переконання слідчого судді, в порушення вимог ст.ст. 2, 91, 92 КПК України слідчим не було в повному обсязі з`ясовано всіх обставин справи, не перевірені показання ОСОБА_5 стосовно того, чи дійсно в останнього була відсутня можливість протягом восьми років погашати заборгованість перед ОСОБА_3 . Слідчий ОСОБА_4 в постанові не згадує та не посилається на ті дії, які вчинялись державним виконавцем в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/811 від 30.05.2013, що були спрямовані на виконання рішення суду про стягнення заборгованості, не дає оцінку таким діям тощо.
Зважаючи на викладені вище обставини, на переконання слідчого судді, рішення слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження є передчасним, а тому постанова від 24 вересня 2016 року підлягає скасуванню.
В той же час слідчий суддя вважає за доцільне відмовити заявнику ОСОБА_3 в задоволенні його вимог щодо направлення постанови до Житомирського РВП для проведення слідства щодо кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 та передбаченого ст.ст. 382, 190 КК України, оскільки слідчому судді на його запит не були надані матеріли кримінального провадження. Крім того визначення попередньої правової кваліфікації дій підозрюваної особи на стадії досудового розслідування належить безпосередньо до компетенції слідчого або прокурора, відповідно до вимог КПК України та Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 92, 110, 284, 303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1