Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
1308/110/2012: Кримінальні справи (до 01.01.2019); Злочини проти власності; Грабіж.
Надіслано судом: 28.09.2012. Зареєстровано: 06.11.2016. Забезпечено надання загального доступу: 08.11.2016.
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
Справа № 1308/110/2012
Провадження № 1/1308/87/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2012 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

при секретарі - Дребот І.Я.,

з участю прокурора - Кузь Т.О.,

потерпілої - ОСОБА_1 ,

адвоката - Дем`янович Г.М. з боку підсудного ОСОБА_2 ,

законного представника підсудного ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

адвоката - Рудакевича Ю.Ю. з боку підсудного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та мешканця с.Туринка Жовківського району Львівської області, українця,

з неповною середньою освітою, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, військовозобов"язаного, на військовому обліку перебуває у ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, такого, що раніше не судився,

-за ч.2 ст.187, ч.2 ст.121, ч.1 ст.304, ч.3 ст.135 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця с.Туринка Жовківського району Львівської області, українця,

з середньою освітою, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, військовозобов"язаного, на військовому обліку перебуває у ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, такого, що раніше не судився,

- за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186, ч.2 ст.121, ч.3 ст.135 КК України,

в с т а н о в и в :

Підсудній ОСОБА_7 15 грудня 2006 року у вечірній час, точна година органом досудового слідства та судом не встановлена, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння та знаходячись на прилеглій території магазину «Крамниця -ВАМ», що в с.Туринка Жовківського району Львівської області, під час суперечки з потерпілим ОСОБА_8 , яка переросла в бійку, завдав останньому кілька ударів руками в обличчя і під час цього відкрито викрав у нього мобільний телефон марки «Сіменс А-250», вартістю 350 грн. 00 коп. з карточкою оператора мобільного зв`язку «Київ-Стар`вартістю 50 грн.00 коп. із залишком на рахунку 5 грн.00 коп., спричинивши, таким чином, потерпілому матеріальну шкоду на суму 405 грн. 00 коп.

Крім того, підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_4 16 грудня 2006 року о 01 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп"ягніння, побачивши на вулиці Л.Українки в с.Туринка Жовківського району Львівської області потерпілого ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, з метою його побиття підбігли до останнього та стали наносити йому удари руками і ногами в різні частини тіла, а саме, в голову, грудну клітку, ноги та руки. Поваливши потерпілого ОСОБА_8 на землю, підсудні продовжили наносити йому удари, в різні частини тіла, заподіявши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Крім того, підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_4 16 грудня 2006 року о 01 год. 30 хв., знаходячись на вулиці Л.Українки в с.Туринка Жовківського району Львівської області та перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на заволодіння приватним майном потерпілого ОСОБА_8 , відкрито викрали шляхом стягування під час бійки з потерпілим, належну йому шкіряну куртку, спричинивши, таким чином, останньому матеріальну шкоду на суму 750 грн.00 коп.

Крім того, підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , 16 грудня 2006 року, нанісши потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження та заволодівши його верхнім одягом, а саме курткою, відтягнули його з місця події до польового масиву, де, незважаючи на те, що потерпілий внаслідок спричинених йому підсудними тілесних ушкоджень перебував у безпорадному стані через загальне виснаження, з волі підсудних був без верхнього одягу, тобто перебував у небезпечному для його життя становищі і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, завідомо залишили останнього без допомоги. Підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які самі поставили потерпілого у небезпечний для життя стан, мали змогу надати йому допомогу, однак не надали такої і з місця події пішли, а потерпілий ОСОБА_8 помер від загального переохолодження організму внаслідок тривалої дії низької температури навколишнього середовища.

Крім того, підсудний ОСОБА_4 16 грудня 2006 року втягнув неповнолітнього підсудного ОСОБА_7 в злочинну діяльність, а саме, достовірно знаючи про неповнолітній вік підсудного ОСОБА_7 , за попередньою домовленістю в групі з ним, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля автодороги на вул.Л.Українки в с.Туринка Жовківського району Львівської області, вчинив з ним побиття потерпілого ОСОБА_8 , заподіявши потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, відкрите викрадення майна потерпілого, а в подальшому і завідоме залишення потерпілого в небезпеці.

Підсудний ОСОБА_7 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково і показав, що станом на 15 грудня 2006 року він був неповнолітнім. Саме в цей день, 15 грудня 2006 року в вечірній час він разом з підсудним ОСОБА_4 знаходився в магазині «Крамниця -ВАМ», що в с.Туринка Жовківського району Львівської області, де вони вживали спиртні напої. В цьому магазині також серед інших був і потерпілий ОСОБА_8 , який був в стані алкогольного сп"яніння. В якийсь момент він вийшов за магазин і, знаходячись на прилеглій території до магазину «Крамниця-ВАМ», зустрів потерпілого ОСОБА_8 . Інших осіб в цей момент біля них не було. Між ними виникла словесна суперечка, яка переросла в бійку, під час якої він завдав потерпілому ОСОБА_8 кілька ударів руками в обличчя. В цей момент в потерпілого випав мобільний телефон і він підібрав цей телефон. Це був мобільний телефон марки «Сіменс А-250»з карточкою оператора мобільного зв`язку, яку він пізніше вийняв з телефона і викинув. Після конфлікту він повернувся в магазин.

Після закриття магазину, в нічний час, він разом з підсудним ОСОБА_4 проходили по вулиці в с.Туринка Жовківського району Львівської області, де побачили на вулиці Л.Українки потерпілого ОСОБА_8 . В зв`зку з тим, що між ними був вже конфлікт, то він, разом з підсудним ОСОБА_4 вирішили наздогнати потерпілого ОСОБА_8 та побити його. Підбігши до потерпілого, вони стали наносити йому удари. Куди саме і яку кількість ударів вони нанесли потерпілому він пригадати не може. В якийсь момент потерпілий ОСОБА_8 вирвався і втік з місця події. На цьому конфлікт припинився і вони разом з підсудним ОСОБА_4 пішли додому. Визнає свою винуватість у вчиненні побиття потерпілого, однак ці його дії не були спрямовані на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, чи позбавлення життя потерплого. Що стосується його звинувачення у грабежі телефону потерпілого, то він мав намір повернути телефон, тому своєї винуватості не визнає, як не визнає винуватості і в інших пред`явлених йому звинуваченнях. Так, до викрадення куртки в потерпілого та залишення потерпілого в небезпеці він відношення не має.

Просить вибачення у потерпілої, зобов`язується відшкодувати їй матеріальну шкоду та просить обрати щодо нього не суворе покарання і застосувати Закону України «Про амністію у 2011 році», оскільки він вже понад 5 років перебуває під вартою, тобто відбув більше половини максимального покарання, яке може бути до нього застосоване за інкриміновані злочини.

Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково і показав, що 15 грудня 2006 року у вечірній час він разом з підсудним ОСОБА_7 знаходився в магазині «Крамниця-ВАМ», що в с. Туринка Жовківського району Львівської області, де вживали спиртні напої. В цьому магазині також серед інших був і потерпілий ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп"яніння. Про конфлікт між потерпілим ОСОБА_8 і підсудним ОСОБА_7 , який був біля магазину, йому нічого не відомо і він його не бачив.

Після закриття магазину, в нічний час, точної години він не пригадує, він разом з підсудним ОСОБА_7 проходили по вулиці в с.Туринка Жовківського району Львівської області, де на вулиці Л.Українки побачили потерпілого ОСОБА_8 . Разом з підсудним ОСОБА_2 вони вирішили наздогнати потерпілого ОСОБА_8 та побити його. Підбігши до потерпілого, вони стали наносити йому удари. Під час конфлікту він та потерпілий утримували один одного за одяг, і таким чином, в потерпілого знялась куртка. В якийсь момент, потерпілий ОСОБА_8 вирвався і втік з місця події. На місці події залишилась куртка, яку вони там і залишили. Даної куртки ні він, ні підсудний ОСОБА_7 з місця побиття не забирали. На цьому конфлікт припинився і вони разом з підсудним ОСОБА_2 пішли додому. Визнає свою винуватість у вчиненні побиття потерпілого і не визнає своєї винуватості у вчиненні інших інкримінованих йому злочинів. Так, до заволодіння куртки в потерпілого та залишення потерпілого в небезпеці він відношення не має. Крім того, він не знав достовірно про неповнолітній вік підсудного ОСОБА_9 .

Просить вибачення у потерпілої, зобов`язується відшкодувати їй матеріальну шкоду та просить обрати щодо нього не суворе покарання і застосувати Закону України «Про амністію», оскільки він вже понад 5 років перебуває під вартою, тобто відбув більше половини максимального покарання, яке може бути до нього застосоване за інкриміновані злочини.

Аналогічні пояснення підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_2

т.4 а.с.206-212,219-226.

Однак, незважаючи на часткове визнання своєї винуватості підсудними ОСОБА_4 та ОСОБА_2 така у скоєнні ними злочинів, підтверджується доказами, які були зібрані органом досудового слідства та перевірені в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 показала, що 15 грудня 2006 року у вечірній час її син ОСОБА_8 прийшовши додому і повідомив, що разом із колегами по роботі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 їде в с.Туринка Жовківського району Львівської області, де і залишиться ночувати. ОСОБА_12 наступного дня син повинен був повернутись додому, однак не повернувся. Тому вона стала телефонувати до його колег та родичів, щоб з`ясувати, де може бути її син. Напротязі цього дня та наступних днів сина вона не розшукала, однак, їй стало відомо, що по приїзду в с.Туринка Жовківського району Львівської області, син разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими хлопцями в ніч на 16 грудня 2006 року знаходився в одному із місцевих барів. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з цього бару пішли скоріше, а син залишився біля бару. 20 грудня 2006 року тіло її мертвого сина знайшли при дорозі вул.Л.Українки в с.Туринка Жовківського району Львівської області. Коли знайшли сина, то при ньому не було його чорної шкіряної куртки та мобільного телефону. 16 січня 2007 року від працівників Жовківського райвідділу міліції їй стало відомо, що ними доставлено в райвідділ двох жителів с.Туринка Жовківського району Львівської області підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які зізнались в тому, що вони побили її сина ОСОБА_8 , та що в підсудного ОСОБА_2 вилучено мобільний телефон, який належить її сину, а підсудний ОСОБА_4 - видав куртку, яка також належала її сину ОСОБА_8 . Вину за смерть сина покладає на підсудних. Просить задоволити її позов про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди та про суворе покарання щодо підсудних.

Аналогічно потерпіла ОСОБА_1 пояснювала і на досудовому слідстві.

т.1 а.с.141-142.

Із заяви ОСОБА_1 від 20.12.2006 року (ЖРЗПЗ №2222) в Жовківський РВ ГУМВСУ у Львівській області вбачається, що заявник просить прийняти міри до розшуку її сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_1 , який 05.12.2006 року, близько 21 год. 30 хв. пішов з дому та не повернувся.

т.1 а.с. 19.

20 грудня 2006 року в період з 15 год. 00 хв. до 15 год. 40 хв. було проведено огляд місця події, про що складено відповідний протокол, з якого вбачається, що тіло мертвого ОСОБА_8 виявили при дорозі вулиці Лесі Українки в с.Туринка, Жовківського району Львівської області, біля купи з піском.

т.1 а.с. 9-11.

12 січня 2007 року потерпіла ОСОБА_1 знову звернулась у Жовківський РВ ГУ МВСУ у Львівсьекій області із заявою, (ЖРЗПЗ №85) у якій у зв`язку із смертю сина ОСОБА_8 , труп якого було виявлено 20.12.2006 року, просить прийняти міри до невідомих осіб, які викрали в її сина мобільний телефон марки «Сіменс», шкіряну чорну куртку, а також побили його.

т.1 а.с.3.

З протоколу добровільної видачі від 14 січня 2007 року вбачається, що підсудний ОСОБА_2 видав працівникам міліції мобільний телефон марки «Сіменс», серійний номер (імей) : НОМЕР_1 та картонку стартового пакета Ді-Джус № 3.

т.1 а.с.33.

16 січня 2007 року підсудний ОСОБА_7 власноручно виклав свої пояснення в протоколі явки з повинною, де вказав, що він 15.12.2009 року, знаходячись за буфетом в с. Туринка Жовківського району Львівськолї області зустрів потерпілого ОСОБА_13 , з яким в нього виникла суперечка, яка переросла в бійку. Під час бійки в потерпілого ОСОБА_8 вилетів телефон марки «Сіменс», який він, підсудний ОСОБА_7 , підняв і поклав собі в кишеню куртку та в подальшому з даного телефону витягнув сім-карточку, яку викинув, а телефоном став користуватись по 14.01.2007 року.

т.1 а.с.32.

16 січня 2007 року було повторно проведено огляд місця події. З протоколу даної слідчої дії вбачається, що місцем події є початок каналу, який знаходиться паралельно до дороги - вул.Л.Українки в с.Туринка Жовківського району Львівської області, в якому під кукурудзинням знаходиться чорна шкіряна куртка, яку з місця події вилучено.

т.1 а.с. 29-30.

З протоколу огляду речових доказів від 23 січня 2007 року вбачається, що було проведено огляд виданого підсудним ОСОБА_2 мобільного телефону та виявленої під час огляду місця події шкіряної куртки. Під час огляду була присутня потерпіла ОСОБА_1 , яка заявила, що куртка та мобільний телефон належать її синові покійному ОСОБА_8

т.1 а.с. 244-247.

При проведенні відтворення обстановки і обставин події (протокол відтворенння обстановки та обставин події від 17 січня 2007 року) підсудний ОСОБА_7 добровільно розказав та показав про обставини вчинення ним побиття потерпілого ОСОБА_8 та заволодіння мобільним телефоном потерпілого біля бару, який знаходиться в с.Туринка Жовківського району Львівської області.

т.1 а.с. 153,154.

З протоколів відтворенння обстановки та обставин події від 17 січня 2007 року вбачається, що підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_4 показали місце, де вони побили потерпілого ОСОБА_8 та залишили його. Підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вказали різні місця, де вони побили потерпілого ОСОБА_8 , а саме: підсудний ОСОБА_2 вказував на прилеглу до дороги територію, а підсудний ОСОБА_4 вказував на саму дорогу.

т.1 а.с. 145-152.

З метою усунення цих розбіжностей 17 січня 2007 року слідчим було проведено ставку віч-на-віч між підсудними ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , про що складено протокол, з якого вбачається, що підсудний ОСОБА_4 на ставці віч-на-віч підтвердив покази підсудного ОСОБА_7 , в тій частині, що місцем побиття є прилегла територія до дороги вул.Лесі Українки в с.Туринка Жовківського району Львівської області, та крім цього з`ясовано, що коли вони вдвох били потерпілого ОСОБА_8 , то останній впав в калюжу, не мав змоги сам встати та вийти, а тому з калюжі витягнули його підсудні, після чого затягнули до купи з піском, де і залишили.

т.1 а.с.155-157.

З довідки виданої Львівським обласним центром з гідрометеорології від 22.02.2007 року вбачається, що 16 грудня 2006 року температура повітря на метеостанції Рава-Руська становила 3,2-7,4 градусів за Цельсієм.

т.1 а.с.336.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що він дійсно разом із потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_15 15.12.2006 року з м.Жовква Львівської області приїхали в с.Туринка Жовківського району Львівської області. Додому не пішли, а зайшли в один із барів, де замовляли спиртні напої. Пізніше перейшли в інший бар, в якому барменом працює його дружина. В цьому барі вони замовили пляшку вина та присіли за столик, за яким вже сиділи їхні знайомі брати Наконечні - Юра та ОСОБА_16 , а також ОСОБА_17 . Коли в 23 год. 00 хв. вечора цей бар закрився, то він з своєю дружиною поїхали додому, а всі хлопці сказали, що додому ще не йдуть, а мають намір зайти в бар, який орендує сім`я ОСОБА_18 , ще випити спиртного.

Аналогічно свідок ОСОБА_14 пояснював і під час досудового слідства.

т.1 а.с.209.

Такі ж покази в судовому засіданні дали свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Окрім цього, вони показали, що дійсно коли вийшли з бару, де працює дружина ОСОБА_14 , то останній, який був разом із ними, з своєю дружиною поїхали додому, а вони ж зайшли в сусідній бар, де замовили пляшку вина, яку стали пити не всередині приміщення, а на вулиці під навісом за столиком, який знаходився при вході зліва до приміщення кафе. Поряд зі столиком, за яким вони стояли і пили вино, був ще один вільний столик, до якого підійшли жителі с.Туринка Жовківського району Львівської області підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . Приблизно о 01 годині ночі вони всі окрім потерпілого ОСОБА_8 пішли додому. При цьому ОСОБА_21 кликав потерпілого ОСОБА_8 до себе додому ночувати. Однак останній відмовився йти до нього додому на ночівлю, повідомивши, що поїде додому в м.Жовкву Львівської області. Коли вони пішли від приміщення кафе, то потерпілий ОСОБА_8 залишився біля дверей при вході в приміщення, а підсудні ОСОБА_2 і ОСОБА_4 залишались біля свого столика. Пізніше їм стало відомо, що ОСОБА_8 шукає його мама, а 20 грудня 2006 року його виявили мертвим біля дороги, що на вул.Лесі Українки в с.Туринка Жовківського району Львівської області.

Аналогічно свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 пояснювали і на досудовому слідстві.

т.1 а.с.210, 212, 211, 213.

Свідок ОСОБА_22 , покази якого були оголошені та перевірені в судовому засіданні, показав, що його дружина працює в кафе «Варенична», що с.Туринка Жовківського району Львівської області. Її робочий день завершується близько 24 години. Тож приблизно о 23 год.00 хв. 15 грудня 2006 року він своїм автомобілем заїхав на територію цього кафе, щоб забрати з роботи дружину та завезти її додому. Свій автомобіль поставив таким чином, що лівою стороною він стояв до вхідних дверей в приміщення кафе. Далі зайшов всередину приміщення, сказав дружині, що буде чекати її в автомобілі, вийшов на вулицю, сів у свій автомобіль та чекав дружину. Він звернув увагу, що за двома столиками, які знаходились з лівої сторони при вході в приміщення, було декілька хлопців, а після 24 год. 00 хв. ночі всі хлопці з-під кафе стали розходитись. За час, що вони там були, ніхто не сварився і не було ніяких бійок. Останній хто пішов з-під кафе це були жителі с.Туринка Жовківського району Львівської області підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Він на них звернув увагу в той час, коли вони двоє залишались біля кафе. Також бачив, що вони між собою про щось переговорили, після чого вийшли на дорогу та кудись пішли. Через деякий час, до нього підійшла дружина і вони поїхали додому. Приблизно через тиждень часу, йому стало відомо, що в компанії хлопців, які були в ту ніч за столиками при вході в кафе, коли він приїхав забрати свою дружину, був житель м. Жовкви Львівської області потерпілий ОСОБА_8 з яким він не знайомий і не знає як той виглядає, то ж не може сказати, чи дійсно ОСОБА_8 того вечора був біля кафе.

т.1 а.с.224.

Проведені по справі судово-медичні дослідження та експертиза (акт судово-медичного дослідження №141 від 26.01.2007 року та висновок судово-медичної експертизи №11 від 19.02.2007 року) показали, що причиною смерті потерпілого ОСОБА_8 стало загальне переохолодження організму.

т.1 а.с. 98-108, 287-292.

З протоколу огляду місця події від 17.10.2007 року і план-схеми до нього та протоколу відібрання зразків грунту вбачається, що з місця події було відібрано зразки грунту.

т.3 а.с.77-80.

Дослідження експертами криміналістами вилучених зразків грунту з місця події та з місця виявлення куртки потерпілого, нашарування грунтку з туфля потерпілого (висновок криміналістичної експертизи грунту №3770 від 06.12.2007 року) надали можливість дійти висновку, що два зразки грунту вилучені з місця виявлення трупа ОСОБА_8 та грунт в місці виявлення його куртки, мають різнороду належність з грунтами, нашарованими на куртці та правому туфлі потерпілого ОСОБА_8 . Грунт нашарований на куртці та правому туфлі потерпілого ОСОБА_8 не походить від грунту з місця виявлення трупа ОСОБА_8 і грунту з області рову, де виявлена його куртка. Грунт, виявлений на куртці, та грунт, виявлений на заднику правого туфля потерпілого ОСОБА_8 , мають спільну групову належність між собою.

т.3 а.с.69-75.

З висновку криміналістичної експертизи волокнистих матеріалів та виробів з них №3851/3935 від 30.11.2007 року вбачається, що на предметах одягу потерпілого ОСОБА_8 є нашарування сторонніх текстильних волокон різноманітних за видом та кольором. На внутрішній частині правого рукава та спинки куртки ОСОБА_8 є пошкодження тканини підкладки, що утворилась внаслідок термоокисної деструкції. Нашарувань їдких речовин в ділянках пошкоджень не має.

т.3 а.с.84-85.

Згідно висновку комп`ютерно-технічної судової експертизи №3859 від 31.10.2007 року, представлений на дослідження мобільний телефон марки «Сіменс`знаходиться у непрацездатному стані.

т.3 а.с.91-92.

З висновку експерта №270/2007ц від 26.11.2007 року вбачається, що недопалок сигарети марки «Честерфілд», вилучений з місця події, могла бути викуреною як підсудним ОСОБА_4 так і підсудним ОСОБА_7

т.3 а.с. 108-110.

02 квітня 2009 року на виконання постанови суду було проведено ексгумацію трупа потерпілого ОСОБА_8 про що складено протокол та фототаблицю до нього, з яких вбачається, що ексгумацію трупа ОСОБА_8 було проведено на кладовищі, що знаходиться по вул.Ів. Франка у м.Жовкві Львівської області та труп доставлено в морг Жовківської ЦРЛ для проведення комісійної судово-медичної експертизи.

т.4 а.с.71-78.

З протоколу виїмки від 03 квітня 2009 року вбачається, що в відділенні судово-медичної гістології Львівського ОБ СМЕ МОЗ України було вилучено: 16 предметних склів та 14 парафінових блоків, від трупа ОСОБА_8 , 1983 р.н., для подальшого скерування на комісійну судово-медичну експертизу.

т. 4 а.с. 88.

При проведені комісійної судово-медичної експертизи (висновок комісійної судово-медичної експертизи №24 від 27 квітня 2009 року) було досліджено ексгумований труп потерпілого ОСОБА_8 і виявлено наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку на конвекситальних поверхнях лобних і тім`яних долей головного мозку, з крововиливами в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в потиличній ділянці та в ділянці сухожильного шолому, ступінь тяжкості яких на трупі не визначається, а у живої людини повинна оцінюватись по об`єктивних клінічних проявах та їх наслідках; закриті прямі розгинальні переломи 6-го і 7-го ребер по правій передньопахвинній лінії, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я; синці на передніх поверхнях стегон нижніх третинах та в проекції надколінників та садна у вигляді множинних подряпин на передньо-бокових поверхнях стегон і тулуба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Закрита черепно-мозкова травма та переломи ребер утворились незадовго (за 2-6 год.) до моменту настання смерті. Дана група тілесних ушкоджень утворилась від контакту з тупими предметами, при цьому: садна утворились від тертя об тупі предмети і не виключається, що внаслідок волочіння тіла в повздовжньому напрямку; переломи 6 та 7 ребер справа, крововиливи під м`яку мозкову оболонку утворились від прямої ударної дії тупого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею і не виключається, що внаслідок ударів руками та ногами; синці і крововиливи в м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні могли утворитись від прямої дії тупих предметів, так і внаслідок падіння з висоти власного росту з попередньо приданим прискоренням, або без нього. Було не менше п`яти контактів тупих предметів з тілом потерпілого, а саме: з ділянкою потилиці; з тім`яною ділянкою; з ділянкою грудної клітки справа; з передньо-боковими поверхнями стегон і тулуба. Прижиттєві тілесні ушкодження, крім ушкоджень, що свідчать про волочіння, в момент отримання ушкоджень ОСОБА_8 міг знаходитись в будь-якому положенні ( в вертикальному, горизонтальному або в близьких до таких положеннях). Причиною смерті гр. ОСОБА_8 стало загальне переохолодження організму внаслідок тривалої дії низької температури навколишнього середовища. Перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння, а також наявні в нього тілесні ушкодження (закрита черепно-мозкова травма) сприяли настанню смерті від переохолодження. Смерть ОСОБА_8 могла настати за 4-6 діб до моменту розтину трупа (21.12.2006 р. 11 год.). Судово-медичних даних, які б свідчили про переміщення трупа ОСОБА_8 після настання смерті не виявлено. За декілька годин до моменту настання смерті ОСОБА_8 знаходився в стані алкогольного сп`яніння важкого ступеня, а на час смерті середнього ступеня важкості.

т.4 а.с.98-118.

З висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи №40 від 04 червня 2009 року вбачається, що у трупа потерпілого ОСОБА_8 було виявлено: закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку на конвекситальних поверхнях лобних і тім`яних долей головного мозку, з крововиливами в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в потиличній ділянці та в ділянці сухожильного шолому. Така форма черепно-мозкової травми, як крововиливи під м`яку мозкову оболонку у живої людини може мати клінічно легкий, середньої важкості і важкий перебіг, а в перші години після травми, може навіть, не проявлятись симптоматикою. Визначити важкість клінічного перебігу такої форми черепно-мозкової травми можна лише на підставі об`єктивних клінічних проявів у живої людини, а тому дати оцінку субарахноїдальним крововиливам за ступенем тяжкості на трупі не представляється можливим. Враховуючи вище описане і керуючись п.2.1.3. г) з приміткою та п.4.13.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»(затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р.), судово-медична експертна комісія утримується від встановлення ступеня важкості виявленої при дослідженні трупа ОСОБА_8 закритої черепно-мозкової травми у вигляді субарахноїдальних крововиливів, в зв`язку з невизначеною клінічною картиною.

т.4 а.с.173-182.

Аналізуючи усі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про винуватість підсудних у вчиненні злочинів і що така як на досудовому слідставі, так і в судовому засіданні є доведеною повністю.

Винуватість підсудного ОСОБА_4 полягає в тому, що він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, за попередньою змовою групою осіб і тому суд такі його дії кваліфікує за ст.186 ч.2 КК України.

Окрім того, винуватість підсудного ОСОБА_4 полягає в тому, що він спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, і тому суд такі його дії кваліфікує за ст.122 ч.1 КК України.

Також винуватість підсудного ОСОБА_23 полягає і в тому, що він вчинив завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли підсудний сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинили смерть потерпілого. Кваліфікацію таких його дій за ст.135 ч.3 КК України суд вважає вірною.

Поряд з вищепереліченим, винуватість підсудного ОСОБА_4 полягає і в тому, що він вчинив умисне втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, що слід кваліфікувати за ст.304 ч. 1 КК України.

Винуватість підсудного ОСОБА_7 полягає в тому, що він повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, за попередньою змовою групою осіб і тому суд такі його дії кваліфікує за ст.186 ч.2 КК України.

Крім того, винуватість підсудного ОСОБА_7 полягає в тому, що він спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я і тому суд такі його дії кваліфікує за ст.122 ч.1 КК України.

Також винуватість підсудного ОСОБА_7 полягає в тому, що він вчинив завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли підсудний сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, що спричинили смерть потерпілого. Кваліфікацію таких його дій за ст.135 ч.3 КК України суд вважає вірною.

Органами досудового слідства дії підсудних ОСОБА_24 та ОСОБА_4 щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 кваліфіковано за ст.121 ч.2 КК України, а саме за те, що під час побиття потерпілого йому було заподіяно різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження, в тому числі і тяжкі тілесні ушкодження, тобто умисні тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, вчинені групою осіб. Суд, аналізуючи в сукупності всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що в діях підсудних відсутній склад злочину передбачений ст.121 ч.2 КК України, з наступних міркувань. Так, органом досудового слідства в обвинуваченні зазначено, що потерпілому під час побиття була заподіяна закрита черепно-мозгова травма у вигляді крововиливів під м`яку мозкову оболонку на конвекситальних поверхнях лобних і тім`яних долей головного мозку з крововиливами в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в потиличній ділянці та в ділянці сухожильного шолому, яка була небезпечною для життя в момент заподіяння. Однак, судом встановлено, що така ознака, як небезпека для життя в момент заподіяння не ґрунтується на матеріалах справи. Адже з висновку судово-медичного дослідження (т.1 а.с.98-108), та з висновку судово-медичної експертизи (т.1 а.с.287-292) вбачається, що дані тілесні ушкодження у живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень. А з висновку додаткової повторної комісійної судово-медичної експертизи (т.4 а.с.173-182) вбачається, що така форма черепно-мозкової травми, як крововиливи під м`яку мозкову оболонку, у живої людини може мати клінічно легкий, середньої важкості і важкий перебіг, а в перші години після травми може навіть не проявлятися симптоматикою. Визначити важкість клінічного перебігу такої форми черепно-мозкової травми можна лише на підставі об`єктивних клінічних проявів у живої людини, тому дати оцінку субарахноїдальним крововиливам за ступенем тяжкості на трупі не представляється можливим. Таким чином, суд вважає за необхідним дії підсудних перекваліфікувати з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.122 КК України, тобто як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, оскільки такі тілесні ушкодження повністю підтверджуються висновками судово-медичного дослідження (т.1 а.с.98-108), судово-медичної експертизи (т.1 а.с.287-292), комісйної судово-медичної експертизи (т.4 а.с.98-118) та додаткової комісйної судово-медичної експертизи (т.4 а.с.173-182). Підстав не довіряти даним висновкам в суду немає, оскільки частина цих висновків складена комісією лікарів, резолютивні частини всіх висновків відповідають їх мотивувальним частинам. Таким чином, суд приходить до переконання, що дані висновки доповнюють один одного і не є суперечливими, а відтак і про їх правильність.

Органами попереднього слідства дії підсудних ОСОБА_24 та ОСОБА_4 щодо заволодіння курткою потерпілого кваліфіковано за ст.187 ч.2 КК України. Однак, аналізуючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в діях підсудних був відсутній умисел на напад на потерпілого з метою заволодіння його приватним майном. Так, в судовому засіданні встановлено, що підсудні вступили в конфлікт з потерпілим з метою заподіяння йому тілесних ушкоджень, а під час бійки, яка мала місце, куртка знялась з потерпілого. Тільки після припинення бійки в підсудних виник умисел на заволодіння такою. Вони в присутності потерпілого заволоділи цією курткою та розпорядились нею на свій розсуд, а саме, сховали її. Таке стверджується як показами самих підсудних ОСОБА_24 та ОСОБА_4 при допиті їх в якості обвинувачених та в судовому засіданні, при проведенні між ними ставки віч-на-віч, так і висновком судово-криміналістичної експертизи з якої вбачається, що грунт, нашарований на куртці та на правому туфлі потерпілого ОСОБА_8 не походить від грунту з місця виявлення трупа ОСОБА_8 і грунту з області рову, де виявлена його куртка, а також висновком судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що на тілі потерпілого виявлено прижиттєві сліди волочіння, що в своїй сукупності стверджує той факт, що потерпілий ОСОБА_8 був відтягнутий з місця події до місця його виявлення, а відтак, безпосередньо після побиття знаходився на місці події. Аналізуючи в сукупності вище перелічені докази, суд приходить до висновку, що підсудні заволоділи курткою потерпілого після його побиття і переховали її в іншому місці. Під час відтворення обстановки і обставин події підсудний ОСОБА_4 вказав на це місце, де і було виявлено викрадену у потерпілого куртку. У такий спосіб підсудні розпорядились даною курткою на свій розсуд. Тому суд прийшов до переконання, що за цим епізодом звинувачення їх дії слід кваліфікувати не як розбій, а як грабіж. Суд не надає віри показам підсудних про те, що їх дії по заволодінні курткою вчиняв підсудний ОСОБА_4 самостійно без попередньої змови з підсудним ОСОБА_7 і вважає ці покази неправдивими і такими, що спрямовані на приховування дійсних обставин справи, а відтак і на уникнення від відповідальності за скоєне. Тому суд приходить до висновку, що дії підсудних ОСОБА_24 та ОСОБА_4 за даним епізодом звинувачення необхідно перекваліфікувати з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.186 КК України.

Також суд крритично відноситься до показів підсудних ОСОБА_24 та ОСОБА_4 і в тій частині, що після побиття потерпілого ОСОБА_8 останній втік з місця події і його місцезнаходження їм було невідомим, а відтак в їх діях відсутній склад злочину, передбаченого ч.3 ст.135 КК України, вважає ці покази неправдивими та такими, що даються підсудними з метою уникнення від відповідальності за скоєне. Ці їх пояснення спростовуються висновком судово-криміналістичної експертизи з якої вбачається, що грунт нашарований на куртці та на правому туфлі потерпілого ОСОБА_8 не походить від грунту з місця виявлення трупа потерпілого ОСОБА_8 і грунту з області рову, де виявлена його куртка та висновком судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що на тілі потерпілого виявлено прижиттєві сліди волочіння, а також протоколом ставки віч-на-віч між підсудними ОСОБА_25 та ОСОБА_4 , що в своїй сукупності стверджує той факт, що потерпілий ОСОБА_8 був відтягнутий з місця події до місця його виявлення, тобто безпосередньо після побиття знаходився на місці події. Судом також встановлено, і це підтверджується протоколами огляду місця події та протоколами відтворень обстановки та обставин події з підсудними ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що місце побиття потерпілого і місце виявлення трупа потерпілого знаходяться неподалік, що додатково стверджує про те, що потерпілого після нанесення йому тілесних ушкоджень саме підсудні відтягнули з місця побиття в польовий масив, де і залишили його в небезпеці. Суд вважає, що саме підсудні, нанісши потерпілому тілесні ушкодження, зокрема черепно-мозкову травму (висновок судово-медичної експертизи т.4 а.с.181), та позбавивши його верхнього одягу в зимову пору року, завідомо поставили потерпілого в небезпечний для життя стан, коли потерпілий не мав можливості внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вжити заходів до самозбереження, що і спричинило смерть потерпілого внаслідок переохолодження.

Окрім того, суд не надає віри проказам підсудного ОСОБА_4 в тій частині, що він фактично досконало не знав про неповнолітній вік підсудного ОСОБА_7 , і тому в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.304 КК України. Суд вважає ці покази неправдивими та такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності. Такі пояснення підсудного ОСОБА_4 спростовуються показами даними на досудовому слідстві самим підсудним ОСОБА_4 , у яких він визнавав свою участь у вчиненні даного злочину (т.4 а.с.225- 226). Окрім того, судом встановлено, що підсудні є мешканцями одного села і тривалий час знають один одного, тісно спілкуються. А відтак, оцінюючи усі ці докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що на час вчинення даного злочину підсудний ОСОБА_4 знав про неповнолітній вік підсудного ОСОБА_24 і втягнув його у злочинну діяльність.

При визначенні виду і міри покарання підсудним ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ними злочинів, обставини справи, дані, що характеризують особи підсудних, пом"якшуючі і обтяжуючі покарання обставини, думку потерпілої щодо обрання покарання підсудним, а також з урахуванням наведеного перспективи їх виправлення та перевиховання, і попередження з їх боку нових злочинів. Так, обоє підсудних раніше не судилися, ніде не працювали і не навчались, за місцем проживання та місцем попереднього ув`язнення характеризуються посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, є особами молодого віку.

За обставинами справи роль підсудного ОСОБА_2 у скоєнні злочинів була більш активною.

Як пом"якшуючі підсудним покарання обставини суд враховує те, що підсудні щиро розкаялися у скоєнні злочинів, у яких вони визнали себе винуватими, сприяли слідству у розкритті злочинів, а підсудний ОСОБА_2 на час скоєння злочину був неповнолітнім.

Обставинами, які обтяжують покарання підсудним є те, що під час скоєння злочинів вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, злочини, передбачені ст.ст.122 ч.1, 135 ч.3 КК України підсудні вчинили за попередньою змовою групою осіб.

У відповідності до ст.12 КК України, злочини, скоєні підсудними ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є злочинами середньої тяжкості та тяжкими.

Таким чином, з врахуванням вище наведеного, суд вважає, що покарання підсудним ОСОБА_4 та ОСОБА_2 слід обрати в межах санкцій статтей, за якими вони судяться. При цьму, обираючи покарання підсудному ОСОБА_2 , суд враховує, що згідно вимог ст.102 ч.2 п.3 КК України покарання у вигляді позбавлення волі призначається неповнолітньому за тяжкий злочин на строк не більше семи років. Підсудні вчинили ряд злочинів, тому остаточне прокарання їм слід обрати у відповідності до вимог ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. І оскільки суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудних можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, то до них слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі.

Підсудні та їх адвокати просять застосувати до підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Закон України «Про амністію у 2011 році», зокрема, звільнити їх від подальшого відбування покарання, оскільки ними відбуто більше Ѕ частини верхньої межі санкції найважчої статті, за якими вони можуть бути засудженів за скоєні ними злочини, тобто за відбуттям Ѕ частини покарання.

Судом встановлено, що підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 утримувались під вартою з 19 січня 2007 року по 11 квітня 2008 року та з 14 жовтня 2008 року утримуються під вартою по даний час. Тобто, станом на 27 липня 2011 року - день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2011 році`від 08 липня 2011 року підсудні перебували під вартою 4 роки та 6 днів. А згідно ст.72 ч.5 КК України у разі засудження до позбавлення волі попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання з розрахунку день за день.

Стаття 2 Закону України «Про амністію у 2011 році`передбачає звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк осіб, зазначених у ст.1 цього Закону, серед яких є особи, які на момент скоєння злочину були неповнолітніми, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Статтею 3 п.«а`Закону України «Про амністію у 2011 році`передбачено звільнення від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк осіб, засуджених вперше за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Суд прийшов до переконання, що дії підсудного ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.ст.186 ч.2,122 ч.1, 135 ч.3 та 304 ч.1 КК України, а дії підсудного ОСОБА_2 за ст.ст.186 ч.2, 122 ч.1, 135 ч.3, 304 ч.1 КК України і обрати щодо них покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. Таким чином, за правилами призначення покарання, передбаченими ст.70 КК України та з врахуванням того, що згідно вимог ст.102 ч.2 п.3 КК України покарання у вигляді позбавлення волі призначається неповнолітньому за тяжкий злочин на строк не більше семи років, суд приходить до висновку, що обоє підсудних, засуджуються вперше за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років і на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2011 році`від 08 липня 2011року, тобто, станом на 27 липня 2011 року відбули більше половини можливого призначеного їм строку основного покарання.

Стаття 8 Закону України «Про амністію у 2011 році`покладає виконання цього Закону на суди. Питання про застосування амністії суд вирішує за власною ініціативою, ініціативою прокурора, органів дізнання, досудового слідства, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого, підсудного чи засудженого, їх захисників чи законних представників. Застосування цього Закону здійснюється щодо осіб, кримінальні справи про злочини яких перебувають у провадженні судів і до набрання чинності цим Законом не розглянуті за ініціативою суду або за заявою самої особи, її захисника чи законного представника. Про застосування до підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_2 амністії до суду із усними заявами звернулись в судових дебатах та в останньому слові самі підсудні та їх захисники.

Згідно ст.7 Закону України «Про амністію у 2011 році`амністія не застосовується до осіб, які злісно порушують режим у період відбування покарання. Стаття 133 Кримінально-виконавчого кодексу України дає вичерпний перелік осіб, які визнаються злісними порушниками установленого порядку відбування покарання, а стаття 134 цього ж кодексу передбачає порядок застосування заходів стягнення до осіб позбавлених волі та визнання осіб, такими, що не мають стягнення (ч.14).

З характеристики, виданої 19 вересня 2012 року начальником Львівського СІЗО УДПС України у Львівській області, та особової справи ув`язненого ОСОБА_4 вбачається, що до підсудного ОСОБА_4 07.07.2009 року за створення міжкамерного зв`язку через вікно камери застосовувалось стягнення у вигляді догани. Згідно вимог ст.ст.133 та 134 ч.14 КВК України підсудного ОСОБА_4 не можна вважати злісним порушником установленого порядку відбування покарання і він вважається таким, що не має стягнення. Інші підстави незастосування амністії щодо підсудного ОСОБА_4 , передбачені ст.7 Закону України «Про амністію у 2011 році», судом також не встановлені. А відтак, суд приходить до висновку про можливість застосування щодо підсудного ОСОБА_4 ст.3 п.«а`Закону України «Про амністію у 2011 році».

З характеристики, виданої 19 вересня 2012 року начальником Львівського СІЗО УДПС України у Львівській області та особової справи ув`язненого ОСОБА_2 вбачається, що до підсудного ОСОБА_2 неодноразово протягом 2009 2012 років застосовувались стягнення у вигляді доган, та двічі у вигляді поміщення в карцер. Останнє стягнення у вигляді догани щодо підсудного ОСОБА_2 застосовувалось 24 лютого 2012 року. На день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2011 році`у підсудного ОСОБА_26 було одне невідбуте стягнення за зберігання рідини з різким запахом браги, яке було призначене йому 22.06.2011 року, що згідно вимог ст.133 КВК України дає суду підстави вважати останнього злісним порушником установленого порядку відбування покарання. До спливу шести місяців після цього стягнення, а саме 18.10.2011 року, а в подальшому і до спливу шести місяців після наступного стягнення, а саме, 24.02.2012 року підсудному ОСОБА_2 призначались стягнення у вигляді доган. А відтак, суд приходить до висновку про неможливість застосування щодо підсудного ОСОБА_2 . Закону України «Про амністію у 2011 році».

Потерпіла ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом в якому просить стягнути з підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_2 матеріальні та моральні збитки. Зокрема, просить стягнути з підсудних вартість викрадених у її сина речей, вартість знищених одягу та взуття, а саме: мобільного телефону марки «Сіменс-А-250»в сумі 350 грн. 00 коп., чорної шкіряної куртки в сумі 750 грн. 00 коп., знищених одягу та взуття, у якому був одягнутий її син в день смерті, на суму 569 грн. 00 коп. Також просить стягнути з підсудних на її користиь видатки понесені нею у зв`язку з похованням сина, а саме: 95 грн. 00 коп. за копання могили, 2182 грн. 50 коп. одяг та атрибути для поховання, 1800 грн. 00 коп. вартість поминального обіду. Окрім того, просить стягнути з підсудних на її користь 7000 грн. 00 коп. вартість надмогильного пам`ятника, який вона має намір встановити на могилі сина.

На підтвердження матеріальних збитків суду надано чеки про витрати на поховання сина на суму 2271 грн. 50 коп.

Одночасно потерпіла ОСОБА_1 просить стянути з підсудних у її користь і завдану їй моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, які вона та її сім`я зазнали у зв`язку з протиправними діями підсудних щодо її сина. Зокрема пояснила, що у неї боліло серце, піднімався артеріальний тиск, проявлялись інші недомагання. Моральну шкоду визначає в розмірі 100 000 грн. 00 коп.

Заслухавши пояснення підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які частково визнали позов, зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, які реально підтверджені, не заперечили, щодо стягнення моральної шкоди вважають таку надто великою, потерпілої, яка позов підтримала, свідків, які пояснили про обставини події, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується в повному об`ємі особою, яка її завдала.

Згідно ст.ст.1179,1180 ЦК України неповнолітня особа відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах.

Стаття 1190 ЦК України передбачає, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок протиправної поведінки підсудних було пошкоджено та знищено одяг потерпілого ОСОБА_8 на суму 569 грн. 00 коп. Також підсудним ОСОБА_2 було викрадено у нього мобільний телефон марки «Сіменс-А-250»вартістю 350 грн. 00 коп. та обома підсудними ОСОБА_2 і ОСОБА_4 чорну шкіряну куртку вартістю 750 грн. 00 коп., які хоч в подальшому і були долучені до матеріалів справи як речові докази, однак на даний час не є придатними для використання. З доданих до позовної заяви документів вбачається, що потерпіла ОСОБА_1 витратила на поховання сина кошти в сумі 2271 грн. 50 коп. Тобто загальна сума завданої обома підсудними матеріальної шкоди складає 3590 грн. 50 коп., а завдана підсудним ОСОБА_2 350 грн. 00 коп. і така підсудними не оспорюється. Тому суд приходить до висновку, що з підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_2 слід стягнути солідарно в користь потерпілої ОСОБА_1 3590 грн. 50 коп. завданої їх злочинними діями матеріальної шкоди, а з підсудного ОСОБА_2 350 грн. 00 коп. завданої його злочинними діями матеріальної шкоди.

Що стосується вимоги потерпілої про стягнгення з підсудних в її користь вартості поминального обіду в сумі 1800 грн. 00 коп., то в цій частині цивільний позов не може бути задоволений, оскільки ст.1201 ЦК України передбачає обов`язок відшкодування підсудними лише необхідних на поховання витрат, а поминальний обід до таких не може бути віднесений. Влаштування такого обіду є доброю волею самої потерпілої, а не життєвою необхідністю, пов`язаною з похованням. І окрім того, на його підтвердження суду не надано жодного документу.

Також суд вважає, що не підлягає до задоволення цивільний позов і в частині про стягнення з підсудних вартості надмогильного пам`ятника в сумі 7000 грн. 00 коп., який потерпіла в подальшому має намір встановити на могилі сина, оскільки, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, знову ж таки згідно вимог ст.1201 ЦК України зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Однак даних витрат потерпілою ще не понесено, а стягнення витрат на майбутнє не передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, така шкода полягає у фізичному болі,стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Стаття 1168 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується, серед інших осіб, її батькам.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_1 внаслідок протиправної поведінки підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_2 втратила сина, що призвело до нервового навантаження і від чого потерпіла страждала та переживала. Отже, суд приходить до висновку, що від протиправних дій підсудних відбулися вимушені та непоправні зміни у житті потерпілої і на хоча би часткове відновлення свого стану остання витрачає зусилля та час, а відновити все до попереднього стану взагалі не виявляється можливим, а відтак зазнає моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує матеріальне становище підсудних, зокрема, що вони є працездатним, однак ніде не працюють, майна у власності не мають. При визначенні розміру моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що такий в користь потерпілої слід визначити в сумі 100 000 грн. 00 коп. і стягнути таку суму солідарно з обох підсудних.

Згідно ст.81 КПК України питання про речові докази вирішується вироком суду. У даній справі питання про речові докази має бути вирішено наступним чином: мобільний телефон марки «Сіменс А-250», чорну шкіряну куртку, предметні скла та парафінові блоки - знищити.

Судові витрати та витрати, пов`язані з наданням послуг щодо ексгумації трупа потерпілого, на думку суду, підлягають стягнення з обох підсудних солідарно.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим та засудити:

- за ст.186 ч.2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ст.122 ч.1 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ст.135 ч.3 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі;

- за ст.304 ч.1 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_4 остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 14 жовтня 2008 року, тобто з часу фактичного взяття під варту.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час знаходження його під вартою з 19 січня 2007 року по 11 квітня 2008 року.

Застосувати до засудженого ОСОБА_4 ст.3 п.«а`Закону України «Про амністію у 2011 році`від 08 липня 2011 року та звільнити його від покарання у вигляді позбавлення волі у зв`язку з відбуття ним на день набрання чинності цим Законом більше половини призначеного строку покарання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд та звільнити його з-під варти негайно з залу суду.

ОСОБА_6 визнати винуватим та засудити:

- за ст.186 ч.2 КК України на 5 (п`ять ) років позбавлення волі;

- за ст.122 ч.1 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ст.135 ч.3 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_2 остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з 14 жовтня 2008 року, тобто з часу фактичного взяття під варту.

Зарахувати ОСОБА_2 в строк відбуття покарання час знаходження його під вартою з 19 січня 2007 року по 11 квітня 2008 року.

У застосуванні до засудженого ОСОБА_2 ст.ст.2,3 п.«а`Закону України «Про амністію у 2011 році`від 08 липня 2011 року відмовити.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити раніше обраний - тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 в користь потерпілої ОСОБА_1 350 грн. 00 коп. (триста п`ятдесят грн. 00 коп. ) завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно в користь потерпілої ОСОБА_1 - 3590 грн. 50 коп. (три тисячі п`ятсот дев`яносто грн. 50 коп.) завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно в користь потерпілої ОСОБА_1 100000 грн. 00 коп. (сто тисяч грн. 00 коп.) моральної (немайнової) шкоди.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Сіменс А-250», чорну шкіряну куртку, предметні скла та парафінові блоки- знищити.

Стягнути з засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно в користь Головного управління МВС України у Львівській області 1372 грн. 45 коп. (одна тисяча триста сімдесят дві грн. 45 коп.) судових витрат, пов`язаних з проведенням судово-медичної експертизи та судово-медичних досліджень ексгумованого трупа потерпілого.

Стягнути з засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в користь Комунального підприємства «Жовківське міське виробниче управління житлово-комунального господарства»1019 грн. 80 коп. (одна тисяча дев`ятнадцять грн. 80 коп.) витрат, пов`язаних з наданням послуг щодо ексгумації трупа потерпілого.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області всіма учасниками судового розгляду протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у цей же строк з часу отримання ним копії вироку.

СуддяКопняк С. М.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...