АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 11-сс/796/2841/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: cm. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання начальника другого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 07 жовтня 2016 року включно, із визначенням застави у розмірі 1814 мінімальних заробітних плат, що становить 2500 000 гривень, відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, Київської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України врахував, наявність обґрунтованої підозри та вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється; характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти, передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
Крім того, з урахуванням всіх обставин даного кримінального провадження, характеру вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу підозрюваного, значний розмір збитків, завданих кримінальним правопорушенням, слідчий суддя дійшов висновку, що даний випадок є виключним, а тому вважає за необхідне визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_11 в межах 1814 розмірів мінімальних заробітних плат, оскільки, на думку слідчого судді, саме такий розмір застави здатний забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та виконання завдань кримінального провадження.

Не погоджуючись із вказаним рішенням слідчого судді, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
На думку сторони захисту, підозра повідомлена його довірителю ОСОБА_9 є необґрунтованою, а зазначені стороною обвинувачення ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведеними. Зокрема, надуманість та необґрунтованість вказаних ризиків підтверджується фактом обізнаності ОСОБА_9 , як і більшості громадян України про наявність кримінального провадження щодо ОСОБА_12 отже, якби він був дійсним учасником вказаної злочинної організації та мав би намір переховуватись, приховувати докази, впливати на будь-яких осіб чи іншим чином чинити перешкоди розслідуванню, то мав би таку можливість до того і вже б нею скористався, проте він вказаних дій не робив, був незаконно затриманий у себе вдома, де постійно проживає, увесь час ходив на роботу та не переховувався.
Звертає увагу на те, що слідчий суддя формально підійшов до розгляду даного провадження, оскільки судом не встановлено обґрунтованість повідомленої підозри, ризики для життя і здоров`я затриманого у разі тримання під вартою та матеріальний стан підозрюваного, який на даний час знаходиться у скрутному матеріальному становищі, що відповідно унеможливлює виконання визначеної застави.
Крім того апелянт зазначає, що ОСОБА_9 є законослухняним громадянином, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і має постійне місце проживання, а саме квартиру яка б могла забезпечити виконання ним запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, другим слідчим відділом слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000400 від 31 січня 2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 1 ст. 256; ч. 2 ст. 246; ч. 1 ст. 111; ч. 3 ст.190; ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 1 ст. 191; ч. 4 ст. 191; ч. 5 ст. 191; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205; ч. 1 ст. 205; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 209; ч. 3 ст. 209; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212; ч. 1 ст. 212; ч. 3 ст. 212; ч. 2 ст. 357; ч. 1 ст. 358; ч. 2 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 1 ст. 364; ч. 2 ст. 364; ч. 2 ст. 364-1; ч. 1 ст. 365; ч. 3 ст. 365; ч. 3 ст. 365-2; ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 366; ч. 2 ст. 367; ч. 3 ст. 368-2; ч. 1 ст. 373; ч. 2 ст. 382; ч. 1 ст. 388 КК України.

09 серпня 2016 року ОСОБА_13 затримано на підставі ст. 208 КПК України та в цей же день повідомлено йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч.5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Начальник другого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч.5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення /також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»/.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих прокурором матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні сторони обвинувачення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Враховуючи зазначене, на об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірною причетність ОСОБА_9 до вчинення правопорушень, які йому інкримінуються, що є підставою для застосування щодо підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_11 у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч.5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України; характер та обставини вчинених кримінальних правопорушень, а також дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, не одружений, має постійне місце проживання та займається вирощуванням сільськогосподарської продукції.
Тому, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти, передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.

Крім того, враховуючи обставини даного конкретного випадку, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у даному випадку існують ознаки суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Разом з цим, вирішуючи клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права підозрюваного, але і високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Проте ні захисником, ні підозрюваним у судовому засіданні апеляційної інстанції не надано будь-яких доказів, які б підтверджували обставини на які вони посилаються та спростовували висновки слідчого судді щодо наявності ризиків, отриманих на підставі документів долучених до клопотання сторони обвинувачення, оскільки фактично сторона захисту обмежилась лише запереченнями наведених прокурором фактів та обставин.

Враховуючи наведене, вимоги апеляційної скарги захисника в частині необґрунтованості ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не заслуговують на увагу.

Таким чином, доводи захисника щодо незаконності оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_9 застави в межах 1814 мінімальних заробітних плат, оскільки даний розмір застави не суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Слідчий суддя також правильно, з урахуванням виключного випадку, а також практики Європейського суду з прав людини, визначив розмір застави, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також всі обставини кримінального провадження, характер вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, значний розмір збитків завданий кримінальними правопорушеннями та визначив заставу у розмірі 1814мінімальних заробітних плат, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави. З таким твердженням слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, колегія суддів враховує те, що на момент апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_9 вже не перебуває під вартою, оскільки останнім внесено визначений розмір застави та він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Тому, вказані в апеляційній скарзі вимоги та підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 199, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання начальника другого слідчого відділу слідчого управління Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_14 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 07 жовтня 2016 року включно, із визначенням застави у розмірі 1814 мінімальних заробітних плат, що становить 2500 000 гривень, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4