Провадження № 1-кп/127/87/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2016 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 11 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006056 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого на посаді менеджера Вінницького регіонального представництва «металопрокат «Вікант», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 11 вересня 2015 року близько 01.40 год., розшукуючи свою співмешканку ОСОБА_10 приїхав до квартири її чоловіка ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 та почав дзвонити в двері зазначеної квартири з метою зустрітись з ОСОБА_10 та поговорити. Разом з тим, двері квартири ОСОБА_6 не відчиняли, в зв`язку з чим він ще раз подзвонив у дзвінок вхідних дверей. В цей час, в квартирі перебував чоловік ОСОБА_10 ОСОБА_8 , який вирішив відчинити вхідні двері та поспілкуватись з ОСОБА_6 . Після того, як ОСОБА_8 відчинив двері в нього з ОСОБА_6 виник конфлікт на ґрунті ревнощів один одного до ОСОБА_10 , яка по черзі проживала з кожним з них, який переріс в бійку. В ході конфлікту у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи, який ОСОБА_6 діючи умисно, під час бійки, дістав з кишені куртки ніж та почав наносити ним удари по тілу ОСОБА_8 , заподіявши йому, згідно висновку експерта № 1529 від 27.11.2015 тілесні ушкодження у вигляді непроникаючих колото-різаних ран м`яких тканин голови (4), грудної клітини (1), передньої черевної стінки (1), кінцівок (6). Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6, але не більше 21 дня), виникли від дії предмета (предметів), що має ріжучі властивості, по давності утворення можуть відповідати строку вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи -11.09.2015.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав та суду повідомив, що ним не оспорюється обставини, викладені в обвинувальному акті, проте він не погоджується з кваліфікацією його дій як замах на вбивство через те, що будь-якого умислу на позбавлення життя ОСОБА_8 він не мав. По суті обвинувачення пояснив, що з ОСОБА_10 він познайомився 4 роки тому, вони разом працювали та він почав з нею зустрічатись. При їх зустрічах вона розповідала, що її чоловік ОСОБА_8 шантажує, оскільки в неї немає житла, та виставляє їй рахунки для оплати за квартиру, оскільки сам не бажає сплачувати, що у нього є інша жінка. ОСОБА_10 влаштувала на роботу ОСОБА_8 , домовившись з директором, а пішла вона від чоловіка 19.01.2015 року: спочатку поїхала жити до своєї матері, а потім вони стали проживати разом, забравши речі ОСОБА_10 з квартири ОСОБА_8 . В серпні місяці 2015 року в нього з ОСОБА_10 виник конфлікт, тому він пішов жити до своїх батьків, проте з ОСОБА_10 спілкувався по телефону. В той день, а саме 11.09.2015 року він зателефонував до ОСОБА_10 , проте вона збила дзвінок, зателефонував ще раз, вона не відповіла та вимкнула телефон. Він зібрався та поїхав з рюкзаком, з яким ходить на рибалку, шукати ОСОБА_11 , проте він не знав, де вона. В подальшому зателефонував до ОСОБА_8 з робочого телефону ОСОБА_11 , який був в нього та в якому був номер телефону ОСОБА_8 , щоб дізнатися де ОСОБА_11 . Він хвилювався і за ОСОБА_11 і за дітей, оскільки йому було відомо, що у ОСОБА_8 з ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ) були і раніше конфлікти. Підійшовши до квартири ОСОБА_8 , намагався побачити лише ОСОБА_10 , тому подзвонив в двері, які відчинив ОСОБА_8 , одягаючи куртку. В подальшому ОСОБА_8 його вдарив і він відлетів на інший кінець сходинкової клітини. Потім ОСОБА_8 його піднімав та наносив йому удари і в голову і в груди, оскільки фізично він сильніший нього. Коли зрозумів, що існує загроза його життю і здоров`ю, він правою рукою дістав з правого кармана куртки ніж та почав наносити удари ОСОБА_8 . Він перший удари не наносив, а лише захищався, наносячи удари в область ніг, а в область грудей та живота не наносив. Скільки було нанесено ударів не пам`ятає. В ході конфлікту, вони перемістились в квартиру, де вибили внутрішні двері, склом від яких він порізав свої руки, потім перемістились в кухню. Ніж тримав в руках та випустив, коли ОСОБА_8 його вкусив за руку. Бійка між ним та ОСОБА_8 тривала недовго, а після бійки він побачив ОСОБА_10 . В подальшому зі свого мобільного телефону він викликав карету швидкої допомоги, намагався підтримати ОСОБА_8 , оскільки за нього хвилювався. Вийшов з квартири та на сходинках чекав працівників міліції приблизно 10 хв. Працівники міліції розпитували його про події, а потім приїхала карета швидкої допомоги. ОСОБА_8 перебував постійно при свідомості, а коли виносили його до карети швидкої допомоги, то він в той момент виражався нецензурною лайкою в його адресу. Ніхто до приїзду міліції його не затримував, він добровільно чекав працівників міліції. Про всі обставини конфлікту, він розповів працівникам міліції. Відразу після конфлікту він також був госпіталізований, йому викликали швидку працівники поліції, лікувався протягом 3 днів. З ОСОБА_10 залишились добрі стосунки, на даний час вона проживає з ним. В його рюкзаку було все для риболовлі, в тому числі і ніж, який використав для заміни телефонних карток. Не бачив чи пошкоджено груди та живіт ОСОБА_8 , думає що ці пошкодження виникли від чогось іншого, можливо від розбитого скла, на якому вони валялись під час бійки.
Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що з ОСОБА_6 він знайомий з 2012 року, вони разом працювали, перебували в приятельських відносинах, разом їхали на роботу і з роботи, відзначали свята. В січні 2015 року, в день його народження, від нього пішла дружина з дитиною, забравши речі та повідомивши, що у неї є інший чоловік. Він не заперечував, щоб вона з ним проживала, побажав всього найкращого, в подальшому з нею зустрічався, оскільки в них спільна дитина. В квітні місяці 2015 р. вона йому зателефонувала та запропонувала знову бути разом, на що він погодився. Разом вони прожили 2 тижні, а потім вона 26 квітня 2015 року після роботи не повернулась та повідомила, що вона повертається до ОСОБА_6 Повернутися до нього вона бажала, проте повідомила, що вона боїться ОСОБА_6 , оскільки він погрожує. В серпні місяці 2015 року, колишня дружина зателефонувала та повідомила, що вона розійшлася з ОСОБА_6 , покинула квартиру, що винаймала з ОСОБА_6 . Він приїхав та забрав її з квартири, в якій вона проживала разом з ОСОБА_6 разом із з дітьми: один син від першого шлюбу дружини та інший їх спільна дитина. ОСОБА_10 залишилась з дітьми в нього та коли лягли спати, зателефонував їй на телефон ОСОБА_6 , проте вона спілкуватись з ним не хотіла, тому відключила звук в телефоні. Колишня дружина хвилювалася, проте він її заспокоював. Потім зателефонував йому на телефони невідомий номер, ОСОБА_10 повідомила, що це ОСОБА_6 . Колишня дружина дуже почала хвилюватись та повідомила, що ОСОБА_6 може ходити під вікнами. В подальшому в двері квартири подзвонили, ОСОБА_10 просила не відчиняти, він спочатку погодився та домовились, що він відчинить, коли ще раз подзвонять у двері. Приблизно через 30 хв. знову подзвонили, він одягнувся та відчинив двері, побачив навпроти дверей ОСОБА_6 . ОСОБА_10 в цей час почала ховати свої та дитячі речі, щоб не було видно, що вона там. Коли відчинив двері, то лише сказав, що йому непотрібно тут бути та почув удар, а потім інший в живіт, він намагався його відштовхнути, а ОСОБА_6 наносив удари ножем. Він його нагнув до підлоги, а ОСОБА_6 сильно порізав йому ноги, було багато крові та штовхнув його в коридор. Лезо ножа було приблизно розміром з долонь, рукоятку не бачив, оскільки вона була в нього в руці. З останніх силах він схопив руку з ножем та вчепився зубами в руку, в той час перед очима все почорніло, проте усвідомлював, що він може втратити свідомість, тому поволік ОСОБА_12 в кухню, де вони разом впали. Через деякий час почув, що його рука ослабла, почув як випав ніж та втратив свідомість. Прийшов до свідомості в кареті швидкої допомоги, коли зробили укол, болів бік, груди та ін. частини тіла. Всі події відбувалися на очах у дітей та дружини. Від ОСОБА_12 в ході конфлікту ніяких слів не чув. Двері в кімнату розбились, коли вони падали та попросив ОСОБА_10 , щоб викликала міліцію, оскільки в ОСОБА_6 був ніж, а ОСОБА_6 в той момент повідомив, що і він і ОСОБА_10 все одно помруть. Під час боротьби удари наносились і в обличчя, він закривався руками, а тому ОСОБА_6 порізав йому руки. Проникаючих ран не було, проте вважає, що це випадковість. За цей час ОСОБА_6 вибачення не попросив, шкоду не відшкодовував, проте приходила його мати та повернула частину коштів на лікування, про що він написав розписку, а ОСОБА_6 навіть не приходив. Просив покарати суворо. Вважає, що поранень від скла не було, оскільки скло не розсипалось, а трималось на елементах дверей. Після цього конфлікту у нього зіпсувалися стосунки з дитиною, оскільки вона боялася його, не приходила до нього в лікарню, не хоче розмовляти з ним по телефону, а тому на даний час він намагається налагодити стосунки з дитиною. Під час лікування переніс біль, пролежав в лікарні 2 тижні в тяжкому стані, в подальшому не міг ходити, обходити себе, а тому звертався за допомогою до друзів, на амбулаторному лікуванні перебував один місяць. На даний час відчуває наслідки цього: біль в ногах, судоми. Коли повернувся з лікарні, то бачив розбите скло, кров, в пам`яті згадуються негативні спогади. Коли відчиняв двері, то навіть не уявляв, що таке може статися, ОСОБА_10 була налякана, тому міліцію викликав старший син. Відшкодували йому кошти в сумі 3400 грн. по чекам, які витратив на лікування. В подальшому за медичною допомогою не звертався, оскільки для цього потрібні кошти, а зарплата в нього невелика. На експертизу не викликали, а робили по документам. В ході конфлікту син ОСОБА_10 не намагався їх розняти, оскільки був наляканий. ОСОБА_10 по завершенню конфлікту, відвела ОСОБА_6 та він почув між ними розмову, про те навіщо він прийшов, а більше нічого не чув, оскільки втратив свідомість. Напад був несподіваний, рухи ножем були такі, що не лишалося сумнівів того, що його хотіли позбавити життя. Чи на даний час ОСОБА_10 проживає з ОСОБА_6 , йому не відомо. Після подій ОСОБА_10 до нього не повернулась, проте у них нормальні відносини. Цивільний позов підтримує, зазначив, що отримав переказом кошти в сумі 5000 гривень, тому просив стягнути з обвинуваченого моральну шкоду в сумі 95000 гривень для налагодження відносин з дитиною.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що 11.09.2015 року вона почула стукіт в сусідські двері, потім сварку між чоловіками з нецензурною лайкою та дзвін розбитого скла, потім постукали до неї в двері та в сусідські двері, жінка кричала, що вбили її чоловіка. Звуки нагадували бійку. Її сусіди ОСОБА_8 , його дружина ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ), син та донька. Коли вийшла, то побачила весь коридор в крові, ОСОБА_11 кричала. Крім неї вийшли і інші сусіди. Побачивши кров, почали викликати карету швидкої допомоги та міліцію. ЇЇ допитували безпосередньо після події. ОСОБА_6 сидів на сходах, щось говорив, проте не було одразу зрозуміло що, однак було чутно, казав, що він дуже любить ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ). У нього руки були в крові, проте чи це його була кров чи ні, не знає. Дзвін скла почула через сон, оскільки будинок побудований так, що чутно навіть як навпроти в квартирах відчиняються двері. Швидку викликала сусідка зверху, а не ОСОБА_6 . В квартиру до ОСОБА_8 заходила разом із слідчими. ОСОБА_8 забирали лікарі на носилках, він був весь обмотаний та без свідомості, його донька, побачивши це все, дуже злякалась. Після цих подій ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ) змивала кров та бачила її через декілька днів, потім не бачила. Чим наносились ушкодження не бачила, проте потім їм показав слідчий. Після конфлікту, вона просила, щоб ОСОБА_10 віддала їй доньку, щоб та побула в неї до ранку і не бачила все (кров на кухні, батька в крові). Коли вона вийшла з своєї квартири, то ОСОБА_10 одразу була в нижній білизні та майці, а потім одягнула джинси.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона з ОСОБА_6 познайомилась на роботі 3 роки тому та з початку 2015 року почала з ним жити, проте шлюб не реєстрували. З ОСОБА_8 у них спільна донька, яка проживає з нею, проте донька спілкується з батьком. У неї з ОСОБА_6 в серпні місяці 2015 року виник конфлікт, тому вона з дітьми прийшла жити до ОСОБА_8 та не спілкувалася з ОСОБА_6 протягом двох тижнів. В той час, а саме 11.09.2015 року пізно ввечері прала білизну та телефон її був вимкнутий. Подзвонили у вхідні двері, а вона ОСОБА_8 просила не відчиняти, оскільки розуміла, що це прийшов ОСОБА_6 та не хотіла, щоб ОСОБА_6 її бачив в квартирі ОСОБА_8 . В той вечір ОСОБА_6 телефонував їй один раз і вона вимкнула телефон, потім він зателефонував ОСОБА_8 декілька разів. Проте, що ОСОБА_6 в той день збирався на рибалку, вона не знала, проте їй відомо, що у нього знаряддя для рибалки є. Ввечері коли подзвонили у вхідні двері, вона почула, що ОСОБА_8 відчинив двері, щось сказав, а вона була в той момент у кімнаті. Вона зайшла подивитись, чи не прокинулись діти. Що говорив ОСОБА_6 при розмові з ОСОБА_8 вона не чула, лише бачила як ОСОБА_8 скрутив ОСОБА_6 в коридорі, проте ніж не бачила, бачила лише кров. В той момент не могла включити телефон та стала стукати в квартиру навпроти (де проживала ОСОБА_14 ) та попросила викликати міліцію. Сусіди вийшли на сходинкову клітку, в квартирі була кров. Ушкодження були і в ОСОБА_8 і в ОСОБА_6 . Коли дві карети швидких забрали ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , вона перебувала в кімнаті, а потім стала прибирати кров. Нецензурну лайку при конфлікті не чула та діти присутні при конфлікті не були, а доньці вона закривала очі, щоб вона не бачила ОСОБА_8 в крові. Одразу після вказаного конфлікту слідчий відбирав покази, проте вона в той час поперебувала у шоковому стані, тому зазначила в показах, що ОСОБА_6 їй погрожував. На сьогоднішній день є дружиною ОСОБА_6 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що точної дати вона не пам`ятає, вночі вона прокинулась від крику, почула дзвін скла. Вдягнулась та вийшла, побачила жінку, яка тільки кричала та нічого не робила. Зайшла в квартиру сусідів поверхом нижче, побачила кров, а коли по квартирі пройшла далі, то побачила ще більше крові та двох чоловіків, як між собою з`ясовували стосунки, один з них лежав та тримав іншого, який стояв над ним. Вона викликала карету швидкої допомоги та міліцію, оскільки жінка, яка там була, не збиралась цього робити. З квартири вийшов ОСОБА_6 , який став пояснювати всю ситуацію. Потім працівники міліції закували його в наручники, а вона, думаючи, що на кухні труп не мала бажання на це дивитися. Приїхали лікарі, зайнялися потерпілим, проте вона побачила, що біля обвинуваченого багато крові, проте працівник міліції це не помічав, тому вона викликала ще одну карету швидкої допомоги для обвинуваченого. Коли ОСОБА_6 вийшов з квартири, то казав, що він любить цю жінку і тікати не збирається, буде чекати міліцію. Потерпілий був при свідомості, коли його забирала швидка. Чоловіки між собою не кричали, вона їх побачила, коли заглянула через скло в кухню. У обвинуваченого був рюкзак, проте ніж вона не бачила. Жінка з кімнати винесла маленьку дитину, яка побачила все що відбувається, тому вона накричала на неї, щоб та забрала дитину, яка не мала б такого бачити.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду повідомив, що ОСОБА_8 його колишній сусід, оскільки він там вже не проживає. Тієї ночі, а саме 11.09.2015 року приблизно о 1 годині ночі, він спав та почув гуркіт на сходинковій клітині, стукіт і дзвінок в двері. Коли він вийшов з своєї квартири, то побачив сусідку та дівчину з верхнього поверху. Двері в квартиру ОСОБА_8 були відчинені, з квартири кричала жінка, що вбивають чоловіка. Він чув з квартири ОСОБА_8 , що особа, яка є обвинуваченим у справі просив, щоб ОСОБА_17 його відпустив, на що ОСОБА_17 сказав, щоб він викинув з руки ніж. Дівчина з верхнього поверху повідомила, що викликала швидку, а дружина ОСОБА_8 викликала міліцію. Потім ОСОБА_6 сидів на сходах, а дружина ОСОБА_8 кричала до останнього, що: «Ти вбив мого чоловіка!», на що обвинувачений відповідав, що це все заради неї. ОСОБА_8 він не бачив, так як в квартиру не заходив, оскільки жінки сказали, щоб не затоптував сліди. Проте він бачив, що вхідні двері та деякі стіни квартири ОСОБА_8 були в крові. Коли приїхала катера швидкої допомоги, лікарі просили не загороджувати прохід і вийти на вулицю. Коли вже виносили ОСОБА_8 з квартири, він побачив, що потрібна допомога, у зв`язку з чим допомагав виносити потерпілого на вулицю. В цей час, ОСОБА_8 не розмовляв, оскільки був без свідомості. В квартирі також бачив доньку ОСОБА_8 , яка прокинулась, а сусідка просила, щоб дитину віддали її в квартиру або відвели в іншу кімнату, щоб вона цього всього не бачила, однак мати дитини відмовилась від такої пропозиції. В той час в нього при собі годинника не було, однак до приїзду швидкої, всі події тривали приблизно 20-30 хвилин, так як, після першого виклику швидкої пройшло приблизно 10-15 хвилин, а швидкої ще не було, в зв`язку з чим було здійснено повторний виклик. Коли на обвинуваченого працівники міліції надівали кайданки він бачив, що з його руки текла кров. Квартира ОСОБА_8 була в крові, зокрема на вхідних дверях була кров та на стінах квартири. Напередодні цього конфлікту бачив ОСОБА_8 , як він з дочкою ОСОБА_18 повертався із садочка. Він, сусідка та дівчина зверху стояли на сходинковій клітці та перекрили вихід обвинуваченому, через що можливості в обвинуваченого втекти не було.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 11.09.2015 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_8 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.09.2015 року. Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до ОСОБА_19 , який 11.09.2015 року, приблизно о 01:40 год., в квартирі АДРЕСА_3 наніс йому тілесні ушкодження.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 11.09.2015 року, що підтверджується витягом від 11.09.2015 року з ЄРДР.
Згідно протоколу огляду місця події від 11.09.2015 року, предметом огляду являється приміщення квартири, що за адресою: АДРЕСА_2 . Оглядом зафіксовано наявність крові в під`їзді на підлозі, на сходах та сходинковій клітині, в коридорі та кухні. Обстановка в цілому квартирі, за виключенням коридора де знаходиться розбите скло з дверей в кімнату та сліди крові та кухні (сліди крові та сліди боротьби), не порушена. З місця події вилучено у встановлено порядку змиви речовини бурого кольору, ніж.
З протоколу огляду місця події від 11.09.2015 року вбачається, що з приймального відділення МКЛ ШМД за адресою: м. Вінниця, вул. Київська, 68, було вилучено два полімерні пакети з чоловічими речами, в тому числі, зі слідами речовини бурого кольору та рюкзак з наявними в ньому речами.
Висновком експерта №379 від 14.09.2015 року підтверджено, що кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься по ізосерологічній системі АВО до групи О з ізогемаглютинами анти-А та анти-В; кров ОСОБА_6 відноситься по ізосерологічній системі АВО до групи В з ізогемаглютинами анти-А.
В слідах на ватному тампоні зі змивами речовини зі сходів під`їзду між 1 та 2 поверхом (обєкт №1), вилученим під час огляду місця події, знайдено кров людини групи В з ізогемаглютинином анти-А і походження її від г-на ОСОБА_6 не виключається. В слідах на ватному тампоні зі змивом речовини з підлоги кухні (обєкт №2), вилученим під час огляду місця події, знайдена кров людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В і походження її від потерпілого ОСОБА_8 не виключається.
З висновку експерта №377 від 14.09.2015 року слідує, що в слідах на рюкзаку (об`єкти №1,2,3), кросівках (об`єкти №5,6), джинсових штанах (обєкти) №7,8, кофті (обєкти №9,10,11,12), сорочці (об`єкти №13,14,15), вилучених у ОСОБА_6 та представлених на дослідження, знайдена кров людини групи В з ізогемаглютинином анти-А і походження її від ОСОБА_6 не виключається. В слідах на сумці (об`єкта №4), вилучений у ОСОБА_6 та представленій на дослідження, знайдена кров людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В і походження її від потерпілого ОСОБА_8 не виключається. На спальному мішку, представленому на дослідження плям, подібних на кров не знайдено.
Згідно висновку експерта №378 від 14.09.2015 року, в слідах на спортивних штанах (об`єкт №1), кросівках (об`єкти №2, №3), трусах (об`єкта №4), вилучених у ОСОБА_8 знайдено кров людини групи О з ізогемаглютининами анти-А та анти-В і походження її від потерпілого ОСОБА_8 не виключається.
З висновку експерта №460-Д від 20.11.2015 року вбачається, що на поверхні ножа, вилученого 11.09.2015 року під час ОМП в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , слідів рук не виявлено.
З протоколу огляду від 26.11.2015 року та постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 26.11.2015 року вбачається, що складний ніж оглянуто в ході досудового розслідування, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та поміщено в камеру зберігання речових доказів, що також підтверджується та квитанцією №827 від 26.11.2015 року.
З протоколу огляду предмету з долученими ілюстраційними таблицями від 26.11.2015 року і постанов про визнання предметів речовими доказами від 14.09.2015 року та 26.11.2015 року, вбачається огляд під час досудового слідства вилучених в ході оглядів речей та визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні.
Висновком експерта №1529 від 20.10.2015 року підтверджено, що згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_8 під час стаціонарного лікування з 11.09.15р. по 22.09.15р. у МКЛ ЩЦ м. Вінниці були виявлені тілесні ушкодження у вигляді непроникаючих колото-різаних ран м`яких тканин голови (4), грудної клітки (1), передньої черевної стінки (1), кінцівок (6).
Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6, але не більше 21 дня), виникли від дії предмета (предметів) що має ріжучі властивості, до яких належить і зазначений в показах ОСОБА_8 (протокол допиту від 11.09.15р.), ОСОБА_10 (протокол допиту від 11.09.15р.), та постанові «ніж», по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи -11.09.2015 року.
З виписки МКЛ ШМД м. Вінниці від 11.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, гематоми лобної і тім`яної ділянки.
З виписки з історії хвороби №9873 за підписом лікуючого лікаря ОСОБА_20 вбачається, що ОСОБА_6 госпіталізований 11.09.2015 року та виписаний 14.09.2015 року з діагнозом: забій м`яких тканин тім`яної ділянки голови. Супутні: садна обох передплічь.
З висновку експерта №1528 від 20.10.2015 року вбачається, що згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_6 під час стаціонарного лікування у МКЛ ШМД м. Вінниці з 11.09.15 р. по 14.09.15р. були виявлені об`єктивні ознаки тілесних ушкоджень у вигляді саден обох передпліч. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 не являлися небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, відносяться ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи - 11.09.15р. Діагноз «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови», що виставлений у «медичній карті стаціонарного хворого» №9873/945 МКП ШМД м. Вінниці на ім`я ОСОБА_6 , не може бути взятий до уваги при судово-медичній оцінці, як такий, що не підтверджений об`єктивними даними - у записах оглядів лікарів не відображені відповідні зміни з боку центральної нервової системи та відсутнє відображення об`єктивних ознак тілесних ушкоджень на голові (згідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.).
Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), з прикладенням сили в ділянки обох передпліч.
З висновку судово-психіатричного експерта №308 від 02.11.2015 року вбачається, що в період вчинення злочину ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період вчинення злочину ОСОБА_6 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час ОСОБА_6 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_6 може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує.
Протокол проведення слідчого експерименту від 10.11.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_8 суд до уваги не приймає, оскільки згідно вказаного протоколу під час вказаної слідчої дії застосовувалось відеофіксація за допомогою мобільного телефону «Lenovo». В судовому засіданні при відтворенні вказаного відеозапису, що мав міститись на диску до протоколу, встановлено, що диск будь-яких записів не містить та є порожнім. В той же час, сам зміст протоколу містить лише загальну фразу про те, що потерпілий продемонстрував події за його участю про які він повідомив в протоколі допиту. Враховуючи сукупність зазначеного, а саме відсутність даних в протоколі та відеозапису, суд вважає, що вказаний доказ не може бути прийнятий до уваги через неналежність та недопустимість.
З документів, наданих стороною захисту, вбачається, що 11.09.2015 року до ОСОБА_8 та ОСОБА_6 викликались «карети» швидкої медичної допомоги, обидва госпіталізовані до МКЛ ШМД, що підтверджується картами виїзду швидкої медичної допомоги від 11.09.2015 року № 4 та № 5, отриманих на підставі ухвали слідчого судді.
З отриманих у встановлено порядку, на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ, роздруківок з інформацією вхідних та вихідних дзвінків з номерів телефонів ОСОБА_6 , вбачається здійснення ним дзвінків із різних номерів телефонів та вихідний виклик з його номеру на номер « НОМЕР_1 » у 02 год. 03 хв. 11.09.2015 року.
Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного.
Під час судового провадження, обвинувачений ОСОБА_6 не оспорював час, місце, спосіб вчинення злочину, зазначивши, що він дійсно в ході бійки в квартирі потерпілого наніс йому тілесні ушкодження ножем. Разом з тим, він стверджував, що в нього був відсутній умисел на позбавлення потерпілого життя, він лише оборонявся від сильнішого за нього ОСОБА_8 .
Таким чином, фактично сторонами у справі не оспорюється факт того, що 11 вересня 2015 року близько 01.40 год., ОСОБА_6 ножем в квартирі потерпілого заподіяв потерпілому ОСОБА_8 колото-різані ушкодження.
Вказані ушкодження у ОСОБА_8 експертом віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (більше 6, але не більше 21 дня). Підтверджено експертом і спосіб їх виникнення - від дії предмета (предметів), що має ріжучі властивості та час - можуть відповідати строку вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи 11.09.2015 року.
Обставини за яких відбулась зазначена подія підтверджені в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_8 та свідками у справі, а саме ОСОБА_10 , яка була очевидцем події, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 .
Всі вказані особи зазначили, що дійсно 11.09.2015 року у нічний час в квартирі ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 бачили ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , кров в під`їзді, коридорі квартири, на кухні, виклик в зв`язку з зазначеним міліції та «швидких».
Вказане також підтверджується і змістом протоколом огляду місця події від 11.09.2015 року, яким встановлено місце вчинення злочину квартира потерпілого, оскільки саме там виявлено та зафіксовано порушену обстановку, розбите скло, розкидані речі, виявлено та вилучено сліди крові та знаряддя злочину - ніж.
Таким чином, вказані обставини, а саме заподіяння ОСОБА_6 ножових поранень, вчинення зазначеного ножем, виявленим про огляді місця події в квартирі ОСОБА_8 не оспорюються стороною захисту та підтверджено сукупністю доказів у справі, а саме показаннями обвинуваченого, потерпілого, свідків очевидців події, висновками експертиз, протоколом огляду та визнання предмету речовим доказом.
На підставі зазначено, суд встановлює, що вказана подія відбувалась саме у визначений в обвинувальному акті час, день та місці.
Надаючи правову оцінку вказаній події суд звертає увагу на наступне.
Єдиним, що оспорюється у вказаному провадженні є правова кваліфікація дій обвинуваченого та його версія про вчинення зазначеного з метою самозахисту від дій потерпілого.
Оцінюючи вказаний факт, суд враховує, що згідно з Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
З показань обвинуваченого, свідка ОСОБА_10 вбачається, що між обвинуваченим та потерпілим сталась бійка на ґрунті неприязних відносин, яку за словами обвинуваченого, розпочав потерпілий та від дій якого ОСОБА_6 захищався.
В той же час потерпілий стверджує, що ніякої бійки між ними не було, і обвинувачений напав на нього, а він лише намагався йому зашкодити.
Надаючи перевагу одній із версій, суд вважає, що доказами у справі підтверджено саме бійку між вказаними особами.
Так, не зважаючи на те, що всі учасники події, в тому числі і потерпілий повідомили, що в них не було раніше конфліктів, суд вважає, що в них виникли неприязні відносини на ґрунті «любовного трикутника», що стався між ними. Потерпілим не оспорюється той факт, що нічний прихід до нього ОСОБА_6 його обурив та викликав негативні емоції, оскільки він сам вказав, що бачив, що ОСОБА_10 хвилювалась, та він знав, що ОСОБА_6 є тим чоловіком до якого уходила від нього його дружина.
Тобто, неприязні відносини на ґрунті яких і стався конфлікт мали місце, що встановлено судом з показань потерпілого, обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 , які вказали суду про наявні між ними особисті відносини.
Потерпілий стверджує, що бійки не було, разом з тим його показання не відповідають фактичним обставинам у справі.
Так, за показаннями потерпілого слідує, що ОСОБА_6 зразу, ще на сходинковій клітині почав наносити йому удари ножем, а він вириваючи він нього, перемістив його в кухню.
Такий розвиток події, не відповідає іншим доказам у справі, а саме протоколу огляду місця події та висновку експертизи № 379, відповідно до яких в під`їзді було виявлено кров не потерпілого ОСОБА_8 , а обвинуваченого ОСОБА_6 , що спростовує показання потерпілого про те, що обвинувачений наніс йому ножові поранення в під`їзді, оскільки там крові потерпілого не виявлено.
Також повідомлені потерпілим обставини спростовані показанням свідка ОСОБА_15 , яка вказала, що чула крики та розмови, конфлікт в приміщенні квартири, що об`єктивно узгоджується з протоколом огляду місця події, яким порушену обстановку зафіксовано саме в кухні, де і виявила ОСОБА_15 обвинуваченого та потерпілого на підлозі під час боротьби. Кров в під`їзді за показаннями вказаного свідка виникла в зв`язку з тим, що в подальшому саме там сидів обвинувачений з пораненнями, що об`єктивно узгоджується з висновком експертизи № 379, якою встановлено, що кров в квартирі на кухні належить потерпілому, а в під`їзді обвинуваченому.
Також, суд звертає увагу на той факт, що обвинувачений також був госпіталізований швидкою, яку викликала вказаний свідок, що підтверджується карткою виклику швидкої медичної допомоги, випискою з лікарні, висновком СМЕ.
Тобто вказані дані підтверджують факт того, що між потерпілим та обвинуваченим відбулась саме бійка на ґрунті неприязних відносин, а не одноособові дій ОСОБА_6 .
При цьому суд, з врахуванням висновків судово-медичної експертизи щодо виявлених тілесних ушкоджень в ОСОБА_6 не приймає до уваги його версію про дію в умовах необхідної оборони, чи з її перевищенням, оскільки в даному випадку саме він прийшов до квартири потерпілого та спровокував своїм приходом конфлікт та бійку, тобто він не зазнав суспільно небезпечного нападу, що може утворити стан необхідної оборони.
Надаючи оцінку суб`єктивні стороні вчиненого, яка є домінуючою для правової кваліфікації суд звертає увагу на наступне.
Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах проти життя та здоров`я особи», замах на вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).
Таким чином, сторона обвинувачення у вказаному провадженні мала довести сукупність зазначеного. Прокурором вказано, що про умисел обвинуваченого свідчить спосіб, пізній час доби та те, що обвинувачений сам прийшов до потерпілого.
Разом з тим, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах проти життя та здоров`я особи», питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, слід враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, а також їх стосунки між собою. Визначальним є цьому суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Доказами у справі підтверджено, що обвинувачений прийшов до потерпілого з єдиною метою відшукати ОСОБА_10 , про що свідчать його показання в судовому засіданні, показання самої ОСОБА_10 , яка вказала, що обвинувачений перед приходим неодноразово телефонував, та самого потерпілого, який підтвердив те, що обвинувачений телефонував свідку та йому. Вказане підтверджується і роздруківкою дзвінків.
Тобто, жоден доказ у справі не свідчить про те, що ОСОБА_6 прийшов до квартири потерпілого з метою його вбити.
Представник потерпілого послався на факт того, що ОСОБА_6 був з ножем, що може свідчити про наявність умислу на вбивство, а обвинувачений вказав, що зазначений ніж був при ньому, оскільки в нього був з собою рюкзак з приладдями для рибалки, а ніж він використовував в тому числі, щоб змінити СІМ картки.
З протоколу огляду слідує, що вказаний ніж є розкладним швейцарським ножем, який дійсно використовується не в побутових цілях, також в ході огляду в обвинуваченого виявлено рюкзак з туристичним приладдям (спальний мішок), зафіксовано здійснення ним дзвінків з різних СІМ карток, тобто версія обвинуваченого підтверджена сукупністю доказів у справі, що виключає можливість припущення щодо того, що ОСОБА_6 заздалегідь заготовив ніж для вбивства ОСОБА_8 .
Питання про умисел необхідно вирішувати і з кількості, характеру і локалізації поранень та інших тілесних ушкоджень. В даному випадку всі поранення є не проникаючими, різаними, розташованими в переважній більшості в ділянках, що не можна віднести до життєвоважливих органів.
Характер та локалізація тілесних ушкоджень (кінцівки, голова) навпаки свідчать про хаотичність дій, вчинення вказаного в ході бійки, боротьби, наявність якої підтверджено показаннями ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_15 , обвинуваченого та не заперечується самим потерпілим.
Причини припинення злочинних дій, поведінка винного і потерпілого, що передували події, а також їх стосунки між собою, також не свідчать, що ОСОБА_6 мав умисел на вбивство, і не просто неконкретизований умисел, а прямий.
Згідно з показаннями свідка в момент коли вона зайшла до кухні ОСОБА_8 лежав та не пускав обвинуваченого, утримуючи його за ногу. Про вказану обставину зазначив і потерпілий.
Тобто у вказаний момент ОСОБА_6 при наявності умислу на вбивство міг його реалізувати та довести до кінця, оскільки положення його по відношенню до потерпілого дозволяло вчинити дії, які б несли загрозу для його життя.
Разом з тим, ОСОБА_6 , вирвавшись від потерпілого сидів на сходинковій клітині, зателефонував та викликав швидку медичну допомогу, що підтверджено роздруківкою його дзвінків, що свідчить про те, що він міг довести свої дії до кінця, та підтверджує, факт того, що умислу на вбивство в нього не було.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що в даному випадку умисел ОСОБА_6 був направлений саме на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, без конкретизації їх тяжкості, що має кваліфікуватись у відповідності до тяжкості наслідків, що настали та які у даному випадку експертом віднесено до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
При цьому суд не приймає до уваги, те, що свідок у справі ОСОБА_13 вказала, що ОСОБА_10 біга та кричала, що вбили її чоловіка, як доказ наявності умислу обвинуваченого на вбивство, оскільки це, по-перше, є показання з чужих слів, по-друге, вказане спростовано висновком СМЕ, згідно з яким загрозливих для життя явищ в результаті виявлених тілесних ушкоджень не встановлено та, по- третє, вказане не може оцінюватись як доказ винуватості, оскільки умисел встановлюється з об`єктивних вчинених дій в сукупності з обставинами злочину, а не з показань осіб, які вважають, що в зазначеному випадку сталось.
Враховуючи вказане суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_6 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винну, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики директора Вінницького регіонального представництва «Металопрокат «Вікант» від 14.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 за період перебування на посаді менеджера з продажу з 01.12.2010 року по теперішній час, характеризується позитивно.
Відповідно до довідки ВОПНЛ ім. Ющенка № 2-4855 від 21.09.2015 року ОСОБА_6 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідок КП ВОНД «Соціотерапія» від 17.09.2015 року № 2467-м ОСОБА_6 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
За місцем проживання ОСОБА_6 скарг від сусідів будинку, родичів та органів внутрішніх справ про порушення громадського спокою та неналежну поведінку до комітету мікрорайону «Центральний» не надходило.
Відповідно до розписки ОСОБА_8 від 05.10.2015 року, він отримав кошти в сумі 3400 грн. в рахунок витрат на лікування за нанесенні йому тілесні ушкодження ОСОБА_6 . Згідно квитанції ОСОБА_6 перераховано потерпілому 5000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, що підтверджено і самим потерпілим.
Згідно вимоги ІЦ УМВС України у Вінницькій області від 11.09.2015 року, ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину визнав, розкаявся у зазначеному, раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, за місцем роботи характеризується позитивно, є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується відповідною довідкою. Шкоду потерпілому відшкодував частково.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, часткове відшкодування шкоди, інвалідність.
Обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_6 обставин судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, думки потерпілого, конкретних обставин справи, поведінки обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді арешту.
При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої злочином, а саме моральної шкоди в сумі 100000,00 гривень, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених зміну його життєвих стосунках.
Потерпілим на обґрунтування моральної шкоди зазначено, що він внаслідок злочинних дій обвинуваченого отримав шкоду у здоров`ю, під час нанесення йому тілесних ушкоджень ножем відчував сильний біль, втрачав свідомість, а в подальшому нервувався через стан свого здоров`я, в нього підвищувався тиск. Крім того хвилювався за стан здоров`я своєї малолітньої доньки, оскільки всі події відбувалися у неї на очах та вона тривалий час не могла заспокоїтись, що завдало йому душевних страждань.
Те, що потерпілому було нанесено тілесні ушкодження, переконує суд у тому, що потерпілий ОСОБА_8 в зв`язку із вчиненням протиправних діянь обвинуваченим зазнав душевних страждань, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілому ОСОБА_8 моральної шкоди. Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що сума в 100000,00 гривень є завищеною та приходить до висновку, про необхідність задоволення позову частково.
Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання процесуальних витрат у справі.
Так, згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ст. 124 КПК України, що регулює розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
З квитанції №25/15 від 27.10.2016 року вбачається, що потерпілим ОСОБА_8 сплачено за правову допомогу адвокату ОСОБА_9 7300,00 гривень, що зумовлює стягнення зазначених процесуальних витрат з обвинуваченого на його користь.
Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно з довідкою до висновку експерта в кримінальному провадженні становить 245,52 гривень.
Також, вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 115 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді арешту строком три місяці.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11.09.2015 року до 06.11.2015 року, який зарахувати, перевівши строк попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два позбавлення волі, та вказаний строк позбавлення волі перевести в покарання у виді арешту строком 114 днів відповідно до співвідношення визначеного ч. 1 ст. 72 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 десять тисяч гривень моральної шкоди, завданої злочином.
В решті вимог позову відмовити.
Повернути ОСОБА_8 1500,00 гривень судового збору (квитанція № 27 від 30.12.2015 року), як безпідставно сплаченого.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 витрати на правову допомогу в сумі 7300,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 245,52 грн.
Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме складний ніж, який поміщено в камеру зберігання речових доказів згідно квитанції №827 від 26.11.2015 року знищити.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме мобільний телефон марки «Samsung», сірого кольору з карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Nokia», карткою мобільного оператора «Київстар», фотоапарат марки «Nikon», чорного кольору, USB накопичувач синьо-чорного кольору (флешка), спальний мішок з чохлом, чоловічі спортивні штани темно-синього кольору, чоловічі кросівки чорного кольору, чоловіча сорочка світлого кольору, чоловіча сорочка в клітинку синього та зеленого кольорів, чоловічі штани блакитного кольору, чоловічі кросівки зеленого кольору, матерчатий рюкзак синього та зеленого кольорів повернути власникам.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: