Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
16 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
судів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) матеріали подання за апеляційною скаргою захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського районного суду від 21 січня 2016 року про відмову в умовно достроковому звільненні від відбування покарання засудженого
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє 26 грудня 2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ст.ст.69, 71, 78 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки без конфіскації майна, 22 липня 2015 року Володимирецьким районним судом Рівненської області невідбуту частину покарання замінено на обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці 3 дні,
з участю:
прокурора - ОСОБА_7
засудженого - ОСОБА_6
захисника засудженого - ОСОБА_5
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21.01.2016 року відмовлено у задоволенні подання начальника Городоцького виправного центру управління ДПтС України в Рівненській області №131 та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації про умовно дострокове звільнення з місць обмеження волі засудженого ОСОБА_6 .
В обґрунтування свого рішення суд покликається на те, що розгляд питання про умовно дострокове звільнення засудженого є передчасним і неможливим до закінчення річного строку направлення засудженого у місця обмеження волі після заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.
Не погодившись з рішенням суду, захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.
Захисник засудженого ОСОБА_5 , в поданій апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу про відмову в застосуванні умовно дострокового звільнення від відбуття засудженим ОСОБА_6 покарання. Свою позицію мотивує тим, що покликання суду при розгляді питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 на положення ч.8 ст.154 КВК України є помилковим й таким, що суперечить приписам ст.81 КК України, оскільки не враховує визначені законом підстави умовно дострокового звільнення від відбування покарання. Крім того зазначає, що відповідно до ч.5 ст.82 КК України, до осіб, яким покарання замінено більш м`яким, може бути застосовано умовно дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст.81 КК України. Стверджує, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення.
Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 та засудженого ОСОБА_6 на підтримку поданої захисником засудженого апеляційної скарги, думку прокурора щодо підставності вимог поданих засудженим та захисником засудженого апеляційних скарг, здійснивши перевірку поданих матеріалів подання та доводів апеляційної скарги захисника засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги необґрунтовані, а тому остання до задоволення не підлягає за наступних підстав.
З матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_6 засуджено 26 грудня 2013 року вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК, ст.ст.69, 71, 78 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без конфіскації майна.
22 липня 2015 року Володимирецьким районним судом Рівненської області невідбуту частину покарання засудженому ОСОБА_6 замінено на обмеження волі строком 1 рік 4 місяці 3 дні.
Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2, умовно дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особо засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Разом з тим, згідно ч.8 ст.154 КВК України, особи звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
Таким чином, суд першої інстанції у відповідності до вимог закону прийняв правильне рішення про відмову в задоволенні подання начальника Городоцького виправного центру управління ДПтС України в Рівненській області №131 та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації про умовно дострокове звільнення з місць обмеження волі засудженого ОСОБА_6 , оскільки з моменту заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі не закінчився річний строк за рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 22 липня 2015 року.
Тому, доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , наведені в апеляційній скарзі захисника засудженого, щодо необхідності застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно дострокового звільнення від відбування покарання, на думку колегії суддів, є необґрунтовані та безпідставні.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Городоцького виправного центру управління ДПтС України в Рівненській області №131 та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації про умовно дострокове звільнення з місць обмеження волі засудженого ОСОБА_6 , законною та обґрунтованою, й підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 Кримінального процесуального кодексу України, ст.81 Кримінального кодексу України, ст.154 Кримінально виконавчого кодексу України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2016 року про відмову в задоволенні подання начальника Городоцького виправного центру управління ДПтС України в Рівненській області №131 та спостережної комісії при Рівненській райдержадміністрації про умовно дострокове звільнення з місць обмеження волі засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 - в той самий строк з моменту отримання її копії.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3