Справа № 161/4471/16-к
Провадження № 1-кп/0158/54/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в складів головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Промінь Луцького району Волинської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, непрацюючої, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , працюючи на посаді головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, із збереженням 13 рангу державного службовця, (наказ №56-к начальника головного управління юстиції у Волинській області від 27.03.2007 року), а згідно наказу № 65-к від 05.03.2008 року - на посаді заступника начальника Луцького міського управління юстиції - начальника Першого відділу державної виконавчої служби, будучи згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу», державним службовцем, тобто службовою особою, неналежно виконувала свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, чим вчинила службову недбалість.
Так, ОСОБА_5 , отримавши 15.11.2007 року для виконання наказ господарського суду Волинської області № 4/119-1 від 07.09.2002 року про стягнення з Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» ( ВОДП ДАК «Хліб України» ) на користь Волинського головного регіонального управління комерційного банку «Приватбанк» (ВГРУ КБ «Приватбанк») 1206403,47 грн., який надійшов після попередньої винесеної постанови про повернення виконавчого документу на підставі п. 1 ч. 1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», будучи зобов`язана, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, 16 листопада 2007 року в приміщенні Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції за адресою м. Луцьк вул. Винниченка, 27 а, маючи значний досвід роботи, неналежно віднеслась до своїх посадових обов`язків, виконуючи їх не у точній відповідності до закону, в порушення вимог ч. 5 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», яким не передбачено право стягувача на повторне пред`явлення виконавчого документа у випадках його попереднього відкликання за письмовою заявою стягувача, винесла постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу господарського суду Волинської області № 4/119-1 від 07.09.2002 року.
Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_5 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них державі було завдано тяжких наслідків, що виразилось у спричиненні збитків на загальну суму 525005,45 грн., що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Підсудна ОСОБА_5 з приводу пред`явленого їй обвинувачення винною себе не визнала, суду показала, що 15 листопада 2007 року вона, працюючи головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, отримала до виконання наказ господарського суду про стягнення з ВОДП ДАК «Хліб України» на користь ПриватБанку 1206403,47 грн. Перевіривши відповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 19 Закону «Про виконавче провадження», строки пред`явлення документа до виконання, не встановивши обставин, які відповідно до ст.26 Закону виключають здійснення виконавчого провадження, 16.11.2007 року винесла постанову про відкриття виконавчого провадження та надала термін для добровільного виконання. Щодо наявності відмітки в наказі про те, що він уже повертався за заявою стягувача, не пам`ятає. Оскільки борг добровільно погашений не був, у встановлені законом строки наклала арешт на кошти боржника та за заявою останнього на його майно. Була проведена оцінка майна і передано на реалізацію, однак майно не було реалізоване через належність частини даного майна державі. В ході примусового виконання судового наказу з банківських рахунків ВОДП ДАК «Хліб України» на користь ПриватБанку було стягнуто близько 500 тис. грн. В зв`язку з примусовим виконанням судового наказу, нею було винесено постанову про стягнення з боржника судового збору.
Крім того вказує, що її дії та рішення по даному виконавчому провадженні неодноразово оскаржувались боржником. За результатами розгляду скарг Головне управління юстиції у Волинській області неправомірності у її діях не виявило. Вважає свої дії правомірними та такими, що не суперечать Закону «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час інкримінованих їй правопорушень, тому за пред`явленим обвинуваченням просила її виправдати.
Хоча підсудна ОСОБА_5 у пред`явленому їй обвинуваченні винною себе не визнала, вчинення нею кримінального правопорушення, пов`язаного з неналежним виконанням службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них (службової недбалості), що спричинило тяжкі наслідки стверджується сукупністю доказів, досліджених судом.
Той факт, що підсудна ОСОБА_5 на час вчинення злочину була службовою особою органу державної влади та здійснювала функції представника влади, тобто є суб`єктом службового злочину, підтверджується наступним.
Згідно наказу начальника головного управління юстиції у Волинській області від 27.03.2007 року за № 56-к ОСОБА_5 була призначена за переведенням на посаду головного державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції із збереженням 13 рангу державного службовця, а наказом начальника головного управління юстиції у Волинській області за №65-к від 05.03.2008 року - переведена на посаду заступника начальника Луцького міського управління юстиції - начальника першого відділу, із присвоєнням 12 рангу державного службовця.
Відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.
Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.
Цією ж статтею визначено, що державними виконавцями є начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники відділів примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції.
Правовий статус працівників органів державної виконавчої служби визначений ст. 6 цього Закону, відповідно до якої працівники органів державної виконавчої служби (державні виконавці, керівні працівники і спеціалісти Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції) є державними службовцями.
В силу ст. 2 Закону України «Про державну виконавчу службу» правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження № 4/749 (т.2) встановлено, що 16 листопада 2007 року ОСОБА_5 , будучи головним державним виконавцем першого відділу ДВС ЛМУЮ, при примусовому виконанні наказу № 4/119/1 Господарського суду Волинської області від 07.09.2002 року про стягнення з Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» на користь Волинського головного регіонального управління комерційного банку «Приватбанк» 1206403,47 грн. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (т. 2 а.с.232).
З матеріалів виконавчого провадження № 4/749 (т.2) також встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді головного державного виконавця першого відділу ДВС ЛМУЮ, 13.12.2007 року за заявою ВГРУ КБ «Приватбанк» від 23.11.2007 року (т.2 а.с.231) винесла постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» в сумі 1327043,81 грн, що знаходилися на розрахункових рахунках боржника у ВГРУ КБ «Приватбанк» (т.2а.с.230).
13.03.2008 року ОСОБА_5 , будучи начальником Першого відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ, при примусовому виконанні наказу Господарського суду Волинської області № 4/119/1 від 07.09.2002 року винесла постанову про арешт коштів боржника в сумі 1206403,47 грн., які знаходяться на розрахункових рахунках останнього в АППБ «Райффайзен Банк Аваль» (т.2 а.с.226), а 31.03.2008 року ОСОБА_5 винесена постанова про арешт коштів боржника, які знаходяться на розрахункових рахунках «Ф» ПЗРУ «ВАТ» «Б» Фінанси та кредит» м. Рівне (т.2 а.с.217).
07.10.2008 року у цьому ж виконавчому провадженні ОСОБА_5 винесена постанова про стягнення з Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України виконавчого збору (т.2 а.с.220).
Той факт, що на підставі винесених ОСОБА_5 постанов про накладення арешту на кошти боржника протягом березня жовтня 2008 року з рахунків Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» стягнуто та перераховано Волинському головному регіональному управлінні комерційного банку «Приватбанк» 477 531,32 грн. та на користь держави 47 474,13 грн. виконавчого збору стверджується наявними в матеріалах виконавчого провадження платіжними вимогами: № 18 від 26.03.2008 року (т.2 а.с.215), № 85 від 30.05.2008 року (т.2 а.с.195), № 299 від 03.10.2008 року(т.2 а.с.155), виставленими Першим відділом державної виконавчої служби ЛМУЮ, відповідно до яких з рахунків Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України», що знаходяться в АППБ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто відповідно 68 863,62 грн., 50 264,09 грн., 405 877,74 грн.
Згідно розпоряджень для перерахування коштів, затверджених начальником Першого відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ ОСОБА_5 01.04.2008 року (т.2 а.с.214), 11.06.2008 року (т.2 а.с.193), 09.10.2008 року (т.2 а.с.141), платіжними дорученнями від 01.04.2008 року за № 597 Волинському головному регіональному управлінні комерційного банку «Приватбанк» перераховано 61 977,26 грн. (т.2 а.с.213), від 12.06.2008 року за № 729 - 50 264,09 грн.(т.2 а.с.192), від 09.10.2008 року № 1169 365 289,97 грн.(т.2 а.с.142). Загальна сума складає 477 531,32 грн. Згідно розпоряджень від 01.04.2008 року та 09.10.2008 року в ПВ ДВС ЛМУЮ залишено виконавчий збір в сумі відповідно 6886,36 грн. та 40 587,77 грн., що в загальній сумі складає 47 474,13 грн.
Про те, що наказ Господарського суду Волинської області за № 4/119/1 від 07.09.2002 року про стягнення з Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» на користь Волинського головного регіонального управління комерційного банку «Приватбанк» 1206403,47 грн. повертався за заявою стягувача і в 2005 році ним виносилась постанова про повернення виконавчого документа на підставі п. 1 ч. 1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» та робилась відмітка в судовому наказі про повернення, в судовому засіданні ствердив свідок ОСОБА_7 .
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 (генеральний директор ВОДП «Хліб України») та ОСОБА_9 (колишній заступник генерального директора ВОДП «Хліб України») суду показали, що дійсно між КБ «Приват Банк» та ВОДП «Хліб України» в 2001 році укладався кредитний договір. У зв`язку з частковим поверненням коштів банк звернувся до суду і наказом Господарського суду Волинської області від 07.09.2002року з підприємства було стягнуто борг в сумі 1206403,47 грн. На підставі даного наказу було відкрите виконавче провадження. В 2005 році за заявою банку судовий наказ був повернутий стягувачу. Про повторне відкриття виконавчого провадження за даним наказом дізналися коли надійшла постанова про накладення арешту на кошти. Неодноразово оскаржували дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на кошти до головного управління юстиції у Волинській області, однак отримували відмови з посиланням на те, що дії державного виконавця в цьому виконавчому провадження є правомірними. Підтвердили, що в ході виконання даного виконавчого провадження з рахунків підприємства було стягнуто грошові кошти на загальну суму 525 тис. грн., які пізніше за рішенням Господарського суду Волинської області за їх позовом до Першого відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ про відшкодування шкоди, заподіяної неправомірними діями державного виконавця, були в безспірному порядку стягнуті з державного бюджету на їх рахунок.
Об`єктивність показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо оскарження дій державного виконавця стверджується дослідженими судом відповідями Головного управління юстиції у Волинській області за №3-8/2491 від 18.04.2008 року, №3-8/7969 від 11.11.2008 року, №3-8/5629 від 02.11.2009 року, з яких вбачається, що при проведенні перевірок, в діях начальника Першого відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_5 при виконанні рішення суду про стягнення коштів з Волинського ОДП ДАК «Хліб України» на користь ВГРУ ЗАТ КБ «Приватбанк», порушень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих дій, не виявлено.
В силу ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у випадках повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ст.38 Закону).
Суд не приймає до уваги заперечення обвинуваченої з посиланням на те, що статею 26 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено такої підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження як повернення виконавчого документу за заявою стягувача і те, що дана норма містить вичерпний перелік підстав, що дають право державному виконавцю відмовити у відкритті виконавчого провадження, оскільки з огляду на положення п.7 ч.1 вказаної статті державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.
У даному випадку, іншою обставиною, передбаченою законом, є саме та обставина, яка передбачена п.1 ч.1 та ч.5 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» , якими не передбачено можливості повторного пред`явлення стягувачем виконавчого документа після його повернення за письмовою заявою стягувача.
Саме з цих підстав ухвалою господарського суду Волинської області від 13.10.2008 року (т.2 а.с.130-132), яка залишена в силі постановами Львівського апеляційного господарського суду від 27.01.2009 року (т.2 а.с.86-87) та Вищого господарського суду України від 25.06.2009 року, визнано незаконними та скасовано рішення ОСОБА_5 , як державного виконавця, про відкриття виконавчого провадження від 16.11.2007 року та накладення арешту на кошти боржника Волинського ОДП ДАК «Хліб України» від 13.03.2008 року (т.2 а.с.71-75).
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.01.2010 року (т.2 а.с.61-63), що залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 13.05.2010 року (т.2 а.с.49-53), визнано незаконними дії ОСОБА_5 по стягненню виконавчого збору з ВОДП ДАК «Хліб України».
Крім того, рішенням господарського суду Волинської області від 04.10.2011 року (т.2 а.с.29-33) у справі за позовом ВОДП ДАК «Хліб України» до Першого відділу ДВС ЛМУЮ, ГУ Державного казначейства України у Волинській області про стягнення 525 005,45 грн., яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2011 року (Т.2 а.с.8-11) та ухвалою Вищого господарського суду України від 13.10.2012 року - позов задоволено, стягнуто з державного бюджету, шляхом безспірного списання Державним Казначейством України коштів державного бюджету на користь Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» 525 005, 45 грн. матеріальної шкоди, заподіяної незаконними діями Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції під час здійснення ним своїх повноважень при виконанні наказу господарського суду Волинської області від 07.09.2002 року №4/119-1 про стягнення на користь КБ «Приватбанк» 1 204 585,47 грн.
Згідно акту службового розслідування від 19.03.2012 року, проведеного на підставі доповідної записки заступника начальника управління ДВС ГУЮ у Волинській області ОСОБА_10 від 18.01.2012 року та подання начальника управління ДВС ГУЮ у Волинській області ОСОБА_11 від цього ж числа у зв`язку із прийняттям рішення господарського суду Волинської області від 04.10.2011 року про стягнення з державного бюджету, шляхом безспірного списання Державним Казначейством України коштів державного бюджету на користь Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» 525 005, 45 грн. матеріальної шкоди, заподіяної незаконними діями Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції при виконанні наказу господарського суду Волинської області від 07.09.2002 року №4/119-1 про стягнення на користь КБ «Приватбанк» 1 204 585,47 грн., комісія дійшла висновку, що дії начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_5 є такими, що не відповідають вимогам, передбаченим ч.5 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в ред. від 21.04.99 р.), а стягнення коштів за рішенням суду є наслідком незаконних дій останньої під час повторного прийняття до виконання, відкриття виконавчого провадження та незаконного проведення виконавчих дій по виконанню наказу господарського суду Волинської області від 07.09.2002 року №4/119-1, чим спричинено збитки Державному бюджету України в сумі 525 005, 45 грн.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків члени комісії ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтримали висновки комісії, викладені в акті службового розслідування від 19.03.2012 року з підстав, викладених в ньому. Суду показали, що окремої думки за результатами службового розслідування ніхто не висловлював. Акт службового розслідування не оскаржувався.
Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні показав, що він проводив одну з перевірок за скаргами генерального директора Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» ОСОБА_8 на дії державного виконавця і, так як діючим на той час ЗУ «Про виконавче провадження» не було врегульовано порядок дій державного виконавця при повторному пред`явленні виконавчого документу у випадках його попереднього відкликання за письмовою заявою стягувача, тому дії ОСОБА_5 як державного виконавця, визнавалися правомірними, оскільки вони суперечать зібраним у справі та дослідженим судом доказам.
Свідок ОСОБА_15 , яка також була членом комісії, що проводила службове розслідування, суду показала, що ОСОБА_5 володіла навиками у своїй професійній діяльності, була високим професіоналом, наставником для молоді, проводила семінари.
Зазначені обставини також стверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами особової справи ОСОБА_5 , з якої вбачається, що вона з 1999 року працювала судовим виконавцем Луцького міського суду. Згідно наказу начальника головного управління юстиції у Волинській області від 27.03.2007 року за № 56-к була призначена за переведенням на посаду головного державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, а наказом начальника головного управління юстиції у Волинській області за №65-к від 05.03.2008 року переведена на посаду заступника начальника Луцького міського управління юстиції - начальника першого відділу ДВС. Неодноразово заохочувалася та нагороджувалась відзнакою міністерства юстиції України.
Заподіяння ОСОБА_5 внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них державі тяжких наслідків, що в 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, підтверджується листом Державної казначейської служби України від 27.03.2013 року за № 5-08/2907-7476, з якого вбачається, що 25.07.2013 року Державною казначейською службою України перераховано на користь Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» кошти у сумі 525 005, 45 грн., та наказом господарського суду Волинської області від 01.03.2012 року № 5004/1699/11-1 про примусове виконання рішення господарського суду Волинської області від 04.10.2011 року та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 14.12.2011 року з відміткою про його повне виконання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого підсудною злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за останнім місцем роботи, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
За таких обставин, зважаючи на наслідки, що настали внаслідок вчинених нею дій, суд призначає покарання у межах санкції ст. 367 ч.2 КК України у виді позбавлення волі, з призначенням додаткового покарання, у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної служби на певний строк, з позбавленням 12 рангу державного службовця, без призначення покарання у виді штрафу.
На думку суду, обране покарання є необхідним та достатнім для виправлення підсудної та попередження вчинення нею нових злочинів.
Згідно ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Оскільки з моменту вчинення злочину (постанова про стягнення виконавчого збору винесена ОСОБА_5 07.10.2008 року, а остання сума стягнута з рахунку Волинського обласного дочірнього підприємства державної акціонерної компанії «Хліб України» 03.10.2008 року) минуло більше п`яти років обвинувачену ОСОБА_5 слід звільнити від покарання у відповідності до ст. 74 ч. 5 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України
Арешт, накладений на майно та майнові права підсудної ОСОБА_5 постановою старшого слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_3 від 05.06.2012 року - зняти.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, призначивши покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в органах державної служби строком на 3 (три) роки, з позбавленням 12 рангу державного службовця.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Речові докази - документи, згідно постанови старшого слідчого прокуратури м.Луцька ОСОБА_3 від 10.04.2012 року залишити в матеріалах справи.
Арешт, накладений на майно та майнові права засудженої ОСОБА_5 згідно постанови старшого слідчого прокуратури м.Луцька ОСОБА_3 від 05.06.2012 року, згідно протоколу накладення арешту на рухоме майно від 05.06.2012 року - зняти.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1