Перемишлянський районний суд Львівської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 року, Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

головуючого: судді Гулид Р.М.,

при секретарі: Павлюк Г.І.,

з участю: прокурора Кохалик Т.О.,

підсудного ОСОБА_1,

адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєні злочинів передбачених ст.ст. 289 ч.3, 187 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Органи попереднього слідства предявили звинувачення ОСОБА_1 у тому, що він 24.10.2005р. біля 23 год. 50 хв., за попередньою змовою з ОСОБА_3 та невстановленими слідством особами, на 259км автодороги Київ-Чоп в Житомирській області. з застосуванням насильства, яке було небезпечним для життя і здоровя потерпілих, незаконно заволоділи автомобілем марки «Mercedes-Benz» S-400 CDI, реєстраційний номер К1МWM13, який знаходився на узбіччі дороги і належав ОСОБА_4 Міхалу та яким керувала ОСОБА_5, а також шляхом розбою заволоділи особистими золотими прикрасами та майном потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на суму101575грн. Пручаючись та чинячи фізичний опір потерпілим вдалось втекти від нападників, а останні заволодівши автомобілями та їх майном зникли з місця події.

Крім цього, ОСОБА_1 звинувачується і в тому, що 02.08.2006р. біля 22год. 30хв. з трьома невстановленими досудовим слідством особами на автодорозі Львів-Рогатин в с. Лани Перемишлянського району Львівської обл., незаконно заволодів автомобілем «Mercedes-Benz» СL-500, реєстраційний номер 75713ОК, яким керував ОСОБА_7 та погрожуючи насильством заволодів особистими речами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на суму 49035грн., які знаходились в салоні автомобіля.

Свою вину в інкримінованих злочинах підсудній не визнав та повністю заперечив предявлене звинувачення по обох епізодах. Даючи пояснення по суті предявленого звинувачення ствердив, що про порушену щодо нього справу по незаконному заволодінні автомобілем марки «Mercedes-Benz» S-400 CDI в Житомирській області та про предявлене звинувачення взнав лише після свого затримання 14.05.2008р., як і стосовно епізоду по предявленому звинуваченню по незаконному заволодінні автомобілем«Мерседес-Бенц СL-500» в с. Лани Перемишлянського району Львівської обл. Привязкою його особи до даного злочину слугувало лише те, що він кілька років перед цим знайшов банківську картку в м. Львові та при спробі зняти з неї кошти, залишив відбитки своїх пальців рук на ній, а остання належала потерпілому ОСОБА_8, щодо якого було здійснено напад з метою заволодіння його особистим майном. Раніше притягався до кримінальної відповідальності за скоєння ряду злочинів. відтак перебував на обліку в органах правопорядку і постійно підозрювався у скоєнні будь-яких злочинів за аналогією скоєння чи місцем проживання. Матеріали справи базуються на впізнанні його по фотокартці десятирічної давності та без врахування того, що в нього ще є брат близнюк ОСОБА_10 - 12.10.1976р.н. Вважає, що справа побудована на абсолютному збігу випадковостей, адже його ніхто до затримання не допитував і нікуди в правоохоронні органи не викликав, лише в час затримання предявили звинувачення у викраденні трьох автомобілів, де усі потерпілі вказали на нього по фотографії, хоч по завершенні слідства по двох епізодах це заперечили.

В ході проведення судового слідства по матеріалах і обставинах справи стало очевидним, що предявлене звинувачення носить характер припущень та базується лише на протоколах впізнання ОСОБА_1 по його фотокартці з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_6, по епізоду незаконного заволодіння автомобілями «Mercedes-Benz» S-400 CDI реєстраційний номер К1МWM13 24.10.2005р. в Житомирській обл. та виявленням і поверненням цього автомобіля 28.10.2005р. в с. Незнанів Камянка-Бузького району Львівської обл.. А по епізоду з незаконним заволодінні автомобіля «Mercedes-Benz» СL-500, реєстраційний номер 75713ОК та заволодінні особистими речами потерпілих ОСОБА_8, базується лише на банківській картці ОСОБА_8, яка була вилучена в м. Львові з банкомату банку «Аваль». Жодних прямих доказів, відбитків пальців рук на автомобілях чи в їх салонах виявлено та ідентифіковано не було, /т.1 а.с. 158/, як і не було виявлено та вилучено будь-яких речових доказів у вигляді особистих речей потерпілих в батьків ОСОБА_1, чи за його фактичним місцем проживання. Потерпілий ОСОБА_7 заперечив свою можливість впізнати нападників, а потерпіла ОСОБА_9 заперечила дійсність проведення з нею впізнання по особі затриманого ОСОБА_1 /т.3 а.с. 66-71/, поряд з цим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відмовились від особистого проведення впізнання з ОСОБА_1.

За матеріалами справи потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 погодились з вироком Новоград-Волинського суду Житомирської області, за яким ОСОБА_11 хоч і був засуджений, однак звільнений з під варти з стягненням лише 5000грн. моральної шкоди, а від відшкодування матеріальної шкоди останні взагалі відмовились за текстом вироку суду, що додатково засвідчили поданими нотаріально посвідченими заявами вже до справи по обвинуваченню ОСОБА_1 /т.4 а.с. 20-22/.

Оскільки, згідно вимог Конституції України ст.62, будь-яка особа звинувачена у скоєнні злочину може бути засуджена лише на підставі належно та законно зібраних доказів, які перевірені та доведені в судовому засіданні, як незаперечні, по даних обставинах і матеріалах кримінальної справи, таке не вбачається не зважаючи на увесь комплекс заходів, який вживався судом під час проведення судового слідства. Не зважаючи на належність викликів до суду, жодного разу не зявились потерпілі, працівниками РВС не виконувався привід свідків, однак на вимогу суду доставлявся затриманий та перебуваючий в СІЗО УМВС у Львівській обл. ОСОБА_11, котрий також заперечив злочинну діяльність з ОСОБА_1, а неоскарження вироку Новоград-Волинського суду пояснив тим, що останній не погіршував його становища і лише охопив попереднє засудження без будь-яких грошових стягнень, які зазначались в обвинувальному висновку по справі.

З врахуванням наведеного, підсудній та його адвокат заявили клопотання про скерування справи для проведення додаткового розслідування, з огляду на явну упередженість та неповноту під час проведення досудового слідства та допущені порушення вимог КПК України в ході зібрання та фіксування доказів по справі.

При обговоренні заявленого клопотання з усіма учасниками судового слідства по справі, суд прийшов до переконання, що досудове слідство проведено упереджено та однобічно з явними припущеннями і обвинувальним ухилом лише звинуваченого ОСОБА_1, що не відповідає обєктивній істині по справі, адже у скоєнні даних злочинів приймали участь щонайменше четверо осіб, відтак це потягло за собою явну неповноту при зібранні доказів та фіксуванні процесуальних дій по справі, всупереч вимогам КПК України.

Таким чином, з врахуванням наведеного та очевидною і незаперечною неповнотою проведеного досудового слідства, з чим частково погодились усі учасники процесу, суд вирішив клопотання задоволити та скерувати справу для проведення додаткового досудового розслідування, оскільки виявлена неповнота не може бути усунута в ході судового слідства по справі через необхідність виконання значного обсягу процесуальних дій по справі, що в спосіб виконання окремого доручення суду не вбачається за можливе.

В ході проведення досудового слідства по справі необхідно:

- хронологічно та логічно систематизувати матеріали справи по епізодах предявленого звинувачення, аби до прикладу постанова про затримання ОСОБА_1 не знаходилася в т.1 а.с.244, а протокол його особистого огляду та інші процесуальні документи дотичні до цього факту в т.3 а.с. 3-11;

- усі процесуальні дії проводити в суворій відповідності до вимог КПК України з виготовленням процесуальних документів лише машинописним текстом, оскільки наявні в матеріалах справи є нечитабельними та неохайними, без зазначення місця їх складення, точних прізвищ, ініціалів та місць проживання дотичних осіб;

- визнати потерпілими по транспортних засобах їх дійсних власників ОСОБА_4 та ОСОБА_12, а не тільки осіб, котрі керували ними на момент заволодіння;

- встановити конкретні суми заподіяної шкоди потерпілим внаслідок заволодіння їхніми майном з боку нападників з проведенням товарознавчих експертиз і фактично виявлених речей в автомобілях під час їх виявлення і повернення потерпілим, оскільки реально дійсна сума заподіяної шкоди є кваліфікуючою ознакою злочину по заволодінні особистим майном;

- провести автотоварознавчу експертизу на предмет встановлення шкоди, котра була заподіяна власникам транспортних засобів під час заволодіння автомобілями та кількаденній відсутності транспортних засобів і наявних пошкодженнях від незаконного заволодіння;

- усунути протиріччя в первинних та подальших показах потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6, щодо застосування чи незастосування насильства до них з боку нападників. а також з приводу наявності чи відсутності зброї, покликання на яку зявилось в матеріалах справи лише 14.07.2006р., тобто майже через рік після скоєного /т.2 а.с. 58/;

- визначитись з допустимістю призначених та проведених судово-медичних експертиз легких тілесних ушкоджень потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 через 70 днів після скоєного злочину /т.2 а.с. 145-147/;

- спростувати або підтвердити легітимність протоколу впізнання по фотознімку без зазначення особи потерпілої з якою така процесуальна дія мала б проводитись /т.1 а.с.148/;

- провести впізнання та ставки віч-на-віч звинуваченого ОСОБА_1 з усіма потерпілими по обох епізодах предявленого звинувачення. оскільки наявні по фотознімках не відповідають вимогам КПК України, долучена фотографія не містить ідентифікації та процесуального документу про її вилучення та прилучення до матеріалів справи з зазначенням особи, її віку та належності з врахуванням того, що у звинуваченого є брат близнюк ОСОБА_10, в силу чого зазначені процесуальні документи судом допустимими визнані бути не можуть;

- провести впізнання звинуваченого ОСОБА_1 та його брата близнюка ОСОБА_10 з усіма потерпілими по справі з метою виключення можливості помилки у припущеннях щодо схожості, наявності родимки і т.д. про що первинно зазначили потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і вказували на вік нападників 22-25 років /т.2 а.с. 199/;

- провести впізнання та ставку віч-на-віч звинуваченого із свідком ОСОБА_13, котрий працюючи оператором АЗС в м. Бібрка Перемишлянського району Львівської обл. заправляв викрадений автомобіль /т.1 а.с. 63/;

- долучити процесуальні документи щодо процесуального статусу ОСОБА_1 станом на 27.12.2005р., адже не зрозуміло чому в один день винесено постанову про порушення кримінальної справи, обрано і оголошено міру запобіжного заходу, предявлено звинувачення, оголошено його розшук /т.2 а.с. 49-55/, адже жодних доказів встановлення місця знаходження підозрюваного на цей час, чи вжиття заходів для цього з боку слідства до матеріалів справи не долучено;

- встановити групу осіб з 8-12 чоловік, котрі за показами ОСОБА_5 по твердженнях з уст ОСОБА_14, займались викраденням автомобілів /т.2 а.с. 58/;

- визначити можливість виключення із предявленого звинувачення ОСОБА_1 тих інкримінованих дій, докази яких в матеріалах справи відсутні, або які зібрати не вбачається за можливе. як це було з автомобілем «LEXUS 470», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_15 /т.3 а.с. 187/, хоч за матеріалами справи останній також впізнав по фотографії ОСОБА_1;

- долучити до матеріалів справи процесуальний документ на підставі якого слідчий Перемишлянського РВС передав справу з свого провадження /т.1 а.с. 63/;

- документально доказово визначитись із фактично заподіяною шкодою потерпілим по кожному із інкримінованих епізодів, аби вийти на правильну кваліфікацію дій звинуваченого за ст.187 КК України;

- підтвердити або спростувати дійсність та правдивість протоколів про допит ОСОБА_7, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в м. Києві 30-31.07.2008р., при тому що останні проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 та Івано-Франківських областях, а слідство проводилось в м. Львові, адже в протоколах не зазначено де саме проводився їх допит /т.3 а.с.71-73, т.4 а.с. 20-22/.

При проведенні необхідного обсягу процесуальних дій зібрати та закріпити належну кількість доказів по справі, які усунуть усі протиріччя та сумніви стосовно вини обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 281 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєні злочинів передбачених ст.ст. 289 ч.3, 187 ч.4 КК України скерувати прокурору Перемишлянського району Львівської області для проведення додаткового досудового слідства.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 тримання під вартою, залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду на протязі семи діб з дня її винесення.

Суддя: Гулид Р.М.