Справа № 192/789/16-к
Провадження № 1-кп/192/50/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" лютого 2016 р. смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Чимкент республіки Казахстан, громадянина України, що має середню освіту, військовозобов`язаного, непрацевлаштованого, холостого, зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України несудимого,
ОСОБА_12 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Дніпропетровську, громадянина України, що має середню спеціальну освіту, непрацевлаштованого, військовозобов`язаного, холостого, мешкає по АДРЕСА_2 , несудимого,
ОСОБА_13 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 с.Звонецьке-на-Дніпрі Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, учня 10-го класу Сурсько-Литовської вечірньої школи, допризовника, що мешкає в АДРЕСА_3 , судимого 23.02.2015 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, 69, 75 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік з іспитовим строком 1 рік,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В с т а н о в и в:
01 листопада 2015 року близько 20-ї години ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, проникли до приміщення гаражу ОСОБА_4 по АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_4 :
-автомобільний причеп «КРАЗ», вартістю 8000 грн.;
-глибинний насос «Малятко», вартістю 450 грн.;
та інші металеві вироби:
-20 кутників, розміром 4х4, довжиною по 2,5 м кожен, на суму 1500 грн.
-2 швелера, розмірами 45х100х45, довжиною по 3 м кожен, на суму 180 грн.
-алюмінієву драбину, довжиною 5 м, вартістю 700 грн.;
-20 шт. арматури, діаметром 1,5 см, довжиною по 3 м кожна, на суму 1800 грн.;
-15 парових труб, внутрішнім діаметром 3 см, довжиною по 4 м кожна на суму 1800 грн.;
- 15 парових труб, внутрішнім діаметром 4 см, довжиною по 4 м кожна на суму 2160 грн.
03 січня 2016 року близько 18-ї години 30 хвилин ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 та неповнолітнім ОСОБА_8 , маючи спільний умисел на таємне викрадення чужого майна групою осіб, з проникненням у сховище, зламавши металевий ланцюг, на якому кріпився замок, яким замикалася вхідна хвіртка, проникли на огороджену територію подвір`я будинку АДРЕСА_4 , звідки, шляхом демонтажу, спільно таємно викрали 50 шт. тротуарної плитки, вартістю 79 грн. за шт. на суму 3500 грн., металевий лист, вартістю 150 грн., чавунний лист для плити пічного опалення вартістю 250 грн. та колосник від печі, вартістю 60 грн., належні ОСОБА_5 , завдавши потерпілому шкоди на загальну суму 3960 грн.
У судовому засіданні усі обвинувачені свою вину в предявленому їм обвинуваченні визнали повністю та своїми показаннями підтвердили вказані обставини вчинених ними злочинів.
ОСОБА_6 пояснив суду, що 1 листопада 2015 року близько 20-ї години вони з ОСОБА_7 поверталися з рибалки додому через село Антонівка. Побачивши на одній із садиб гараж, що примикав до будинку, вони за його ініціативою спільно прийняли рішення проникнути до гаражу, щоб викрасти металеві вироби, які хотіли продати, щоб виручити кошти для власних потреб. Ворота гаражу не були замкнені, а лише підперті палицею, та закручені дротом. Вони викрали автомобільний причеп, який причепили до автомобіля, на якому приїхали. Викрали також насос, драбину та інші металеві вироби, що зазначені в обвинувальному акті. Усе викрадене вони склали в причеп та машину, привезли у с.Новоалександрівка, де продали заїжджим скупникам металу. Виручили 800 гривень, які поділили між собою. Причеп поставили на зберігання на подвір`ї свого односельця.
03 січня 2015 року вдень він з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у пошуку дров приїхали у село Антонівка. Дрова вони знайшли на подвір`ї ОСОБА_5 , та вивезли їх. Коли забирали дрова, побачили під ними чавунну тротуарну плитку та інші металеві предмети, що зберігалися на подвір`ї.
Надвечір того ж дня вони зустрілися у своєму селі з ОСОБА_8 та домовилися втрьох вчинити крадіжку металевих виробів з подвір`я ОСОБА_5 у селі Антонівка. Біля 18 год.30 хв. вони на його автомобілі приїхали до села Антонівка для крадіжки. Подвір`я потерпілого було огорожено, мало металеві ворота та хвіртку, закриту на замок, який кріпився на металевому ланцюгу до воріт. Він монтировкою розірвав ланцюг. Вони з ОСОБА_7 виносили з двору плитку, металевий лист, чавунні колосники та плиту для печі, передавали їх ОСОБА_8 , який складав ці речі у машину, яку вони залишили біля воріт. Коли вони завантажилися, були вже за воротами, до них наблизився автомобіль, з якого вийшли двоє чоловіків, один з яких вистрілив у повітря та наказав їм лягти на землю до приїзда поліції. У той же вечір вони були доставлені до поліції, викрадене майно у них було вилучено.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 дав аналогічні показання за обома епізодами крадіжок. Підтвердив, що крадіжки вчинені ним за попередньою змовою із ОСОБА_6 , а друга крадіжка і з ОСОБА_8 . Він усвідомлював, що до гаража ОСОБА_4 вони проникали групою з метою крадіжки чужого майна. Мали конкретний намір викрасти металеві вироби. З умислом на крадіжку вони проникали також і на подвір`я ОСОБА_5 , яке мало засоби охорони: огорожу, металеві ворота та хвіртку, які були замкнені на замок. Викрадене майно зберігалося на цьому подвір`ї.
Обвинувачений ОСОБА_8 при допиті в судовому засіданні показав, що 3 січня 2016 року він зустрівся із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Він пристав на їхню пропозицію здійснити спільну крадіжку металевих виробів на одній із садиб у селі Антонівка. Вони втрьох на машині ОСОБА_14 приїхали до подвір`я ОСОБА_5 , яке було огорожено, куди проникли через металеву хвіртку, яка закривалася на замок, що був прикріплений до стійки металевим ланцюгом. Хлопці виносили з подвір`я металеві вироби: тротуарну плитку, листи, колосники, а він складав їх у машину. Вони вже були за воротами, збиралися їхати додому, коли до них підбіг якийсь чоловік, який вистрелив у повітря, наказав їм лягти на землю. Невдовзі приїхала поліція та затримала їх, вилучила у них з машини крадене.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він має дачу у селі Антонівка, де є гараж, вхід до якого здійснюється з будинку, а ворота виходять на подвір`я. 4-го чи 5 листопада 2015 року, приїхавши на дачу, де виявив безлад у будинку та гаражу, були розкидані речі. З гаража зник автомобільний причеп, насос, велика кількість металевих виробів, які перелічені в обвинувальному акті: кутники, швелери, труби. Під час досудового розслідування йому було повернено причеп, решта майна не повернена та шкода йому не відшкодована.
Потерпілий ОСОБА_5 показав суду, що у селі Антонівка у нього є дача. Подвір`я дачі огорожене, має металеві ворота та хвіртку, яка закривалася на замок, що кріпився на металевому ланцюгу до стійки огорожі.
5 січня 2015 року йому зателефонували із Солонянського відділення поліції та повідомили, що з його дачі здійснено крадіжку. Приїхавши, він побачив, що ланцюг було зірвано з хвіртки. З подвір`я зникла металева тротуарна плитка, колосники та чавунна плита з пічки. Усі ці предмети йому було повернено поліцією.
Ні обвинувачені, ні потерпілі у судовому засіданні вартість викраденого майна, розмір заподіяної шкоди не оспорювали.
Оскільки обставини злочину ніким не оспорюються, суд, вислухавши думку учасників судового провадження, керуючись положеннями ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини у рамках повідомленої підозри: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у приміщення та сховище, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому повторно, їх діяння кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України.
Дії ОСОБА_8 кваліфікуються за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, особу кожного з обвинувачених, обставини, що пом`якшують покарання.
ОСОБА_6 виступив ініціатором злочину, за місцем проживання характеризується задовільно, суспільно-корисною працею не зайнятий.
ОСОБА_7 характеризуються задовільно, не працевлаштований, до кримінальної відповідальності притягується вперше.
ОСОБА_15 за місцем проживання та навчання характеризується незадовільно, вчинив злочин у період іспитового строку.
Обставини справи, які пом`якшують покарання: усі обвинувачені повністю визнали свою вину, своїми показаннями сприяли встановленню істини у справі, вибачилися перед потерпілими, висловини намір дотримуватися в подальшому законослухняної поведінки, що свідчить про їх щире каяття. ОСОБА_8 вчинив злочин у неповнолітньому віці.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного та наявності в обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 корисних соціальних зв`язків: сім`ї, зареєстрованого місця проживання, суд, призначаючи їм покарання у виді позбавлення волі, приходить до висновку про можливість їх виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст.75 КК України.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин у період іспитового строку, йому має бути призначене покарання у виді реального позбавлення волі з частковим приєднанням невідбутого покарання за попереднім вироком за правилами ст.71 КК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 визнати винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити їм покарання у виді позбавлення волі:
ОСОБА_6 - строком на 3 (три) роки 9 місяців;
ОСОБА_16 строком на 3 (три) роки 6 місяців;
ОСОБА_8 строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки кожному.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, куди періодично з`являтися на реєстрацію.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_8 частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 року та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 місяців з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту фактичного виконання вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов`язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.
Головуючий