Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

14 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
та засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою Деснянський районний суд м. Києва відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про дострокове погашення судимості за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2005 року, відповідно до якого останнього, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, із застосуванням ст. 69 та ч. 2 ст. 153 КК України було засуджено до позбавлення волі строком на 5 років.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що, на підставі ст. 91 КК України, суд може зняти з особи судимість до закінчення строків, зазначених у ст. 89 КК України, після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у цій статті, якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення.

Проте, доказів про зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці ОСОБА_7 суду не надав, а дані щодо його працевлаштування, які містяться в його трудовій книжці, свідчать лише про його працевлаштування після звільнення з місць позбавлення, однак не свідчать про його зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, оскільки відсутнє документальне підтвердження зазначених обставин. Крім того, на даний час ОСОБА_7 не працює, що вбачається з даних, його трудової книжки.

З огляду на викладене, як визнав суд першої інстанції, підстави, які передбачені ст. 91 КК України, для задоволення клопотання відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року та достроково погасити його, ОСОБА_7 , судимість за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2005 року.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_7 посилається на те, що рішення суду, яке ним оскаржується є упередженим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Як вважає апелянт, Деснянський районний суд м. Києва не прийняв до уваги той факт, що після звільнення з місць позбавлення волі досить складно взагалі отримати роботу, а за фахом практично неможливо. Однак записи в його трудовій книжці свідчать не тільки про працевлаштування, а й про те, що він, ОСОБА_7 , має необхідний фаховий досвід та інтегрований в суспільстві.

Крім цього, як зазначається у скарзі, за час перебування в місцях позбавлення волі він, ОСОБА_7 , своєю працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення, у зв`язку з чим, за клопотанням керівництва установи призначене йому покарання було замінене на більш м`яке, а після відбуття покарання у виді 240 годин виправних робіт, був працевлаштований та працював за фахом. Всі подальші зміни місць роботи були пов`язані з його фаховою спеціальністю, кар`єрним ростом та прагненням отримати вищі посади та більш високий посадовий оклад. На кожній роботі, своїм сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою, він доводив своє виправлення, про що свідчать подані ним характеристики.

Також, ОСОБА_7 звертає увагу на те, що він приймає активну соціальну участь у житті суспільства, а саме є неодноразовим донором крові для хворих діток з Інституту раку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити подане ним клопотання; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог, передбачених ст. 538 КПК України, після відбуття покарання у виді позбавлення волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Згідно вимог ч. 1 ст. 91 КК України, суд може зняти судимість до закінчення строків, зазначених у ст. 89 цього Кодексу, якщо особа після відбуття покарання у виді позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці доведе своє виправлення. Як передбачено ч. 3 ст. 91 КК України, зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у ст. 89 цього Кодексу.

З матеріалів судового провадження за клопотанням ОСОБА_7 вбачається, що згідно з вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2005 року, останнього, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4 ст. 152, із застосуванням ст. 69 та ч. 2 ст. 153 КК України, було засуджено до позбавлення волі строком на 5 років.
Постановою від 21.11.2008 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області замінив ОСОБА_7 невідбуту частину покарання на 240 годин громадських робіт. Зазначене покарання останній відбував з 18.12.2008 по 16.03.2009 року, після чого, по відбуттю покарання, був знятий з обліку Деснянської КВІ м. Києва, що підтверджується довідкою Управління інформаційного забезпечення ГУ Національної поліції в м. Києві № 1613718 від 12 квітня 2016 року.

Таким чином, станом на 02 лютого 2016 року, коли ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про дострокове зняття судимості, минуло більше половини строку погашення судимості, передбаченого п. 9 ст. 89 КК України.

За таких обставин, враховуючи те, що засуджений ОСОБА_7 , з 16.03.2009 року, тобто з дня відбуття покарання, був офіційно працевлаштований та займався суспільно-корисною працею, надав у суді апеляційної інстанції документи, які підтверджують той факт, що за весь час, починаючи з дня відбуття покарання, він характеризувався виключно позитивно, а також, що на даний час він працює в м. Києві керівником ТОВ «ЛАБОРА ДЕВЕЛОПМЕНТ», колегія суддів вважає можливим не погодитися з висновком суду, який ухвалив вирок, про відсутність підстав, передбачених ст. 91 КК України, для задоволення клопотання засудженого про дострокове зняття судимості, оскільки суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, не створив необхідних умов для реалізації сторонами, зокрема засудженим, їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про дострокове погашення судимості підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При цьому, колегія суддів вважає необхідним постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 та зняти з нього судимість до закінчення строків, зазначених у ст. 89 КК України, оскільки після відбуття покарання, призначеного за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2005 року, він довів своє виправлення зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці, надавши суду апеляційної інстанції відповідні докази на підтвердження вказаних обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 91 КК України та ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 та 538 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про дострокове погашення судимості за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2005 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, відповідно до якої клопотання ОСОБА_7 задовольнити та, на підставі ст. 91 КК України, зняти з нього судимість за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2005 року, до закінчення строку, зазначеного у п. 9 ч. 1 ст. 89 цього Кодексу.
Ухвала апеляційногосуду оскарженню не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/722/2016

Категорія: ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1