АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5009/15-к Номер провадження 11-кп/786/193/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2015 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, Донецької області,росіянина, громадянина України, не одруженого, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:
- 23.08.1985 року Орджонекідзевським районним судом м. Жданова Донецької області за ст.. 214 ч.1 КК УРСР до 1 року позбавлення волі, ст.. 75 КК України умовно з іспитовим строком на 1 рік;
- 18.04.1986 року Орджонекідзевським районним судом м. Жданова Донецької області за ст.. 229-5 ч.2, 229-4 ч.2, 229-1 ч.2, 222 ч.1,42,43,14 КК України до 8 років позбавлення волі. Ухвалою Краснолучського міського суду Луганської області від 09.10.1992 року виключено ст.. 43 КК УРСР, вважати засудженим за ст. 229-5 ч.2, 229-4 ч.2, 229-1 ч.2, 222 ч.1 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;
- 12.12.1994 року Ясенуватським міським судом Донецької області за ст.. 229-6 ч.2, 14 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 08.08.1997 року відповідно ст.. 3 Закону України «Про амністію» від 15.07.1997 року умовно на 1 рік 1 місяць 14 днів;
-08.08.1998 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.. 140 ч.1 КК України штраф 57 грн.;
-14.02.2000 року Орджонекідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.. 140 ч.3,14 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 04.12.2003 року по відбуттю строку покарання.
- 22.09.2005 року Орджонекідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.. 309 ч.2,70 ч.4,71 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 23.01.2009 року по відбуттю строку покарання.
-03.09.2012 року Орджонекідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.. 309 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі , ст.. 75,76 КК України умовно з іспитовим строком на 2 роки
По даній справі засуджений 29.10.2013 р. Орджонекідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі.
про умовно-дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України на невідбуту частину покарання.
Провадження розглянуто:
за участю прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :
На ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2015 року засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу скасувати, апеляційну скаргу та клопотання про умовно-дострокове звільнення задовольнити.
Свої апеляційні вимоги засуджений обґрунтовує тим, що до Кременчуцької виправної колонії, за час відбування покарання характеризується задовільно, дотримується встановлених вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дня. З лютого працює на виготовленні сувенірної продукції Крім того він вказує, що перебуває в фактичних шлюбних відносинах має трьох неповнолітніх дітей , а також мати дружини паралізована і потребує постійної сторонньої допомоги.
Згідно ухвали суду, ОСОБА_6 засуджений 29.10.2013 р. Орджонекідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ст.. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахується з 21.07.2014р.
Під час перебування в Маріупольському слідчому ізоляторі засуджений порушень режиму утримання недопускав, стягнень та заохочень не мав. До Кременчуцької виправної колонії прибув 18.12.2014 року.
За час відбування покарання характеризується задовільно, дотримується встановлених вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дня. По відношенню до представників адміністрації установи стриманий, виконує під контролем їх законні вимоги. Зовні охайний, спальне місце тримає в чистоті. Позову не має. Працевлаштований на виробництві установи на деревообробній дільниці, до роботи ставиться задовільно, техніку безпеки не порушує. У відносинах з іншими засудженими підтримує рівні доброзичливі стосунки. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки.. Комісією установи від 31.02.2015 року відмовлено в застосуванні ст.. 101 КВК України в зв`язку з тим, що засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення. Комісією установи від 01.08.2015 р. відмовлено в застосуванні ст.. 82 КК України в зв`язку з тим, що засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення. На заходи виховного характеру реагує задовільно, належних висновків для себе не робить має стійкі погляди так переконання. Чітків намірів та планів на життя після звільнення з місць позбавлення волі не будує.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд вказав на те, що із матеріалів справи, пояснень засудженого, представника КВК (№69) вбачається, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення за місцем відбуття покарання характеризується посередньо,заохочень не має, до роботи ставиться задовільно, а також неодноразово комісією установи було відмовлено засудженому у застосуванні пільг у зв`язку з недоведеністю останнім свого виправлення.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені мотиви апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, чи необережний особливо тяжкий, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення чи зняття судимості, знову вчинила умисний злочин, за який засуджена до позбавлення волі.
Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого, засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо, не довів свого виправлення.
Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення протягом усього строку відбування покарання, а не за останній час.
Крім того, працевлаштування є обов`язковою умовою при відбуванні покарання, а не пом`якшуючою обставиною.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постановлена ухвала суду першої інстанції є законною, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
На підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів ,-
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 грудня 2015 року щодо нього - без змін.
С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4