Номер провадження: 11-кп/785/1048/16
Номер справи місцевого суду: 521/8483/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області №51 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 25 травня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні спільного подання Південної виправної колонії №51 УДПтСУ в Одеській області та спостережної комісії при Малиновській районній адміністрації м. Одеси про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2016 року відмовлено в задоволенні спільного подання Південної виправної колонії №51 УДПтСУ в Одеській області та спостережної комісії при Малиновській районній адміністрації м.Одеси про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за вироком Київського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Суд мотивував своє рішення тим, що начальником ПВК №51 не надано конкретних переконливих доказів того, що процес виправлення і перевиховання засудженого досяг тієї стадії, на якій подальше відбування покарання буде недоцільним, а подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Також суд в ухвалі вказав, що з огляду на тяжкість злочину, за вчинення якого засуджений ОСОБА_7 , звільнення його від відбування покарання умовно-достроково більш ніж на 10 місяців не забезпечить досягнення такої цілі покарання, як кара, а також не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.ст. 50, 65 КК України.

Не погодившись з ухвалою суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити спільне подання Південної виправної колонії №51 УДПтСУ в Одеській області та спостережної комісії при Малиновській районній адміністрації м.Одеси про його умовно-дострокове звільнення

Свої вимоги ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що судовий розгляд відбувся з порушенням його права на захист, оскільки відеоконференція, в якій він брав участь, була перервана з невідомих причин.

Також ОСОБА_7 вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки застосовані до нього заходи дисциплінарного стягнення погашені та своєю поведінкою, ставленням до освіти і праці в цілому він довів своє виправлення та перевиховання.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки останній хоча і відбув більш ніж дві треті покарання призначеного йому вироком Київського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2013 року, яке було наполовину скорочено ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 26 червня 2014 року на підставі закону України «Про амністію у 2014 році», однак за період відбування покарання допускав порушення режиму утримання за що 14 травня 2015 року та 28 серпня 2015 року отримав дві догани (а.п. 5).

Крім того, ОСОБА_7 засуджений за вчинення умисного злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, який у відповідності до положень ст.12 КК України є тяжкими та характеризується підвищеною суспільною небезпекою, яка визначається тим, що незаконні операції з наркотичними засобами та їх неконтрольований обіг завдають великої шкоди здоров`ю населення.

Більш того, апеляційний суд бере до уваги, що невідбута частина покарання призначеного ОСОБА_7 за вироком Київського районного суду м.Одеси від 30 квітня 2013 року вже була наполовину скорочена на підставі застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання і проходить до висновку про необґрунтованість його апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні спільного подання Південної виправної колонії №51 УДПтСУ в Одеській області та спостережної комісії при Малиновській районній адміністрації м. Одеси про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала вступає в силу з моменту проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженим ОСОБА_7 , який відбуває покарання, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3