Номер провадження: 11-сс/785/1599/16
Номер справи місцевого суду: 504/3311/16-к
Головуючий у першій інстанції Вінська
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.10.2016 року про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою накладено арешт на легковий автомобіль «Ніссан Максіма», 1997 року випуску, д/н НОМЕР_1 , в зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_9 використовував вказаний автомобіль для реалізації свого злочинного наміру, направленого на отримання неправомірної вигоди, а потім 20.09.2016 року перереєстрував цей автомобіль на свого брата ОСОБА_8 , що, на думку прокурора і слідчого судді, є удаваною угодою, вчиненою з метою уникнення конфіскації автомобіля. За таких обставин автомобіль визнано таким, що має доказове значення по кримінальному провадженню і підлягає арешту.

В апеляції захисник вважає дану ухвалу незаконною і необґрунтованою, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зазначений транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_8 , який не є підозрюваним чи обвинуваченим по кримінальному провадженні. Даний автомобіль не є речовим доказом по кримінальному провадженню, не являється знаряддям вчинення злочину, не несе на собі слідів вчинення злочину, не містить інших відомостей які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, автомобіль не набутий протиправним шляхом. Ухвала слідчого судді невмотивована і безпідставна, у зв`язку з чим апелянт просить її скасувати і постановити нову у хвалу про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

Вислухавши доповідача, захисника про задоволення її апеляції, прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

У своєму клопотанні про арешт майна від 30.09.2016 року прокурор вказав, що ОСОБА_9 для реалізації свого злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди у ОСОБА_10 у серпні-вересні 2016 року, в тому числі за допомогою ОСОБА_11 , використовував автомобіль «Ніссан Максіма», 1997 року випуску, держномер НОМЕР_2 . Також прокурор у клопотанні зазначив, що санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від пяти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а згідно ч. 1 ст. 170 КПК України може бути накладено арешт на майно, щодо якого є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що стосовно нього можливо застосувати конфіскацію майна. Крім того, ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.09.2016 року було задоволено клопотання прокурора і накладено арешт на зазначений автомобіль і мобільний телефон підозрюваного, однак за інформацією Територіального сервісного центру № 5147 Комінтернівського району Одеської області від 28.09.2016 року прокурору стало відомо про те, що 20.09.2016 року проведена перереєстрація вказаного автомобіля з ОСОБА_9 на нового власника ОСОБА_8 і надані нові номерні знаки НОМЕР_1 . Зазначену угоду прокурор вважав удаваною та вчиненою з метою уникнення можливої конфіскації майна ОСОБА_9 шляхом передачі права на майно рідному брату.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди.

У своєму клопотанні прокурор не визначив з якою саме метою має бути накладено арешт на зазначений автомобіль.

Вказуючи на те, що автомобіль використовувався ОСОБА_9 для реалізації злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди, прокурор не надав суду рішення органів досудового розслідування про визнання автомобіля речовим доказом. Зокрема, в клопотанні прокурора немає жодних вказівок на те, що вказаний автомобіль відповідно до вимог ст. 98 КПК України може бути речовим доказом по даному кримінальному провадженню, органом досудового розслідування не було вжито заходів для його вилучення і огляду.

Звертаючись повторно до суду з клопотанням про арешт автомобіля, прокурор вказав на можливість конфіскації автомобіля, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, разом з тим як передбачено ч. 5 ст. 170 КПК України, з метою застосування конфіскації майна, як виду покарання, арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, однак ця норма закону не передбачає можливості накладення арешту на майно третіх осіб.

Спеціальна конфіскація відповідно до ст. 96-2 КК України застосовується, якщо гроші,цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалися(використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Жодної із вищеприведених підстав для можливого застосування спеціальної конфіскації відносно зазначеного автомобіля клопотання прокурора, як того вимагає ч. 4 ст. 170 КПК України не містить і на таку підставу для арешту майна, як спеціальна конфіскація, прокурор не посилався.

Відповідно до абзацу другого ч. 4 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу чи нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 ч.1 ст. 96-2 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не навів жодних доказів того, що автомобіль продано за ціну, нижчу від ринкової вартості автомобіля, як і того, що підозрюваний знав про наявність ухвали слідчого судді від 13.09.2016 року про накладення арешту на автомобіль.

Також не довів прокурор, що угода купівлі-продажу підозрюваним зазначеного автомобіля є удаваною. При цьому прокурор не заперечував наведених захисником підстав для продажу автомобіля через скрутне матеріальне становище сім`ї підозрюваного, яка є вимушеними переселенцями з Донецької області, що підтверджується довідкою управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси від 29.01.2016 року, підозрюваний після викриття у вчиненні злочину звільнений з роботи і не працевлаштований, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, винаймає чуже житло.

Крім того, прокурор не зміг пояснити апеляційному суду, з яких причин ухвала слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 13.09.2016 року про накладення арешту на автомобіль, який на той час належав на праві власності підозрюваному ОСОБА_9 , не була надана органом досудового розслідування на виконання територіального сервісного центру та забезпечення його збереження, як того вимагає закон.

Ухвала слідчого судді містить лише посилання на доводи клопотання прокурора, однак у її тексті відсутнє будь-яке обґрунтування підстав для накладення арешту на зазначений автомобіль.

За таких обставин, сам факт перереєстрації автомобіля на іншу особу, не може бути підставою для накладення арешту на нього.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність арешту автомобіля, який належить на праві власності третій особі, є необґрунтованим, в зв`язку з чим апеляція захисника підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст. 407, 409, 419, 422 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію адвоката ОСОБА_7 задовольнити, ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.10.2016 року про накладення арешту на автомобіль «Ніссан Максіма», 1997 року випуску, д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказаний автомобіль - відмовити .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_4