АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/277/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
- обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, громадянин України, не працюючий, має середню освіту, в силу ст.89 КК України не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк покарання обчислюється з часу затримання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Згідно вироку, ОСОБА_8 08.07.2015 року приблизно о 09:00 год. зайшов до 10-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де чекав раніше знайомого йому ОСОБА_9 , який мешкає у кв. АДРЕСА_3 за вказаною адресою.
Приблизно о 09:15год. в ліфт 10-го цього під`їзду зайшов ОСОБА_10 , і в цей момент ОСОБА_8 підбіг до останнього, та з метою відкритого викрадення його майна, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось в нанесенні ударів кулаками обох рук по голові та тулубу, всупереч волі потерпілого відкрито викрав з «барсетки», яка висіла через плече у ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 5000 грн. і мобільний телефон Nокіа 515 іmеі: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 вартістю - 2330 грн.
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 з місця його скоєння з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_10 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 7330 грн.
Крім того, в результаті застосування ОСОБА_8 до потерпілого насильства, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, ОСОБА_10 спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді синця та ссадин на голові, синця на правій руці.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, та звільнити його від відбування покарання, призначивши йому в силу ст. 75 КК України випробувальний термін у 3 роки.
В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений вказує, що він повністю визнав свою вину, вказав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним злочину вірно відображені, у вчиненому щиро кається, обіцяє у майбутньому правопорушень не вчиняти, тобто, як він вважає, всіляко співпрацював із слідством та судом.
Як вказує апелянт, суд визнав його показання правдивими та достовірними.
Також обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції встановив, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не знайшов обставини, які обтяжують покарання, обставиною, що пом`якшує покарання, є його щире каяття.
Однак обвинувачений вважає, що не зважаючи на всі вище перелічені обставини, суд дійшов до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі, що суперечить ч.3 ст.374 КПК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року.
На думку апелянта, в супереч ч.3 ст.374 КПК України судом першої інстанції мотиви призначення покарання не вказані, а судом зроблено лише висновки про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Крім того, ОСОБА_8 зазначає, що потерпілий не має до нього жодних претензій, цивільний позов ним не заявлено, за місцем проживання він характеризується позитивно, працює на посаді комірника, але ще не оформлений, бо не закінчився випробувальний термін.
Тому, на думку обвинуваченого, суд помилково не застосував до нього звільнення від відбування покарання, порядок якого встановлений ч.1 ст.75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку обвинуваченого, який просив її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судові рішення згідно із ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Дане рішення суду першої інстанції колегія суддів переглядає відповідно до ст.404 КПК України, тобто, в межах апеляційної скарги.
Фактичні обставини правопорушення та порушення норм КПК України ніхто із учасників судового засідання не оскаржує, то в цьому об`ємі вирок суду не перевіряється.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні ним відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та перевіреними у судовому засіданні в установленому кримінальним процесуальним законодавством порядку, яким дана належна оцінка.
Крім повного визнання ОСОБА_8 своєї вина вона доведена також висновками судових експертиз: як товарознавчої, так і медичною.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особу винного, який має погашену судимість за тяжкий та ідентичний злочин, його щире каяття, та призначив покарання у нижчий межі санкції ч.2 ст.186 КК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_8 , пов`язане з позбавленням волі, з його ізоляцією та поміщенням його до кримінально виконавчої установи закритого типу обґрунтовано прийшов до такого висновку, оскільки ним вчинено тяжкий злочин, який сам по собі є зухвалим, матеріальної шкоди, нанесеної потерпілому, не відшкодував.
Само по собі не заявлення потерпілим цивільного позову по кримінальному провадженню не може бути визнано як таким, що шкода потерпілому не причинялась, або кошти були повернуті потерпілому.
Також, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів, не вбачаючи підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 , вважає за можливе і необхідне відмовити йому у задоволенні його скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,409,413,418,419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 28.10.2015 року, яким він визнаний винним за ч.2 ст.186 КК України без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Головуючий суддя
Судді -