Код суду 233 Справа № 233/4795/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження (внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000420 від 05 вересня 2016 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із базовою вищою освітою, не одруженого, проходить військову службу на посаді водія-електрика 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні солдата, проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України, -
в с т а н о в и в :
Відповідно до ст. 4 ч.8, ст. 5 ч.1, ст. 10, 11, ст. 22 ч.3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 15.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» № 15/2015, ОСОБА_5 був призваний у зв`язку з мобілізацією до лав Збройних Сил України 13 серпня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині № 177 від 13 серпня 2015 року, ОСОБА_5 зарахований до списків військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині № 1 від 02 січня 2016 року, ОСОБА_5 був увільнений з займаної посади та призначений на посаду водія-електрика 1 мінометного взводу мінометної батареї вказаної військової частини.
П.п.1, 2 ст. 1, п.4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначають види військової служби, що включають в себе військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.
Ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ визначено: особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, з 17 березня 2014 року (з моменту оголошення часткової мобілізації), згідно Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» № 303/2014, по теперішній час на території України діє особливий період.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 14, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Разом з тим, 29 травня 2016 року солдат ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів будучи військовослужбовцем служби під час мобілізації на особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби без дозволу командування, вчинив самовільне залишення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що розташована у АДРЕСА_2 . Тим самим, 29 травня 2016 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 не вживав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від виконання обов`язків військової служби до 02 вересня 2016 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. 02 вересня 2016 року солдат ОСОБА_5 , був виявлений представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та доправлений до неї, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , для надання пояснень з приводу незаконної відсутності у військовій частині з 29 травня 2016 року. В період часу з 29 травня 2016 року по 02 вересня 2016 року солдат ОСОБА_5 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, перебував по місцю проживання співмешканки за адресою: АДРЕСА_4 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив, що при зазначених в обвинувальному акті обставинах він, будучи військовослужбовцем, 29 травня 2016 року самовільно залишив місце проходження військової служби терміном по 02 вересня 2016 року, а саме без поважних причин ухилився від несення обов`язків військової служби, проводячи час за місцем проживання співмешканки за адресою: АДРЕСА_4 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, підтвердив повністю. У скоєному щиро розкаявся та просив, за можливості, не позбавляти його волі.
Оскільки учасники судового провадження, у т.ч. обвинувачений ОСОБА_5 , вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке кваліфікує за ч.3 ст. 408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.
ОСОБА_5 раніше не судимий; під наглядом у лікаря психіатра не знаходиться; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; за місцем проходження служби характеризується негативно; за колишнім місцем проходження строкової служби зарекомендував себе позитивно; у скоєному щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення покарання в межах санкції ч.3 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання, що його виправлення, в силу тяжкості і обставин вчиненого, з урахуванням даних щодо особи, щирого каяття і його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, можливо без ізоляції від суспільства, тому в силу ст.ст. 75, 76 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і покладенням спеціальних обмежень, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі (залучення експерта) відсутні.
Речових доказів по справі немає.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 в ході досудового розслідування обраний у вигляді тримання під вартою. Під час судового провадження клопотання від прокурора про зміну або скасування запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, -
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_5 покласти на командира військової частини за місцем проходження служби (на час проходження служби) та на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання (у випадку звільнення зі служби).

Захід забезпечення кримінального провадження засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою скасувати та звільнити його з-під варти в залі суду.

Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речових доказів немає.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя