Ухвала
іменем україни

12 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000038 за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та проживаючого по

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, прокурор, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи апеляції прокурора і не надав на них відповіді та дав іншу оцінку доказам, ніж суд першої інстанції. Повідомляє, що апеляційна інстанція в своїх висновках допустила істотні суперечності, оскільки погодилася з рішенням місцевого суду про правильність виправдання за відсутністю в діях ОСОБА_5 складів інкримінованих злочинів, разом з тим зазначила про недоведеність вчинення обвинуваченим цих злочинів.

В надісланих запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_7 ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 вважає законною та обґрунтованою і просить залишити без зміни, а скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 25 квітня 2014 року ОСОБА_5 виправдано за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складів цих злочинів.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 10 листопада 2015 року цей вирок змінено.

Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на те, що «оперативно-розшукові заходи по оперативно-розшуковій справі від 28.11.2012 року проведені без додержання КПК України, зокрема глави 21 КПК, Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», без доручень слідчого або прокурора на проведення таких дій та без дозволу слідчого судді на використання таких доказів в іншому провадженні».

В решті вирок залишено без зміни.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 оголошено підозру в тому, що він, будучи службовою особою, обіймаючи посаду завідувача сектору екологічного контролю природних ресурсів Західного регіону Азовського моря Державної Азовської морської екологічної інспекції - старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища, у період січня-лютого 2013 року, умисно, використовуючи надану владу всупереч інтересам служби, з мотивів кар`єризму, з метою штучного створення видимості ефективної роботи, діючи у порушення вимог ст. 256 КУпАП, склав та видав завідомо неправдиві офіційні документи: протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення за наступних обставин.
На початку січня 2013 року, у службовому кабінеті в приміщенні сектору екологічного контролю природних ресурсів Західного регіону Азовського моря, розташованому за адресою м. Генічеськ, вул. Воровського, буд. 26, ОСОБА_5 власноруч склав і видав завідомо неправдивий протокол № 003921 від 02.01.2013 року про вчинення ОСОБА_8 02.01.2013 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП, а саме, порушення на узбережжі Утлютського лиману в районі м. Генічеськ Херсонської області правил рибальства, достовірно знаючи, що він вказаного правопорушення не вчиняв. Використовуючи перебування ОСОБА_8 у матеріальній залежності від нього, оскільки основним джерелом існування останнього є винагорода, яку ОСОБА_5 виплачує за надання послуг з охорони вищевказаної будівлі, наказав йому власноруч написати «согласен» у графі протоколу «пояснення правопорушника та його зауваження до змісту протоколу чи мотиви відмови від його підписання» та поставити у протоколі свої підписи. На підставі зазначеного протоколу ОСОБА_5 виніс постанову №3/003912 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 85 КУпАП у виді штрафу в сумі 51 грн. При цьому наказав ОСОБА_8 поставити у постанові свій підпис про отримання його під розписку та надав йому власні грошові кошти в розмірі 51 грн., які наказав сплатити як штраф на підставі зазначеної постанови.
Крім того, ОСОБА_5 обвинувачувався у тому, що обіймаючи вищевказану посаду і будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 грубо порушує правила рибальства, а саме всупереч вимог ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.15 «Правил спортивного та любительського риболовства» займається незаконним рибним промислом, тобто вчиняє адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 85 КУпАП, або злочин, передбачений ч. 1 ст. 249 КК України, умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, в березні 2013 року запропонував ОСОБА_9 щомісяця надавати йому незаконну грошову винагороду за не притягнення його до відповідальності за правопорушення і невжиття передбачених законодавством заходів до припинення його протиправної діяльності, на що останній погодився та 3 квітня 2013 року надав 500 грн. у якості неправомірної вигоди, які ОСОБА_5 звернув на свою користь та розпорядився на власний розсуд.

Ухвала апеляційного суду це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При скасуванні чи зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено і в чому саме полягають ці порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Вказаних вимог закону суд апеляційної інстанції дотримався.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що апеляційний суд, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, частково провів судове слідство, перевірив усі доводи апеляції прокурора, дав оцінку дослідженим безпосередньо в апеляційній інстанції доказам, змінив вирок районного суду, виключив з його мотивувальної частини посилання на проведення оперативно-розшукових заходів з порушенням КПК України, в решті вирок залишив без зміни.
Суд апеляційної інстанції не давав іншої оцінки доказам, які ним не досліджувалися, а тому доводи прокурора про іншу оцінку доказів, ніж та, яку дав суд першої інстанції, безпідставні.

Що стосується доводів прокурора про суперечності у вироку щодо підстав виправдування ОСОБА_5 , на які апеляційний суд не звернув уваги, то колегія суддів зважає на наступне.

Дійсно, у мотивувальній частині вироку суд посилається на п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, а у його резолютивній частині постановив виправдати ОСОБА_5 за відсутністю в його діях складів злочинів.

Разом з тим, як убачається з апеляційної скарги прокурора з доповненнями, з цих підстав вирок районного суду ним не оскаржувався.

Суд апеляційної інстанції, який переглядає справу в межах апеляційної скарги, відповідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, вправі вийти за межі апеляційних вимог лише в тих випадках, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

З огляду на такі вимоги кримінального процесуального закону апеляційний суд не мав правових підстав вийти за межі апеляційних вимог, оскільки це погіршило б становище виправданого.

У касаційній скарзі прокурора питання про скасування вироку з цих підстав не ставиться також, а вимога про призначення нового апеляційного розгляду для вирішення цих суперечностей апеляційним судом безпідставні, бо апеляційний суд позбавлений можливості розглянути ці доводи за відсутності таких вимог в апеляційній скарзі прокурора.

Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Доводи прокурора щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам, належним чином перевірені судом апеляційної інстанції, на них надані вмотивовані відповіді. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б давали підстави для скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3