УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2016 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Запорізької області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:
19 вересня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокуратури Запорізької області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст. 214 КПК України.
В обґрунтування доводів скарги заявник зазначив, що 29 серпня 2016 року він звернувся до Військової прокуратури Запорізького гарнізону Південного регіону України із заявою про вчинення кримінального правлопорушення слідчим прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України, відповідно до якої просив внести зазначені ним відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за його заявою.
10 вересня 2016 року ОСОБА_4 отримано листа від Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України від 30 серпня 2016 року за № 5101 вих.-16 в якій зазначалося про те, що його заяву про вчинення кримінального правопорушення було перенаправлено за належністю до прокуратури Запорізької області.
15 вересня 2016 року заявником отримано відповідь від прокуратури Запорізької області № 17/1-3656-16 від 13 вересня 2016 року, в якій повідомляється, що його заява про вчинення кримінального правопорушення не є заявою про вчинення злочину та не містить обставин та об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за викладеними у заяві фактами були відсутні. Крім того, у листі було зазначено, що його неоднаразово запрошували до прокуратури Запорізької області для написання заяви в порядку ст. 214 КПК України, але вказане не відповідає дійсності, ані по телефону, ані на його адресу не було здійснено жодного виклику.
Невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до заяви про вчинення кримінального правопорушення, на думку заявника свідчить про бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Запорізької області та порушення ним вимог статті 214 КПК України, у зв`язку із чим ОСОБА_4 вимушений звернутися до суду із зазначеною скаргою.
З огляду на вищевикладене, заявник просить зобов`язати прокуратуру Запорізької області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що викладені у його заяві щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України, та розпочати досудове розслідування за викладеними в ній фактами.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 скаргу підтримав, посилаючись на доводи, що викладені в ній, просив скаргу задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає скаргу необґрунтованою, просив в задоволенні її відмовити. Пояснив, що заява ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення не є заявою про вчинення злочину та не містила обставин та об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, а тому підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за викладеними у ній фактами відсутні. Крім того, зазначив, що відносно ОСОБА_4 перебуває у суді на розгляді кримінальне провадження, а тому оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, він може під час розгляду кримінального провадження.
Дослідивши скаргу, матеріали якими обґрунтовано її доводи, матеріали, які були надані прокурором, заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Як встановлено під час розгляду скарги, ОСОБА_4 звернувся до Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України із заявою про вчинення злочину слідчим прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 , що містить ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України. До заяви заявником долучені: копія протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України, копія паспорту, копія адвокатського запиту до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та відповідь з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
ОСОБА_4 у заяві просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно слідчого СВ прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 , за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 374 КК України.
Листом Військового прокурора Запорізького гарнізону Південного регіону України від 30 серпня 2016 року за № 5101 вих.-16, заяву ОСОБА_4 направлено за належністю на адресу прокуратури Запорізької області.
Згідно листа начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 від 13 вересня 2016 року № 17/1-3656-16, вбачається, ОСОБА_4 повідомлено, що його звернення відносно неналежних дій окремих працівників прокуратури Запорізької області, не є заявою про вчинення злочину та не містить обставин та обєктивних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому підстави для реєстрації заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проведення досудового розслідування за викладеними у ній фактами відсутні.
Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Частина ч. 5 ст. 214 КПК України передбачає, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиний реєстр досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Частиною 4 ст. 214 КПК України встановлено, що забороняється відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто інформація про правопорушення має без будь-яких застережень вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у роз`ясненнях від 09 листопада 2012 року за №1640/0/4-12 „Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, зазначив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Стаття 374 частина 1 КК України, на яку посилався заявник у заяві про вчинення кримінального правопорушення передбачає відповідальність за недопущення чи ненадання своєчасно захисника, а також за інше грубе порушення права підозрюваного, обвинуваченого, підсудного на захист, вчинене особою, яка проводить дізнання, слідчим, прокурором або суддею.
Згідно заяви ОСОБА_4 , заявник зазначив, що 25 лютого 2016 року о 15 годині 24 хвилин, він був затриманий слідчим прокуратури Запорізької області. Під час його затримання він прохав слідчого прокуратури ОСОБА_5 надати йому захисника, який буде рисутній при проведенні слідчих дій. Слідчий ОСОБА_5 на місці нібито подзвонив до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та повідомив про затримання ОСОБА_4 , окрім того сказав, що для надання правової допомоги ОСОБА_4 необхідно прибути черговому адвокату захиснику за адресою вул. Залізнична, 17 у місті Запоріжжі. На протязі трьох годин ОСОБА_4 знаходився в автомобілі працівників СБУ «Деу-Данос» біля місця його фактичного затримання по вул. Оріхівське шосе у м. Запоріжжі, але захисник так і не прибув до нього. На початку проведення обшуку автомобіля «Мазда-6», ОСОБА_4 не погоджувався про початок проведення слідчої дії у відсутності його захисника, оскільки автомобіль був незачиненний, неопечатаний та увесь час до цього моменту в ньому знаходилися працівники СБУ. Проте, працівники прокуратури ігноруючи вимогу та порушуючи право на захист ОСОБА_4 продовжували протизаконні дії. Захисники ОСОБА_4 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прибули на місце коли слідчий вже закінчував проводити обшук автомобіля. Цих адвокатів запросила дружина ОСОБА_4 , після того як вона дізналася від сторонніх, що його чоловіка затримали. В цей день, ОСОБА_4 доставили до приміщення слідчого відділу прокуратури по вул. Залізнична, 17 у м. Запоріжжі, а потім його відвезли за місцем мешкання по АДРЕСА_1 , раптом до ІВС. Згідно відповіді Регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги у Запорізькій області від 25 лютого 2016 року, стало відомо, що о 15 годині 24 хвилини, Центром було видано доручення за № 008-0000872 для надання безоплатної вторинної допомоги ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особі, що вважається затриманою. Вказане доручення було видане на підставі повідомлення слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 про затримання ОСОБА_4 . Відповідно до доручення Центру, адвокат, що був призначений - ОСОБА_9 того ж дня має прибути для надання правової допомоги ОСОБА_4 о 16 годині 34 хвилин за адресою: м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 17. В серпні 2016 року із розмови із захисником ОСОБА_10 з`ясувалося, що адвокат ОСОБА_10 25 лютого 2016 року прибула за викликом слідчого слідчого відділу прокуратри Запорізької області по вул. Залізнична, 17, де почекавши деякий час, їй повідомили, що у ОСОБА_4 з`явився платний адвокат і щоб вона їхала по своїм справам. Офіційної відмови від захисника адвокат ОСОБА_9 не отримувала, оскільки її ніхто так і не повідомив де знаходиться ОСОБА_4 . Таким чином, слідчим слідчого відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_5 були порушені права на захист ОСОБА_4 .
Отже, із заяви ОСОБА_4 про вчинення злочину вбачаються об`єктивні дані, які свідчать про ймовірне вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України, з якої також вбачається, що він попережений за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину за ст. 383 КК України.
Окрім того, із заяви ОСОБА_4 , слідчий суддя вбачає, що її зміст відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, оскільки в ній зазначені дані про час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення, а тому підстави для невнесення уповноваженими на це особами зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на думку слідчого судді у прокуратури Запорізької області були відсутні.
Слідчий суддя вважає, що розглядаючи заяву ОСОБА_4 , то того ж як звернення, щодо неналежних дій окремих працівників прокуратури Запорізької області, органом досудового розслідування порушено вимоги КПК України щодо заборони вчинення будь-яких слідчих дій без початку досудового розслідування, фактично самостійно самоусунувся від можливості на вчинення процесуальних дій - допит свідків та потерпілого, вилучення певних документів, вчинення інших процесуальних дій, та прийняття рішення про те є чи ні склад кримінального правопорушення в діях певної особи, про яку повідомляв ОСОБА_4 , що можливо лише за наслідком проведення досудового розслідування та допустиме лише після внесення відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідчий суддя вважає, що оцінка діям особи, про яку зазначає заявник, висновок щодо наявності або відсутності в її діях складу кримінального правопорушення, може бути наданий у відповідному процесуальному документі, складеному за наслідками проведення досудового розслідування.
Таким чином, доводи скарги про наявність факту бездіяльності в частині невнесення відомостей про повідомлене вчинене кримінальне правоапорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, неправомірність такої бездіяльності доведені під час розгляду скарги, узгоджуються із наданими слідчому судді доказами, тому що надання відповіді прокуратурою Запорізької області на повідомлення ОСОБА_4 про вчинення злочину є неналежне виконання посадовими особами органу досудового розслідування вимог ст. 214 КПК України, і не може бути підставою, за обставин встановлених в справі, для відмови в реєстрації повідомлення про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються, чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації, чи має місце інше ущемлення прав і свобод, які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Крім того, під час розгляду скарги слідчий суддя враховує і те, що однією із основних засад кримінального провадження, згідно до п. 13 ч. 1 ст.7 КПК України, є забезпечення права на захист. Значення цієї засади відображено у ч. 2 ст. 20 цього Кодексу, яка передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
Право підозрюваного, обвинуваченого на захист є конституційною гарантією, яка закріплена положеннями ст. ст. 59, 63 Конституції України, та є однією з основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Основного Закону.
Забезпечення права людини на захист від обвинувачення у вчиненні злочину закріплено у ст. 11 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року та у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01 листопада 1950 року, ратифікованою Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997року.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-1V від 23 лютого 2006 року, зі змінами, внесеними згідно із Законами № 3135-V1 від 15 березня 2011року та № 5463-V1 від 16 жовтня 2012 року, остаточне рішення ЄСПЛ у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав і основоположних свобод, є обов`язковим для виконання Україною відповідно до ст. 46 Конвенції.
Цей Закон, як зазначено в Преамбулі, регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення ЄСПЛ у справах проти України; з необхідність усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ проти України.
Таким чином, слідчий суддя зазначає, що важливою складовою права на захист у кримінальному провадженні є забезпечення ефективності захисту та створення умов для вільного вибору захисника. Недотримання цих складових права на захист навіть за умови участі захисника у провадженні на різних стадіях може призвести до істотних порушень вимог КПК та скасування судового рішення.
В силу вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Під час розгляду скарги ОСОБА_4 , слідчому судді не надано доказів, що за його заявою про вчинення кримінального правопорушення внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування відповідно до вимог ст. 214 КПК України.
Посилання прокурора в судовому засіданні на те, що відносно ОСОБА_4 перебуває у суді на розгляді кримінальне провадження, а тому оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, він може під час розгляду кримінального провадження, слідчий суддя до уваги не приймає, ст. ст. 303-304 КПК України прямо передбачено порядок оскарження бездіяльності органа досудового розслідування щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення слідчому судді.
Вказаним правом ОСОБА_4 і скористався подавши скаргу на бездіяльність прокуратури Запорізької області щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.
Згідно із ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: зобов`язання вчинити певну дію.
Таким чином, приймаючи до уваги, що в заяві ОСОБА_4 повідомляється про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України і дані обставини потребують всебічного, повного, неупередженого дослідження та належної оцінки з метою встановлення наявності чи відсутності фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і зогляду на те, що у слідчого судді відсутні докази, що за заявою ОСОБА_4 прийнято рішення відповідно до вимог ст. 214 КПК України, або винесена постанова про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України, слідчий суддя вважає, що бездіяльність уповноважених осіб слідчого відділу прокуратури Запорізької області щодо не внесення до ЄРДР повідомлення про вчинення злочину не ґрунтується на вимогах закону, тому на підставі ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги вважає за необхідне захистити право заявника в обраний ним спосіб та задовольнити скаргу ОСОБА_4 .
Керуючись ст. 214, 303, 304, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Зобов`язати уповноважених осіб слідчого відділу прокуратури Запорізької області внести відомості, викладені у заяві ОСОБА_4 щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 374 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26 вересня 2016 року.

Повний текст ухвали виготовлено 28 вересня 2016 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1