№ 336/4746/16-к
Пр. 1-кп/336/363/2016
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ліски Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, студента четвертого курсу Одеської Національної морської академії, неодруженого, який зареєстрований і мешкає в АДРЕСА_1 , непрацюючого, несудимого,

за ч. 1 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений вчинив кримінально каране діяння проти встановленого порядку несення військової служби за таких обставин.

ОСОБА_5 , який проходив строкову військову службу з 1 жовтня 2013 року у військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді помічника гранатометника другого відділення четвертого взводу оперативного призначення роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) першого батальйону оперативного призначення військової частини, в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, за дозволом на звільнення звертатися до свого безпосереднього начальника, виїзд за межі гарнізону здійснювати лише з дозволу командира військової частини, отримавши відпустку на строк з 22 листопада 2014 року по 1 грудня 2014 року, з метою ухилення від військової служби не з`явився з відпустки за місцем служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні незаконних дій проти встановленого порядку несення військової служби.

Щодо обставин інкримінованого йому кримінально караного діяння пояснив, що проходив строкову військову службу з жовтня 2013 року у військовій частині НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 , а з серпня 2014 року - у військовій частині НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , під час якої отримав право на відпустку. До місця проходження служби повинен був повернутися 1 грудня 2014 року, але навмисно не зробив цього, оскільки під час відпустки допомагав матері, яка не має інших членів родини і яка саме в той час захворіла і потребувала стороннього догляду. Згодом, коли всі домашні справи були завершені, йому було страшно повертатися до частини через побоювання, що його візьмуть під варту. Між тим, подолавши свої страхи, за порадою захисника в серпні 2016 року добровільно з`явився до військової прокуратури і зізнався у вчиненні протиправних дій.

У вчиненні злочину щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення військовослужбовця з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби.

При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

ОСОБА_5 скоїв кримінально каране діяння середньої тяжкості.

Разом з тим у вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, добровільно з`явився до правоохоронних органів з зізнанням.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин. відомості про особу винного, який має постійне місце проживання, набуває освіту у вищому навчальному закладі, позитивно характеризується за місцем проживання, допомагає в організації життєдіяльності матері, яка не має інших членів родини, має статус учасника анти терористичних операцій, дають суду підстави для призначення мінімального покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією частини статті обвинувачення, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

З описаних міркувань суд знаходить за можливе звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відомостей про речові докази, як і про процесуальні витрати в провадженні, суду не надано.

У зв`язку з тим, що учасники кримінального провадження не клопочуться про обрання запобіжного заходу, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу, який на стадії досудового розслідування не обирався, до набрання вироком законної сили

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчої інспекції), повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1