Справа № 373/183/16-к
В И Р О К
29 лютого 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора військової прокуратури Дарницького гарнізону ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль Житомирської області, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця солдата, який обіймає посаду механіка-водія-оператора 2 батареї 1 взводу протитанкових керованих ракет 1 батареї протитанкових керованих ракет окремого протитанкового дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
30.04.2015 ОСОБА_4 призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 №15/2015.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 04.07.2015 № 64 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та призначено на посаду механіка-водія-оператора 2 батареї 1 взводу протитанкових керованих ракет 1 батареї протитанкових керованих ракет і поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до ч.ч. 3,8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно п.10 ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_4 являється військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, який триває по цей час.
30.09.2015 ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним під час мобілізації на особливий період, діючи умисно всупереч інтересам служби, в порушення ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно - без дозволу безпосереднього чи прямого командира та без поважних причин залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та був відсутній на службі з 30.09.2015 по 09.01.2016. Цей час він провів на власний розсуд, після чого самостійно повернувся на службу до військової частини.
В судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, а також визнав всі фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті.
На пропозицію прокурора, яку підтримав обвинувачений, суд у відповідності з ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, роз`яснивши правові наслідки такого порядку та постановив допитати обвинуваченого, , дослідити документи, які характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 наддав суду пояснення по обставинам справи, які повністю узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими на досудовому розслідуванні та які прокурор вважає доведеними, та показав, що він дійсно 30.09.2015 без поважних причин, самовільно без дозволу безпосереднього командира чи іншого керівництва залишив військову частину, а 09.01.2016 повернувся на службу. В той час як він перебував за межами місця служби у нього виник конфлікт з невідомими особами і він отримав травму ока. Він повністю усвідомлює протиправний характер своїх дій та щиро розкаюється у вчиненному, просить суд не позбавляти його волі та дати шанс виправитись, в умовах бойових дій аби довести своєю поведінкою відданість військовій справі та народу України.
Беручи до уваги визнання своєї вини обвинуваченим, аналізуючи його та обставини викладені в обвинувальному акті, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю.
Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 407 Кримінального кодексу України.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, приймає до уваги особу винного, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як встановлено ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби. Разом з цим тяжких наслідків від вчиненого не наступило, обвинувачений сам добровільно припинив свої неправомірні дії та згодом повернувся до місця несення служби, що вказує на усвідомлення ним своєї злочинної поведінки та знижує ступінь його суспільної небезпечності.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання винного відсутні
За місцем служби до цієї події обвинувачений негативних характеристик не мав, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне зареєстроване місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Отже, за відсутності обтяжуючих вину обставин, існує кілька обставин, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують відповідальність винного. Це щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що проявилось в усвідомленні ним суспільної небезпечності вчиненого діяння, в засудженні своєї злочинної поведінки та в добровільному наданні слідству та суду показань по обставинам справи.
Суд враховує поведінку винного після вчинення злочину, те, що він добровільно повернувся до місця проходження військової служби, і в суді заявив про свою готовність продовжувати службу в умовах особливого періоду.
Все це в сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вичиненого злочину та дає можливість при призначенні основного покарання застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст. 407 КК України - штрафу.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні не застосовувався. Клопотань про його обрання під час ухвалення вироку не надійшло.
Витрати на залучення експерта та речові докази, а також матеріальні збитки - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 550 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 9350 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області з урахуванням положень ч.4 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1