Справа № 136/2107/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовця обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000282 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2015 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орадівка, Христинівського району, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , циган, громадянина України, освіта не повна загальна середня, не працюючого, раніше судимого: 16.02.2011 року Христинівським районним судом Черкаської області за ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання призначено у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.185 ч.2, 185 ч.2 КК України,
за участі сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

з боку захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
09.10.2015 року, біля 11 години ОСОБА_3 , повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) знаходячись поблизу с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області, побачив на пасовищі, що в напрямку с. Брицьке, Липовецького району, Вінницької області, велику рогату худобу (корову), яка належала ОСОБА_5 , та підійшовши до неї, відв`язав її з припону, після чого завів на причіп автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_1 , яким керував власноручно, та в подальшому вказаним автомобілем завіз викрадену корову до села Іванів, Калинівського району, Вінницької області та здав її заготівельнику ОСОБА_6 , за що отримав грошові кошти в сумі 7000 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_7 вказаною крадіжкою завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 11000 грн., виходячи із закупівельної ціни живої ваги ВРХ (корови) станом на 09.10.2015 року.
Такі умисні дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
11.10.2015 року біля 12 години, ОСОБА_3 , повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) знаходячись поблизу села Лукашова, Липовецького району, Вінницької області, побачив на пасовищі, велику рогату худобу (корову), яка належала ОСОБА_8 , та підійшовши до неї, відв`язав її з припону, після чого завів на причіп автомобіля ВАЗ 2101 д/н НОМЕР_1 , яким керував власноручно, та в подальшому вказаним автомобілем завіз викрадену корову до м. Калинівка, Вінницької області, де був зупинений працівниками міліції. Таким чином ОСОБА_3 вказаною крадіжкою завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму в 6000 гривень.
Такими умисними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень за обставин наведених в обвинувальному акті.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані: по епізоду вчинення крадіжки ВРХ (корови) 09.10.2015 року за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно; по епізоду від 11.10.2015 року вчинення крадіжки ВРХ (корови) за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України є кримінальними правопорушеннями середньої тяжкості, особу винного, а саме: ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується посередньо, на диспансерному обліку та наркологічному обліку не перебуває.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, останній раз 16.02.2011 року Христинівським районним судом Черкаської області за ст.185 ч.3 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України до вказаного покарання, приєднано частково не відбуту частину покарання у вигляді 1 місяця позбавлення волі за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 14.12.2006 р. та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.05.2015 року ОСОБА_3 було звільнено умовно достроково від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 16.02.2011 року з невідбутим строком покарання 7 місяців 16 днів. 29.05.2015 року згідно довідки про звільнення, ОСОБА_3 був звільнений із Стрижавської ВК 92.
Судом встановлено, що дані кримінальні правопорушення ОСОБА_3 вчинив 09.10.2015 року та 11.10.2015 року, тобто протягом невідбутої частини покарання за вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 16.02.2011 року.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілим.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, беручи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частин статті, за якою кваліфіковано його діяння, застосувавши ст. 71 КК України та, визначивши йому остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання частини покарання за вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 16.02.2011 року у виді позбавлення волі.

Суд приходить до висновку, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Судом встановлено, що в ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися, однак з урахуванням виду призначеного судом покарання, суд дійшов висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам вчинити інше кримінальне правопорушення. Суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобіганню ризику, передбаченому п.5 ч.1 ст.177 КПК України.
Керуючись ст.65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 16.02.2011 року у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Речові докази передані на зберігання потерпілим залишити в їх розпорядженні.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили, взявши його під варту із зали суду.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1