Ухвала
іменем україни

12 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с. Куп`янськ Вузловий Харківської області та проживає по АДРЕСА_1 , громадянку України, раніше не судиму,

засуджено:

за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 982 грн. 08 коп. судових витрат.

Вирішено питання щодо речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду 22 квітня 2013 року, близько 14 год. ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна, користуючись несправністю вхідних дверей, проникла до кімнати АДРЕСА_2 квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрала мобільний телефон «NOKIA Lumia 720», належний ОСОБА_7 , спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 3156 грн. 39 коп.

Крім того 26 квітня 2013 року близько 12 год. ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна, користуючись несправністю вхідних дверей, повторно проникла до кімнати № 3 квартири АДРЕСА_3 звідки таємно викрала мобільний телефон марки «NOKIA 610», належний ОСОБА_7 , спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 727 грн. 47 коп.

Крім того 09 травня 2013 року близько 19 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні спільного коридору квартири АДРЕСА_3 , таємно повторно, викрала мобільний телефон «Sony Ericsson R800і», належний ОСОБА_8 , спричинивши останній матеріальну шкоду на суму 852 грн. 60 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 серпня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує на неправильне застосування кримінального закону та допущене істотне порушення кримінального процесуального закону. Зазначає, що місцевий суд у порушення вимог закону у вироку не зробив посилання на кваліфікуючу ознаку повторно при кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України, а апеляційний суд вказане порушення не усунув.

Іншими учасниками справи судові рішення не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу та просив скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 374 КПК України вироку суду складається зі вступної мотивувальної та резолютивної частини.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів правопорушення. Також в мотивувальній частині вироку мають бути зазначені статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Проаналізувавши зміст вироку суду щодо ОСОБА_6 колегія суддів пришла до висновку, що він відповідає положенням ст. 374 КПК України. Зокрема в мотивувальній частині вироку зазначено, що ОСОБА_6 26 квітня 2013 року повторно вчинила крадіжку майна належного ОСОБА_9 .
Посилання в касаційній скарзі прокурора на те, що суд, роблячи узагальнений висновок про кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України повторно не зазначив про наявність кваліфікуючої ознаки повторно, не є істотним порушенням кримінального процесуального закону та не впливає на правильність прийнятого судом рішення, а тому не дає достатніх підстав для його скасування.
Призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів і відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Ухвалою апеляційного суду було належним чином перевірено доводи апеляції прокурора, які за змістом є аналогічними доводам касаційної скарги, і вони не знайшли свого підтвердження. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст.419 КПК України.

Зважаючи на вищенаведене, судові рішення є законними і обґрунтованими, а тому колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги прокурора не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 434-438 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3