Справа № 379/576/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1052/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 22.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000110 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Таращанського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Таращі, Київської області, жителя АДРЕСА_1 з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком (один) рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тараща Київської області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , не працюючого, розлученого, з базовою середньою освітою, раніше неодноразово судимого, востаннє 11 червня 2015 Таращанським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць 15 днів,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

Цим же вироком вирішено питання про речові докази,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, 24 березня 2016 року приблизно о 19 годині ОСОБА_9 перебуваючи в лісі, що розташований по вул. Софіївська в м. Тараща Київської області, зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_10 . В ході розмови, вживаючи спиртні напої, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вступили в попередню змову на вчинення злочину та домовилися про вчинення крадіжки чужого майна, а саме автомобільної акумуляторної батареї з трактора Т-25, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться в господарстві ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 . Обговоривши деталі задуманного, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленного на таємне викрадення чужого майна, 24 березня 2016 року близько 20 години ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 вийшли з лісу та пішли в напрямку домоволодіння ОСОБА_11 .

Після цього, ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою разом з ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленного на таємне протиправне заволодіння чужим майном, 24 березня 2016 року приблизно о 21 годині прибули до домогосподарства, що належить ОСОБА_11 розташоване по АДРЕСА_1 . Переслідуючи мету збагачення за рахунок викрадення чужого майна, користуючись відсутністю власника та будь-яких інших осіб, які б могли завадити вчиненню крадіжки, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відчинили ворота даного господарства, після чого зайшли до подвір`я де знаходиться трактор Т-25, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 . Потім ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 дістали з трактора автомобільний акумулятор марки «Megatex» і, винісши його з господарства ОСОБА_11 , розпорядилися цим викраденим майном на власний розсуд, а саме перенесли до використовуваного ОСОБА_10 автомобіля «Mercedes-Benz 300», що знаходився у лісі неподалік вулиці Софіївська в м. Тараща Київської області.

Відповідно до висновку експерта від 18 квітня 2016 року, складеного за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, ринкова вартість раніше використовуваного автомобільного аккумулятора марки Megatex МЗ 100V 133В3367 4/057 з урахуванням зношення в процесі експлуатації, станом на 24 березня 2016 становить 1 398 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завдали потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 1 398 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок Таращанського районного суду та змінити йому покарання на більш м`яке. Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскільки потерпілому ОСОБА_11 повністю було повернуто його майно та відшкодовано моральну шкоду в сумі 1500 грн. та була підписана угода про примирення, у зв`язку з чим, на думку апелянта, кримінальне провадження взагалі повинно бути закрито під час досудового розслідування чи мало закінчитися виправдувальним вироком під час суду. Овинувачений вказує, що твердження про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніня не відповідає дійсності і в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості стосовно цього факту, і це не могло бути визнано обставиною, що обтяжує покарання. Апелянт зазначає, що при постановленні вироку не було враховано ряд пом`якшуючих обставин, а саме: повне відшкодування шкоди потерпілому; примирення з ним; наявність в обвинуваченого на утриманні дружини та трьох неповнолітніх дітей, які, у разі вступу вироку першої інстанції в законну силу, залишаться без коштів на існування; щире каяття у скоєнні правопорушення; співпрацю у кримінальному провадженні.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 прокурор просить залишити її без задоволення, а вирок без мін. Свою позицію обґрунтовує тим, що обтяжуюча покарання ОСОБА_10 обставина, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння була підтверджена в судовому засідання самим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Також звертає увагу на те, що судом першої інстанції були враховані всі обставини вчинення кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, тому, на думку прокурора, призначене ОСОБА_10 покарання відповідає меті покарання та особі обвинуваченого і є достатнім та необхідним для його виправлення.

Вирок суду щодо ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржується.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволеня, а вирок суду без зміни; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Засади призначення покарання визначено у ч. 1 ст. 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною 2 статті 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_10 є особою неодноразово судимою, останній раз вироком Таращанського районного суду Київської області 11 червня 2015 року /а.п. 64-65/, його поведінка вказує на те, що він на шлях виправлення не став.
Аргументи обвинуваченого стосовно того, що він примирився з потерпілим та вони уклали угоду про примирення, а тому кримінальне провадження щодо нього повинно бути закрито, не можуть бути взяті до уваги , оскільки в матеріалах провадження відсутня угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим.
Посилання ОСОБА_10 на те, що він має дружину та трьох дітей не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, оскільки відповідно до довідки, наданої відділом державної реєстрації актів цвільного стану Таращанського районного управління юстиції, відповідно до копії актового запису про розірвання шлюбу № 05 від 26 січня 2010 року, шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 було розірвано /а.п. 74/. Окрім того, ОСОБА_13 на підставі рішення Таращанського районного суду Київської області від 27 листопада 2013 року по справі № 2/379/427/13 позбавлений батьківських прав щодо свого сина, ОСОБА_14 /а.п. 73/. Інші відомості про склад сім`ї обвинуваченого відсутні.
Щодо заперечення обвинуваченим перебування його в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення, то слід зазначити, що дана обставина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, виходячи як з показань самого ОСОБА_10 , так і з показань ОСОБА_9 .
При призначенні покарання судом першої інстанції, відповідно до положень ст. 66 КК України, були враховані обставини, що пом`якшують обвинуваченому порарання, а саме щире каяття та активне сприяння слідству.

Таким чином, оцінивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обвинуваченому вірно призначено покарання, достатнє та необхідне для виправлення та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень у подальшому.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягає до задоволення.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Таращанського районного суду Київської області від 10 червня 2016 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

С У Д Д І

____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4