Справа № 520/5181/16-к
Провадження № 1-кс/520/1030/16
УХВАЛА
30.05.2016 року

м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю потерпілої ОСОБА_3 , її представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
06.05.2016 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга потерпілої ОСОБА_3 на постанову ст.слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 30.3.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 15.01.2016р. - у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Розгляд скарги неодноразово відкладався за клопотанням потерпілої для реалізації її процесуальних прав, у т.ч. на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження і можливості скористатися послугами професійного адвоката.

В обґрунтування скарги потерпіла ОСОБА_3 зазначила, що слідчий не виконав приписів процесуального закону щодо повноти, всебічності і неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що проявилося в тому, що слідчий призначив судові експертизи без залучення її як потерпілої, не провів необхідних слідчих і розшукових дій, не допитав свідків з боку потерпілої, та не узяв до уваги той факт, що потерпілий ОСОБА_6 , який загинув під час ДТП, перебував на проїжджій частині в зоні дії пішохідного переходу або безпосередньо близько до неї, та не врахував поведінку пішохода, який, нібито, несподівано для водія ОСОБА_7 почав рух і потрапив під колеса автомобіля, який рухався із перевищенням встановленої в населеному пункті швидкості. Потерпіла також не згодна з процесуальним рішенням слідчого, оскільки слідчий не встановив наявності слідів гальмування, що свідчить про те, що водій, навидь, не гальмував, чим порушив вимоги ПДР, не обравши замість гальмування маневру відвороту керма ліворуч для об`їзду перешкоди у виді пішохода; що слідчий не узяв до уваги, що тіло її сина відкинуло на бордюр; що у нього одне з тілесних пошкоджень було в області правої скроні, а за висновком експерта контакт автомобіля прийшовся у лівий бік пішохода.

Адвокат ОСОБА_4 підтримав доводи скарги потерпілої і в доповнення її скарги надав свої доводи, а саме: що слідчий не надав доручення оперативному підрозділу для відшукання і встановлення інших свідків ДТП; не узяв до уваги, що водій ОСОБА_7 повинен був керуватися також пунктами 2.3, 12.1 ПДР і дотримання ним цих положень з великою вірогідністю призвело б до уникнення ДТП; та не поставив питання експерту для дослідження версію про те, чи міг водій об`їхати перешкоду.

Ст.слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 до слідчого судді не прибув з причин службової зайнятості, але надав матеріали кримінального провадження № 0000028 від 15.01.2016р. в одному томі. Тому відповідно до ст.306 КПК України скаргу розглянуто за відсутності слідчого.

Слідчий суддя заслухавши пояснення потерпілої сторони, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до оскаржуваної постанови від 30.3.2016р. 11.01.2016р. приблизно о 14:20 год водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Suzuki Grand Vitara» р.н. НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїжджій частині вул.Люстдорфськуа дорога з боку вул.Вільямса в напрямку пр..Глушка, в районі будинку №172/а скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїжджу частину з права на ліво по ходу руху автомобіля у невстановленому місці.

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 загинув на місці пригоди. Настання наслідків у виді смерті пішохода перебуває у прямому причинному зв`язку із з отриманою під час ДТП поєднаною травмою голови та тулубу. Безпосередньою причиною смерті став забій серця.

Слідчий дійшов висновку про відсутність в діях водія складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, оскільки ДТП сталося і перебуває у прямому причинному зв`язку з діями пішохода ОСОБА_6 , який в порушення ПДР перетинав проїжджу частину, на який організовано двосторонній рух по двох смугах в кожному напрямку, та зустрічні напрямки розділені суцільною лінією дорожньої розмітки, не у встановленому місці, поза межами дії пішохідного переходу, який вийшов на проїжджу частину, зупинився і простоявши деякий час біля бордюру, не впевнившись в особистій безпеці та у тому, що не спричинить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, несподівано відновив свій рух у безпосередньої близькості він транспортного засобу під керуванням ОСОБА_7 , який у вказаних вимогах з технічної точки зору не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, і дії якого не перебувають у причинному зв`язку із ДТП.

Вказані обставини слідчий встановив на підставі зібраних під час досудового розслідування доказів, зазначених в оскаржуваній постанові, які здобуті відповідно до вимог КПК України.

Сама постанова по формі і по змісту відповідає вимогам ст.110 КПК України. При цьому в постанові міститься належне обґрунтування прийнятого слідчим висновку про відсутність складу злочині в діях водія. Такий висновок ґрунтується на достовірних, допустимих доказах, які в сукупності, з точки зору їх достатності, свідчать про повне, всебічне і неупереджене встановлення слідчим важливих обставин ДТП.

Слідчим також дотримані вимоги ст.284 КПК України щодо закриття кримінального провадження.

Тому скарга потерпілої ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Доводи потерпілої і її представника, як безпідставні і такі, що суперечать встановленим слідчим обставинам справи, спростовуються сукупністю доказів, що є у матеріалах кримінального провадження.

Так, твердження потерпілої про те, що водій, який рухався із перевищенням встановленої в населеному пункті швидкості, не гальмував бо відсутні сліди гальмування, , що тіло її сина відкинуло на бордюр, а наявне у ОСОБА_6 тілесного ушкодження в області правої скроні, хоча наїзд відбувся на лівий бік пішохода, а також твердження потерпілої і її представника про те, що водій не застосував маневру відвороту керма ліворуч для об`їзду перешкоди є надуманими припущеннями потерпілої і запрошеного нею адвоката, оскільки ці доводи повністю спростовуються протоколом огляду місця ДТП від 15.01.2016р., схемою ДТП і фото таблицею, доданих до нього, на яких чітко зазначений тормозний шлях транспортного засобу, траєкторія руху транспортного засобу, місце наїзду на пішохода та його положення. Показання водія ОСОБА_7 і свідка ОСОБА_8 , протокол слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_7 узгоджуються із протоколом огляду місця ДТП і свідчать про те, що водій вжив екстрене гальмування і відворот керма ліворуч для уникнення наїзду на пішохода, який поза межами пішохідного переходу та за межами зони дії знаків дорожньої розмітки, перебуваючи на проїжджій частині дороги, несподівано розпочав рух у безпосередньої близькості від транспортного засобу.

Висновки судових експертиз не викликають сумнівів, оскільки проведені своєчасно, на підставі достовірно встановлених похідних даних, та містять відповіді на всі питання слідчого, у т.ч. стосовно можливості уникнення зіткнення, якщо б швидкість руху автомобіля була б меншою за встановлену.

Висновки судово-медичної експертизи від 22.3.2016р. №72-186/16, судової транспортно-трасологічної експертизи від 01.02.2016р. №253 достовірно встановлюють види, характер і локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 і механічних пошкоджень на транспортному засобі та механізм їх утворення.

Твердження потерпілої про те, слідчий призначив судові експертизи без залучення її як потерпілої, також є безпідставними, оскільки першочергові експертизи слідчим були призначені 16.01.2016р., безпосередньо після події, а ОСОБА_3 звернулася із заявою про визнання її потерпілою лише 02.02.2016р. Наступні слідчі дії слідчий експеримент від 18.02.2016р. і призначення 23.02.2016р. судової авто-технічної експертизи обставин наїзду на пішохода, дійсно відбулися без запрошення потерпілої ОСОБА_3 , оскільки вона не зверталася до слідчого з бажанням приймати участь у слідчих діях. Наведені обставини не є підставою для визнання порушень прав потерпілої, оскільки реалізація прав учасника кримінального провадження на участь у слідчих діях повинна відбуватися через активні дії зацікавленої сторони через подання відповідного клопотання слідчому про бажання приймати участь у конкретній чи усіх слідчих діях.

Твердження потерпілої про те, що слідчий не узяв до уваги той факт, що потерпілий ОСОБА_6 , який загинув під час ДТП, перебував на проїжджій частині в зоні дії пішохідного переходу або безпосередньо близько до неї, і що слідчий не врахував поведінку пішохода, який, нібито, несподівано для водія ОСОБА_7 почав рух і потрапив під колеса автомобіля, також спростовуються вище названими доказами. Факт знаходження пішохода на проїжджій частині дороги у невстановленого для її перетинання місці згідно ПДР не надає будь-яких переваг пішоходу перед іншими учасниками дорожнього руху. Тому слідчий на підставі сукупності зібраних ним доказів дійшов логічного і обґрунтованого висновку про те, що ДТП сталося і перебуває у прямому причинному зв`язку саме з діями пішохода ОСОБА_6 , який припустився грубих порушень вказаних слідчим правил дорожнього руху.

Доводи потерпілої ОСОБА_3 про те, що слідчий не провів необхідних слідчих і розшукових дій, не допитав свідків з боку потерпілої, також не впливають на правильність висновку слідчого, оскільки слідчий є процесуально вільним у виборі видів слідчих дій, їх кількості для виконання положень ст.91 КПК України щодо збирання, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення важливих обставин , що мають значення для кримінального провадження. КПК України також не передбачає вимог до слідчого звітувати перед учасниками кримінального провадження про послідовність, обсяг і графік проведення слідчих дій. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпіла ОСОБА_3 з часу набуття процесуального статусу не зверталася до слідчого з будь-якими клопотаннями, у т.ч. щодо допиту свідків з боку потерпілої. До того ж, в судовому засіданні під час розгляду скарги потерпіла також не назвала жодного свідка.

Доводи адвоката ОСОБА_4 про те, що слідчий не надав доручення оперативному підрозділу для відшукання і встановлення інших свідків ДТП, також не можуть бути законною підставою для скасування процесуального рішення слідчого про відсутність в діях водія складу кримінального правопорушення, оскільки слідчий вправі, а не зобов`язаний, вдатися саме до таких процесуальних заходів. В умовах очевидності ДТП і її наслідків, зібраним слідчим доказів, які відображені в оскаржуваній постанові, з точки зору достатності, вистачає до процесуального-правового висновку.

Доводи адвоката про те, що слідчий не узяв до уваги, що дії водія ОСОБА_7 регламентувалися, окрім пункту 12.4 ПДР, також пунктами 2.3, 12.1 ПДР і дотримання ним цих положень з великою вірогідністю призвело б до уникнення ДТП, також не заслуговують на увагу, оскільки, як сам зазначив адвокат, була б велика вірогідність уникнення ДТП. Разом з тим, слідчий керувався не припущеннями і вірогідними думками, а конкретними фактами, які випливають з кожного здобутого слідчим доказу. Зазначені адвокатом пункти є загальними для водіїв, але слідчий поставив питання експерту саме з приводу спеціальної норми, виходячи з конкретних обставин у умов, які сталися безпосередньо перед ДТП.

Факт того, що слідчий в оскаржуваній постанові не послався на показання свідка ОСОБА_8 водія транспортного засобу, який рухався у зустрічному напрямку, протокол допиту якого є в матеріалах кримінального провадження, і показання якого доповнюють встановлені слідчим обставини, не може бути законною підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки і без посилання на цей доказ, інших доказів цілком достатньо для прийняття по справі обґрунтованого процесуального рішення, яке відповідає усім вимогам Кодексу.

Слід також зазначити поведінку водія ОСОБА_7 , який керував транспортним засобом тверезим, і після події ДТП, не очікуючи результатів розслідування, повністю оплатив витрати на поховання і поминальний обід, про що в матеріалах кримінального провадження є також відповідні докази.

Керуючись ст.ст.303, 304, 305 і 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_3 на постанову ст.слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 30.3.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 15.01.2016р. - у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1