Справа № 520/8672/16-к
Провадження № 1-кп/520/510/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2016 року м.Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_8

розглянувши в приміщенні суду у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рені, Одеської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 28.12.2012 року Ренійським районним судом Одеської області за ст..289 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 20.06.2013 року Ренійським районним судом Одеської області за ст..185 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 115 ч.2 п.п.6, 9, 12; 187 ч.4, 289 ч.2, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Рені, Одеської області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 115 ч.2 п.п.6, 9, 12; 187 ч.4, 289 ч.2, 146 ч.3 КК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Рені, Одеської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 187 ч.3, 146 ч.3, 396 ч.1 КК України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Рені, Одеської області, громадянина України, росіянина, освіта середня, не одруженого, не працюючого, відповідно до ст..89 КК України не маючого судимостей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 187 ч.3, 146 ч.3, 396 ч.1 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду, після зміни ухвалою апеляційного суду Одеської області підсудності, надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 115 ч.2 п.п.6, 9, 12; 187 ч.4, 289 ч.2, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України, ОСОБА_10 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 115 ч.2 п.п.6, 9, 12; 187 ч.4, 289 ч.2, 146 ч.3 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ускоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 187 ч.3, 146 ч.3, 396 ч.1 КК України. 22.07.2016 року по даному кримінальному провадженню, відповідно до ч.1 ст. 314 КПК України, було призначено підготовче судове засідання.
Прокурор та представник потерпілої вважали можливим призначити справу до судового розгляду, вважаючи, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України,
Захисники та обвинувачені вважали, що обвинувальний акт підлягає поверненню в зв`язку з невідповідністю вимогам закону.
Вислухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та з додатками, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. З ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою - формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, відповідно до приписів п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт прокурору.

Відповідно до припису п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Відповідно до приписів п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 викладені лише анкетні данні обвинувачених, дані про повідомлення їх про підозру, фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрювалися останні на стадії досудового розслідування та правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Разом з цим, зазначені відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, тому ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за цим обвинувальним актом, фактично мають статус підозрюваних.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті, після викладення фактичних обставин справи, не наводиться формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. З КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за передбаченою законом процедурою висунуте не було, оскільки воно всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в обвинувальному акті.

Вказані порушення є неприпустимим та суперечать принципу верховенства права, закріпленому в ст. 8 КПК України та практиці Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог діючого законодавства України закону підлягає обов`язковому застосуванню.

Окрім того, з обвинувального акту видно, що слідчий зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, заздалегідь, без вироку суду стверджує, що останні скоїли кримінальні правопорушення, що є неприпустимим.

При складанні обвинувального акту, з урахуванням положень ст. 17 КПК України, можливо зазначати лише те, що особа обвинувачується у вчиненні певного кримінального правопорушення.

При цьому, вказівка в обвинувальному акті, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скоїли кримінальні правопорушення - є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі змісту ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких, кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Крім того, посвідчення гербовою печаткою прокуратури затвердження обвинувального акту процесуальним керівником по кримінальному провадженню, передбачено положеннями пункту 3 Додатку 61 («Перелік документів, які посвідчуються гербовою печаткою в органах прокуратури України») до п.п. 18.2.1, 18.2.4 «Інструкції з діловодства в органах прокуратури України» затвердженої Наказом генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
В зв`язку з викладеним, обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами підлягають поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам цього Кодексу.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи клопотання тривалим триманням обвинуваченого під вартою та відсутністю належних та допустимих доказів причетності ОСОБА_9 до вбивства ОСОБА_13 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, мотивуючи клопотання хворобою матері ОСОБА_14 та брата ОСОБА_15 , які потребують стороннього піклування.

Прокурор та представник потерпілого заперечували проти задоволення клопотань та просили продовжити строк тримання всіх обвинувачених під вартою. Захисники та обвинувачені просили задовольнити клопотання та заперечували проти продовження строку запобіжного заходу.

Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 спливає 12.11.2016 року.

Згідно до ст.331 КПК України, якою регулюються питання щодо запобіжного заходу в взагалі в суді, зокрема частиною третьою вказаною статті, яка не містить посилання на обмеженність можливості продовження судом запобіжного заходу виключно під час судового розгляду, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду зокрема обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку прокурора та представника потерпілого, який наполягав на продовженні строку тримання під вартою, захисників та обвинувачених, які заперечували проти продовження строку тримання під вартою, суд вважає, що термін тримання під вартою обвинувачених підлягає продовженню на два місяця, а в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_11 належить відмовити з наступних підстав.

З урахуванням даних, які містяться в наданих суду матеріалах кримінального провадження, суд вважає доведеним обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 115 ч.2 п.п.6, 9, 12; 187 ч.4, 289 ч.2, 146 ч.3, 263 ч.1 КК України ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 115 ч.2 п.п.6, 9, 12; 187 ч.4, 289 ч.2, 146 ч.3 КК України, ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 187 ч.3, 146 ч.3, 396 ч.1 КК України, ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 187 ч.3, 146 ч.3, 396 ч.1 КК України.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 не працює, не одружений, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання, раніше судимий, суд вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_9 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1, 4, 5 ст. 177 КПК України, доведеними.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_10 не працює, не одружений, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання, суд вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_10 може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1, 4 ст. 177 КПК України, доведеними.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_11 не працює, не одружений, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання, суд вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_11 може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1, 4 ст. 177 КПК України, доведеними.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_12 не працює, не одружений, тобто враховуючи міцність соціальних зв`язків обвинуваченого за місцем проживання, суд вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_12 може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В зв`язку з викладеним суд вважає ризики, передбачені ч.1 п.п. 1,4 ст. 177 КПК України, доведеними.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у разі визнання винуватими, а також надані прокурором матеріали (докази), суд вважає неможливим запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не має.

Суд вважає доцільним, з урахуванням того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини, а ОСОБА_11 та ОСОБА_12 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, з застосуванням насильства, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні переважає над особистим інтересом обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, у зв`язку з чим, вказані клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягають і строк запобіжного заходу відносно обвинувачених підлягає продовженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повернути прокурору Одеської області, як такий, що не відповідає вимогам цього Кодексу для усунення недоліків викладених у мотивувальній частині ухвали.
В задоволенні клопотань захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_11 щодо зміни запобіжного заходу відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) на два місяці, тобто до 10.01.2017 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) на два місяці, тобто до 10.01.2017 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) на два місяці, тобто до 10.01.2017 року.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в ОУВП УДПтС України в Одеській області (№21) на два місяці, тобто до 10.01.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3