Справа № 461/880/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/599/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дунаїв Перемишлянського району Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

з участю прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого - ОСОБА_10 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді ста годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн.
В решті вимог цивільного позову - відмовлено.
ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 30 березня 2015 року, приблизно о 10 год. 50 хв. перебуваючи біля будинку №6-а по вул. Пельникарська у м. Львові, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс ОСОБА_9 удар рукою в обличчя, внаслідок якого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_6 продовжив наносити удари руками та ногами по голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_9 , заподіявши потерпілому, згідно з висновком судово-медичної експертизи №470 від 31.03.2015 року, садна на обличчі, на лівій руці, синці на грудях та ногах, що відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
На вказаний вирок ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року, та ухвалити виправдальний вирок відносно ОСОБА_6 .

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що вказаний вирок був постановлений під час його стаціонарного лікування, а цивільний позов потерпілого у даній справі не оголошувався і не обговорювався.

Просить суд апеляційної інстанції визнати покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 недопустимими доказами, як і висновок судово-медичної експертизи № 470 від 31.03.2015 року.

Вказує на те, що його право на захист було грубо порушено, оскільки він перебував у статусі свідка 10 місяців. Зазначає, що він не наносив ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а навпаки, ОСОБА_9 та його колега нанесли йому тілесні ушкодження.

Апелянт покликається на те, що обвинувачення ґрунтується на показах свідків, які давали різні покази та стояли на значній відстані.

В суді апеляційної інстанції апелянт ОСОБА_6 міняв свої апеляційні вимоги неодноразово та, зокрема, 10.11.2016 року подав до суду остаточні зміни до поданої апеляційної скарги, у якій зазначив, що повністю визнає вину, просить суворо не карати та обрати покарання у виді штрафу.

Заслухавши доповідача, апелянта ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали зміни до поданої апеляційної скарги і просять пом`якшити обране судом покарання, думку потерпілого ОСОБА_9 та його представника, які вважають рішення суду першої інстанції законним і просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити, прокурора, який підтримав позицію потерпілого у справі, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення грунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Щодо апеляційних доводів апелянта про суворість призначеного ОСОБА_6 покарання, то вони є необгрунтованими.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України, призначаючи ОСОБА_6 покарання, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також особу останнього, який вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Перевіряючи обгрунтованість обраного судом першої інстанції покарання, суд апеляційної інстанції враховує і позицію потерпілого, який, зокрема, пояснив, що завдана йому ОСОБА_6 моральна шкода не відшкодована, останній перед ним не вибачився, а відтак дана поведінка свідчить про те, що в обвинуваченого відсутнє будь-яке каяття.

За вказаних обставин суд призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції інкримінованого йому кримінального правопорушення у виді громадських робіт, яке колегія суддів визнає обгрунтованим та справедливим, а тому відмовляє у задоволенні поданої апеляційної скарги в частині пом`якшення обвинуваченому покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

постановила:
вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий
Судді: