Справа180/3233/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2016 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої-судді - ОСОБА_1

суддях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретарях судових засідань ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинуваченого - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Марганці кримінальне провадження № 0000810 за обвинуваченням
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, на обліку у Нікопольському ОМВК, б/п, раніше судимого вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2010 року за ч.1 ст. 121 КК України на 5 років 5 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_14 22 серпня 2015 року біля 20 години 15 хвилин, перебуваючи біля магазину «Січ», що по вул. Радянській, 74 у м.Марганці Дніпропетровської області, побачивши автомобіль марки «Тойота Королла», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поруч, належний ОСОБА_15 , та знаходився у розпорядженні ОСОБА_16 , з водієм на водійському сидінні ОСОБА_16 та пасажиром на задньому малолітньою дитиною ОСОБА_17 , 2012 року народження, діючи умисно, скориставшись тим, що передні двері незамкнуті, а ключ від автомобіля знаходився в замку запалювання з працюючим двигуном, сів на переднє пасажирське сидіння, погрожуючи ОСОБА_16 із застосування погроз фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, яка виразилось у тому, що лезом ножа, що тримав у руці, тричі зробив рухи в область живота потерпілої, яка сприйняла дану погрозу як небезпечну для свого життя та здоров`я, діючи відкрито, умисно, після того, як остання з малолітньою дитиною ОСОБА_17 вийшли з автомобіля, скориставшись тим, що двигун на той час працював, незаконно заволодів вказаним автомобілем, на якому в подальшому вчинив ДТП, заподіявши ОСОБА_15 матеріальну шкоду на загальну суму 348.580 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 вину у вчиненні злочину не визнав, пояснив, що вважає себе невинуватим у вчиненні злочину, оскільки 22 серпня 2015 року відкрив пасажирську передню дверку, при цьому ножа у руках не мав, попросив жінку, що сиділа на місці водія про допомогу, однак остання йому відмовила, пояснивши наявністю дитини, однак самостійно погодилась віддати йому автомобіль, вийшовши з такого, забравши з заднього сидіння свою дитину. Наголосив, що автомобіль йому надано потерпілою ОСОБА_16 добровільно, хоча сів у такий, без її дозволу, попросив у неї забрати дитину і вийти з транспортного засобу, в подальшому він розпочав на ньому рух в сторону вокзалу, по дорозі втрачав пам`ять, автомобіль залишив на куті вул. Куйбишева, що у м.Марганці Дніпропетровської області, не розбивав такий. Вважає, що діяв у межах крайньої необхідності, оскільки троє невідомих осіб здійснили замах на його життя, завдали йому тілесні ушкодження, намагались його вбити, переслідували, захищав своє життя, що є найвищою людською цінністю. Доповнив, що ОСОБА_16 не намагалась забрати ключ з замка запалювання, не просила його вийти з автомобіля, однак, коли розпочав рух на ньому, почала кричати про викрадення транспортного засобу, намагався на такому доїхати до лікарні. Показання, що давав під час слідчого експерименту заперечив, оскільки на нього чинився тиск, що не дадуть побачення з матір`ю. У судових дебатах висловився, що дане кримінальне провадження сфабриковане, ніж, що міститься на фото у матеріалах кримінального провадження схожий на той, що у нього був, зазначає, що таким його намагались зарізати, сам цим ножем нікому не завдавав ніяких ушкоджень, тому на ньому міститься його кров. Вважає, що у даній ситуації не міг інакше поступити, рятував своє життя.
Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_14 , його винуватість у вчиненому злочині стверджується іншими доказами, зібраними у справі, а саме:
Показаннями потерпілої ОСОБА_18 , допитаної в судовому засіданні, що 22 серпня 2015 року з малолітньою донькою ОСОБА_17 , 2012 року народження, перебувала в салоні автомобіля марки «Тойота Королла» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності її батьку ОСОБА_15 , який припаркувала на площі біля магазину «Січ», що по вул. Радянській, 74 у м.Марганці Дніпропетровської області, не заглушивши двигун автомобіля, розмовляла по мобільному телефону з чоловіком. Побачила справа невідомого чоловіка, який направився в сторону її автомобіля, що був з закривавленим обличчям, крові було на голові багато, оскільки були її потоки по обличчю, а в руках тримав ніж, останній відкрив пасажирську передню дверку автомобіля та присів на сидіння спереду, сказавши, щоб їхали, на що вона відповіла, що не поїде та попросила його вийти, цього ж моменту побачила у його руках ніж. ОСОБА_14 знову наполіг, щоб їхати, сказав, що віддячить, вона знову попросила його вийти, однак останній не покинув салону автомобіля, тому вона вийшла сама, забравши з заднього сидіння дитину, а ключ від транспорту залишила в замку запалювання. Невідомий переліз на водійське місце, вона повернулась до водійської дверки, намагалась витягнути ключ запалювання, однак він зробив кілька рухів рукою з ножем в область її живота, що налякали її, дані дії сприйняла як погрозу застосування насильства, небезпечного для її та її дитини життя, тому відійшла від автомобіля, а невідомий поїхав в сторону залізничного вокзалу по вул. Радянській у м.Марганці Дніпропетровської області. До неї одразу підбігли двоє невідомих чоловіків, спитали, що відбулось та розпитували про невідомого, що викрав в неї автомобіль, перепитали, чи все нормально у неї та повідомили, що ОСОБА_14 кидався на людей з ножем. Подія відбувалась раптово на протязі 1-1,5 хвилини. Опісля, зайшла у магазин «Січ», де зустріла брата ОСОБА_19 , якому розповіла про події і попросила поїхати за ОСОБА_14 , викликавши працівників міліції. Через 5 хвилин передзвонив її брат, повідомивши, що автомобіль розбитий. До неї підійшли невідомі хлопці та запропонували відвезти до розбитого транспорту, на що вона дала згоду, а приїхавши на перехрестя вул. Куйбишева 40 років Жовтня, побачила свій розбитий, викрадений автомобіль, прибула ДАІ, а у салоні автомобіля знаходився телефон. Доповнила, що дитина її була дуже перелякана, голосно плакала. Загрозу життю сприйняла реально, перелякалась за дитину, вважає, що обвинувачений міг викрасти і її дитину, бо був наляканий або кудись біг, намагався скритися. Ніж мав 12 см лезо, з темною рукояткою, не розкладний, звичайний.
Допитаного в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_20 , що являється власником транспортного засобу марки «Тойота Королла», д.н.з. НОМЕР_1 , однак його донька ОСОБА_16 мала право з його дозволу керувати таким. Безпосереднім свідком вчинення злочину не був, про події довідався зі слів сина ОСОБА_19 , та що автомобіль розбитий. Виїжджав на місце події, в салон автомобіля не заглядав, бо останній був розбитий, а слідчі знімали відбитки.
Показаннями свідка ОСОБА_21 , що не пригадує, як ОСОБА_14 привезли у лікарню та інших обставин, всі факти виклав у історії його хвороби, доповнити іншими показаннями не може, оскільки даної події не запам`ятав.
Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , що після прогулянки з дитиною, поїхала на скутері до магазину «Січ», що по вул. Радянській, 74 у м.Марганці Дніпропетровської області, під`їхавши, побачила ОСОБА_14 , що спускався вниз по дорозі з закривавленою головою. Припаркувавшись біля магазину, вирішила спитати у нього про допомогу, однак останній пробіг мимо неї, побіг до автомобіля білого кольору марки «Тойота». Вона подумала, що такий підбіг до своєї знайомої, тому не звертала уваги, а потім, повернувшись, побачила обвинуваченого на пасажирському сидінні автомобіля, який щось тримав у руці. Знову не звертала на нього увагу, а потім почула крики жінки, коли повернулась, побачила, що жінка витягла дитину з автомобіля, намагалась підбігти, щось (ключі) забрати з автомобіля, помітно було, що жінка боялась, бо підступала до транспорту та відступала. Бачила, як обвинувачений пересів з пасажирського на водійське місце, в той час жінка відійшла від автомобіля. ОСОБА_14 поїхав на даному автомобілі, здається, ще стукнувся колесом автомобіля до бордюру біля кафе «Каштан», а жінка побігла в магазин «Січ», бачила ще невідомого чоловіка, який біг за ОСОБА_14 , при цьому ще комусь дзвонив і розказував, що обвинувачений викрав автомобіль. Чула, як потерпіла питала невідомого хлопця, чи він знає ОСОБА_14 , на що той відповів, що не знає такого, але останній погрожував йому у дворі ножем. Потім невідомий хлопець поїхав на чорному автомобілі марки «Опель» за ОСОБА_14 . Доповнила, що бачила, як обвинувачений тримаючи щось у руці тягнувся до жінки, чула, як потерпіла просила його вийти з автомобіля, а її дитина голосно плакала. Подія тривала до 5 хвилин.
Показаннями свідка ОСОБА_23 , допитаної в судовому засіданні, що 22 серпня 2015 року вона з трьома жінками сиділа на лавці на АДРЕСА_2 , був вечір, почули крик і шум біля третього під`їзду, сусідка кричала, що невідомий став біля стовпа і справляв нужду, на що остання зробила зауваження. Це був ОСОБА_14 , який став кричати, здається вдарив її і сусідка ОСОБА_24 побігла в під`їзд будинку, а обвинувачений за нею, вона встигла закрити за собою двері, однак обвинувачений став стукати в такі, відкрив їх, зайшов в під`їзд, чула крик і шум, однак безпосереднім очевидцем події вона не була. Пізніше, ОСОБА_14 вискочив з під`їзду будинку АДРЕСА_3 , оминув їх, однак вернувся, почав бігти на них з криком, що всіх заріже, тримаючи у руках ніж. Цього ж моменту з під`їзду вийшла сусідка ОСОБА_25 та почала кричати до нього, називаючи його ім`я, що вони це її сусіди. З під`їзду прибіг ОСОБА_26 і ОСОБА_27 , почали кричати на ОСОБА_14 , вихватили 1 чи 2 палки та почали бити останнього по голові чи спині. Вона не бачила, куди били обвинуваченого точно, оскільки побігла до дороги, а ОСОБА_14 став тікати від чоловіків, ОСОБА_27 побіг за ним у слід, а ОСОБА_26 сів у автомобіль і поїхав за ним.
Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_28 , що біля 19 години 22 серпня 2015 року пришла її дитина ОСОБА_29 та розповіла, що у дворі скандал, тому вона взяла собаку і пішла на вулицю, де в третьому під`їзді на другому поверсі будинку АДРЕСА_4 почула крик, кричала ОСОБА_24 . Пізніше ОСОБА_14 вийшов з під`їзду, якого вона двічі до того бачила, йшов по центру дороги, а потім повернувся з кухонним ножем, тримаючи такий у лівій руці, підійшов до ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та п.Люди, погрожуючи їм ножем. Вона віддала доньці пса, а сама відпихнула ОСОБА_14 і побігла додому.
Показаннями свідка ОСОБА_32 , допитаної в судовому засіданні, що в суботу, точної дати не пригадує 24-25 серпня 2015 року біля 20 години 10 хвилин підходила до свого будинку АДРЕСА_4 з дітьми та ОСОБА_33 , біля якого стояв ОСОБА_14 зі своєю дівчиною, її сусідкою ОСОБА_34 та справляв природню потребу. Вона звернула обвинуваченому увагу, що діти це бачать, однак він нічого не відповів, а одразу підбіг та вдарив кулаком правої руки їй в обличчя, а ногою копнув у живіт, вони злякавшись одразу побігли у під`їзд, забігли до неї в квартиру АДРЕСА_5 зазначеного будинку, а ОСОБА_14 побіг за ними в слід, стукав ногами у кожні двері квартир (їх там 4), а пізніше вийшов на вулицю. В подальшому спостерігала за його діями з вікна квартири, а він підбіг до бабусь, що сиділи під під`їздом, погрожуючи останнім ножем, однак був зупинений ОСОБА_35 , яка його знала. В цей час зателефонувала своєму чоловіку ОСОБА_26 , який був з ОСОБА_27 , останні за кілька хвилин під`їхали до будинку, встигли побачити ОСОБА_14 , що бігав під будинком. ОСОБА_26 залишився з їх двохрічною дитиною, а ОСОБА_14 втік. Вона телефонувала до міліції, щоб повідомити про незаконні дії ОСОБА_14 , однак відмовилась подавати на нього заяву, оскільки з`ясувалось, що останній вчинив і інші злочини, боялась переслідування від такого. Цього дня ОСОБА_14 був одягненим у білу кепку, білу футболку та такого ж кольору шорти чи капрі, чітко бачила, як він погрожував сусідкам ножем.
Показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_36 , що точної дати та місяця не пригадує, однак подія відбулась у липні-серпні 2015 року ввечері. Цього ж дня він з ОСОБА_26 відвозив племінницю, коли йому зателефонувала дружина ОСОБА_37 та повідомила, що невідомий чоловік справляв нужду, коли ОСОБА_24 зробила йому зауваження, він вдарив її в голову. До 5 хвилин вони повернулися додому, побачили як ОСОБА_14 біжить під будинком, вирішив його наздогнати, однак він побіг на них з ножем, тричі вдаривши ОСОБА_26 у живіт ножем, тому вони взяли палку, якою намагались у обвинуваченого вибити ніж з рук, завдаючи останньому удари по руках та голові, однак коли палка зломалась, а ніж залишився у руках ОСОБА_14 , з метою захиститись від нападника, почали від нього втікати, а останній навздогін за ним, коли встиг втекти від такого, ОСОБА_14 змінив напрямок руху та побіг до магазину «Січ». В подальшому він бачив, як ОСОБА_14 підбіг до автомобіля марки «Тойота» білого кольору, що припаркована біля магазину «Січ» на площі, витягнувши ніж, відкрив двері зі сторони водія, витягнув жінку, сів за кермо даного автомобіля та й поїхав. Крім того, бачив, як пасажирка, що сиділа у викраденому автомобілі вибігла з такого.
Витягом з кримінального провадження № 0000810 від 22 серпня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_16 повідомила про вчинення відносно неї злочину, а саме, заволодіння автомобілем марки «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_1 , що була у її користуванні, із застосуванням до неї насильства (Т-1 а.с.150).
Протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22 січня 2015 року відповідно до якого у ОСОБА_16 прийнято заяву про вчинення злочину 22 серпня 2015 року, довідкою про прийняття і реєстрацію заяви від 23 серпня 2015 року (Т-1 а.с.157,159).
Протоколом огляду від 22 серпня 2015 року та фототаблицями, об`єктом огляду якого є територія по вул. Куйбиша, 75 у м.Марганці Дніпропетровської області та автомобіль марки «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_2 , у якому виявлені ушкодження, крім того, в автомобілі виявлено мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору та речовину бурого кольору (Т-1 а.с.162-166).
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23 серпня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_16 впізнала ОСОБА_14 (Т-1 а.с.167-168).
Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23 серпня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_14 затриманий в 00 годин 15 хвилин 23 серпня 2015 року (Т-1 а.с.169-171).
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, складеному в 02 годині 25 хвилин 23 серпня 2015 року, ОСОБА_14 відмовився від проходження огляду (Т-1 а.с.174,175).
Довідкою № 1519 від 23 серпня 2015 року в 02 годині у ОСОБА_14 виявлено рану голови, забій грудної клітки (інші ушкодження неможливо ідентифікувати) (Т-1 а.с.176).
Протоколом огляду предмету від 23 серпня 2015 року, об`єктом якого є мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору з встановленою сім картою номера абонента НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_14 (Т-1 а.с.177-178).
Протоколом огляду предмету від 23 серпня 2015 року та фототаблицями, об`єктом якого є ніж з речовиною бурого кольору (Т-1 а.с.180-182).
Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 23 серпня 2015 року та фототаблицями, відповідно до якого ОСОБА_16 впізнала ніж під № 2, з темно коричневою рукояткою, широким та великим лезом (Т-1 а.с.183-186).
Повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 23 серпня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України (Т-1 а.с.189-193).
Протоколом допиту підозрюваного від 23 серпня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_14 відмовився від дачі пояснень, про що складено й акт (Т-1 а.с.194-195, 196).
Актом судово-медичного обстеження № 225 від 28 серпня 28 вересня 2015 року у ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забитих ран в лобно-тім`яній області ліворуч і в тім`яній області праворуч, незначного набряку м`яких тканин і 3-х саден на його тлі на спинці носа посередині, а також тілесні ушкодження на кінцівках, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки. Тілесні ушкодження у вигляді забитих ран на голові утворились від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) з відносно обмеженою травмуючою поверхнею в межах контакту, а тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на кінцівках ударної та ударно-ковзаючої дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударах (ковзанні) об такі, що мав (мали) колючі, колючо-ріжучі чи ріжучі властивості, або при ковзанні об травмуючи поверхню такого (таких), могли відповідати подіям 22 серпня 2015 року, аналогічні висновки викладені у висновку експерта № 287-Е від 27 жовтня 2015 року (Т-1 а.с.211-212, 215-216).
Листом Нікопольського РЕМ ПАТ «ДТЕК Дніпробленерго» № 2138/0562 від 25 серпня 2015 року, що 22 серпня 2015 року в 20 годині 31 хвилина на ВЛ-0,4 кв ТП-441 була виявлена збита опора АДРЕСА_6 , автомобілем з д.н.з. НОМЕР_2 , нанесено шкоду у розмірі 2.500 грн. (Т-1 а.с.217).
Відповідно до довідки від 03 вересня 2015 року ОСОБА_14 госпіталізований до хірургічного відділення 31 серпня 2015 року з струсом головного мозку, переломом кості носу, ІУ п`ясної кисті лівої кисті, забій грудної клітки, психічний і поведінковий розлад внаслідок вживання опіоїдів (Т-1 а.с.234).
Заявою слідчої СВ Марганецького МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_38 від 01 вересня 2015 року про відмову ОСОБА_14 від відібрання зразків крові (Т-1 а.с.244).
Висновком експерта № 437к від 15 вересня 2015 року, що кров ОСОБА_14 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, за ізосерологічною системою АВ0 (Т-2 а.с.2).
Висновком експерта № 1476 від 29 вересня 13 жовтня 2015 року, відповідно до якого із змиву, що зроблений з плям на кермі та панелі автомобіля марки «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_1 встановлена наявність крові людини, не виключається можливість походження сліду за рахунок крові особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н, також не виключена можливість суміші особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н (або без нього) та особи з групою крові 0 з ізогемаглютенінами анти-А і анти_В за ізосерологічною системою АВ0, тому не виключена можливість походження даної крові від ОСОБА_14 (Т-2 а.с.7-9).
Висновком експерта № 996 від 30 вересня 07 жовтня 2015 року, що отримані результати цитологічного та серологічного дослідження дають можливість припустити, що кров на клинку ножа могла походити від особи (осіб) групи крові В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0, яким в даному випадку є ОСОБА_14 , беручи до уваги групову характеристику його крові. Крові на рукоятці ножа могла походити від особи (осіб) груповій характеристиці крові якої (Яких) властиві виявлені антигени А,В,Н ізосерологічної системи АВ0, в цьому разі домішок крові ОСОБА_14 не виключається. (Т-2 а.с.13-16).
Висновком судово-психіатричної експертизи № 233 від 15 жовтня 2015 року, що ОСОБА_14 в період інкримінованого йому діяння хронічним психічним захворюванням не страждав і в даний час не страждає таким. Виявляв раніше і виявляє в даний час розлад особистості і поведінки внаслідок опіоманії. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, будь якого розладу душевної психіки не виявляв. По своєму психічному стану в цей період він міг усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними, що й може станом на сьогодень. У застосуванні у відношенні до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (Т-2 а.с.22-25).
Висновком експерта № 31/03-148 від 19 жовтня 2015 року, відповідно до якого, ніж, вилучений з салону автомобіля марки «Тойота Корола» в ході огляду місця події від 22 серпня 2015 року холодною зброєю не являється, а відноситься до господарчо-побутових ножів (Т-2 а.с.28-32).
Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 вересня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_39 , ОСОБА_24 впізнали ОСОБА_14 (Т-2 а.с.33-37, 38-42).
Протоколом про проведення слідчого експерименту від 20 жовтня 2015 року та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом, де ОСОБА_14 повідомив, що погано пригадує події 22 серпня 2015 року, однак, вийшовши з-за кута будинку, отримав три удари палкою по голові, від яких на ній тріснула шкіра, потекла кров. Одною рукою тримався за голову, а другою витягнув з-за пояса ніж, яким намагався налякати нападників, зробивши крок на зустріч одному з них, внаслідок чого вони порозбігались. Від будинку АДРЕСА_7 побіг по вул. Радянській, біг швидко, попереду себе нічого не бачив, наштовхнувся на автомобіль марки «Тойота Корола», в правій руці тримав ніж, відкрив у такому передні пасажирські двері і сів до салону, сказав жінці, що сиділа на місці водія, щоб рушала, що віддячиться, при цьому двигун транспортного засобу був заведеним. Вона сказала, що в неї дитина, злякалась, оскільки ножа з рук він не випускав, тому вона вийшла з нього і забрала дитину, що сиділа ззаду. Намагався закрити дверку автомобіля правою рукою, у якій тримав ніж, оскільки ліва була зламана, жінка кілька раз підходила до автомобіля, але він закрив двері, витиснув педаль щеплення та й поїхав по вул. Радянській у сторону вокзалу. Вподальшому почав втрачати свідомість, дальше подій не пригадує, лише пригадує, як виходив з автомобіля з ціллю біжати, в яку сторону біг не пам`ятає, хоч за ним вже ніхто не біг (Т-2 а.с.65-66,69).
Протоколом про проведення слідчого експерименту від 23 жовтня 2015 року з потерпілою ОСОБА_16 та оглянутим відеозаписом, відповідно до яких остання дала аналогічні пояснення про обставини вчинення відносно неї злочину, що й в судовому засіданні (Т-2 а.с.67-69).
Протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 жовтня 2015 року, відповідно до яких ОСОБА_40 , ОСОБА_27 впізнали ОСОБА_14 (Т-2 а.с.71-75, 76-80).
Звітом про визначення ринкової вартості транспортного засобу марки «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до якого вартість транспортного засобу становить 348.580 грн., без урахування ПДВ (Т-2 а.с.81-102).
Повідомленням про заміну раніше повідомленої підозри від 26 жовтня 2015 року, ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України (Т-2 а.с.103-105).
Судом також досліджувались й інші докази, надані прокурором, однак такі не становлять доказової бази, судом до уваги не приймаються, а саме:
Висновок експерта № 31/01-104 від 31 серпня 2015 року на поверхні ножа виявлені сліди нашарування речовини бурого кольору у вигляді переривчатих та змазаних папілярних ліній, які для ідентифікації не придатні (Т-1 а.с.220-224).
Висновок експерта № 31/01-105 від 07 вересня 2015 року з двох слідів пальців рук вилучених з водійських дверцят автомобіля «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_1 для ідентифікації не придатні, інший слід залишений не ОСОБА_14 (Т-1 а.с.228-233).
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Суд вважає наведені показання свідків та потерпілих чіткими, послідовними, такими, що відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються іншими зібраними досудовим слідством та перевіреними в судовому засіданні доказами. Цим показанням суд надає віру, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних у справі доказів, крім того, останні ретельно в деталях описали обставини та мотиви вчинення злочину.
Висновки судово-медичних експертиз, проведені висококваліфікованими експертами, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні матеріалів кримінального провадження, зроблені на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому дані висновки можливо покласти в основу прийнятого рішення.
Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого та захисту про те, що в ході розгляду кримінального провадження не доведено умислу ОСОБА_14 на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, вважає такі непереконливими, виходячи з наступного.

Є такими, що спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами по справі показання обвинуваченого про те, що він захищався від агресивних дій невідомих осіб, які нанесли останньому тілесні ушкодження, діяв в межах крайньої необхідності, дії останніх сприймав як загрозу своєму життю та мав реальні підстави боятися таких дій. В ході з`ясування обставин справи судом не встановлено та не підтверджено жодними доказами у справі, окрім показань самого обвинуваченого, того факту, що свідки погрожували обвинуваченому чи вчинили дії, які б загрожували йому життю, від яких він зобов`язаний був захищатись. Навпаки, з досліджених в ході розгляду кримінального провадження доказів, суд вважає, що поведінка ОСОБА_14 була агресивною у відношенні до усіх учасників кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_14 справляв нужду на подвір`ї будинків, що по АДРЕСА_8 , на що свідок ОСОБА_24 звернула йому увагу та зробила зауваження щодо непристойності вчинення даних дій на очах у дітей, натомість ОСОБА_14 завдав їй удар в область обличчя та копнув ногою у живіт. Свідок ОСОБА_41 підтвердила інцидент між ОСОБА_14 та ОСОБА_24 , вказала, що сиділа на лавочці з сусідками під будинком, обвинувачений оминувши їх, розвернувся та підбіг з ножем на них, мовляв, що всіх заріже. При цьому останні не вчинили жодних дій у сторону обвинуваченого, не висловлювались у адресу такого. Дані обставини підтвердила й свідок ОСОБА_35 , яка звернувшись до обвинуваченого на ім`я, зупинила незаконні дії останнього. В подальшому, ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , яким про побиття ОСОБА_24 розповіла дружина ОСОБА_27 по телефону, побачили ОСОБА_14 , що бігав під будинком з ножем, окликнули такого, однак останній накинувся на ОСОБА_26 з ножем, завдавши йому в дану частину тіла три удари ножем. З метою зупинити незаконні дії ОСОБА_14 , зламали палку, якою намагались вибити ніж з рук обвинуваченого, завдавши удари йому по голові, однак палка зламалась, а ніж залишився у руках обвинуваченого. Тоді ОСОБА_27 та ОСОБА_26 почали від такого втікати, а коли відірвались від нього, побачили, що ОСОБА_14 направився в сторону магазину «Січ», де викрав автомобіль у потерпілої.

Показання свідків відносно того, що коли палка зламалась, і ножа з рук ОСОБА_14 вони не вибили, тому почали втікати від такого підтверджуються і показаннями обвинуваченого, які дані ним в ході проведення слідчого експерименту, в якому ОСОБА_14 зазначив, що зробивши крок з ножем до невідомого нападника, останній та решта почали відступати та розбіглись. Тобто в судовому засіданні достеменно встановлено, що ОСОБА_14 ніхто не переслідував, зокрема під час надання суду пояснень, обвинувачений неодноразово міняв свої показання щодо переслідування його невідомими особами, обвинувачений пояснював суду, що коли почав рух автомобіля ОСОБА_42 , то один з нападників вже був біля такого, на уточнююче запитання суду, вказав, що біля вежі чув лише їх тупіт ніг, а коли сидів у автомобілі, то їх не бачив.

Право захищати своє життя й здоров`я, а також життя й здоров`я інших осіб від протиправних посягань є невід`ємним правом кожної людини й гарантовано ст. 27 Конституції України.
Згідно з положеннями статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Позбавлення життя не розглядається як таке, що вчинене на порушення цієї статті, якщо воно є наслідком виключно необхідного застосування сили для захисту будь-якої особи від незаконного насильства (с. 2, ч. 2, п. А Конвенції).
Для з`ясування наявності загрози, внаслідок чого виникає стан, необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність та характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну крайньої необхідності.
Крайня необхідність - це такий збіг обставин, за якого виникла безпосередня небезпека для певного об`єкта, зберегти який можна, лише заподіявши шкоду іншому, менш цінному об`єктові. Інакше кажучи, правомірним вважається заподіяння (за наявності загальної небезпеки) шкоди одним цінностям, що охороняються правом, з метою відвернути шкоду більш значним цінностям, які теж охороняються правом.

Умовами, що визначають правомірність крайньої необхідності є наявність небезпеки заподіяння шкоди об`єктові захисту, небезпека, що виникла, має бути наявною, дійсною, тобто вона виникла, існує і ще не минула, небезпека має бути невідворотною, а її усунути неможливо без заподіяння шкоди іншим цінностям, що також охороняються правом, шкода має завдаватися так званим третім особам, якщо шкода завдається нападнику, то вчинене розглядається за правилами про необхідну оборону, особа завдає шкоду, будучи зобов`язаною або вимушеною до цього об`єктивними обставинами, заподіяна шкода має бути меншою, ніж відвернена шкода.

Небезпека вважається невідворотною, якщо її неможливо було усунути іншим, більш ощадливим способом, крім того, який був застосований у даних конкретних умовах. Отже, крайня необхідність має вважатися відсутньою, якщо в особи була можливість запобігти загрозі небезпеки без заподіяння шкоди стороннім благам або можна було застосувати менш небезпечний спосіб дій, але особа не використала ні тієї, ні іншої можливості.

Суд вважає, що у обвинуваченого ОСОБА_14 була можливість уникнення будь-яких конфліктних ситуацій з потерпілою та свідками, останні діяли саме з метою захисту від незаконних дій обвинуваченого, а не як він вказує, що діяв з метою крайньої необхідності, оскільки дії невідомих чоловіків ( ОСОБА_27 та ОСОБА_26 ) він сприймав як реальну загрозу своєму життю. З агресивної поведінки ОСОБА_14 та показань свідків, що допитувались у судовому засіданні, потерпілої, саме вони сприймали дії обвинуваченого та його агресивну поведінку як загрозу своєму життю. З встановлених в судовому засіданні обставин встановлено, що дії ОСОБА_27 та ОСОБА_26 були з метою зупинення нападника ОСОБА_14 , що погрожував ножем та розправою, їх дії розцінювались ОСОБА_14 як небезпека його життю, однак, така не була невідворотною, та як судом зазначалось вище та встановлено в судовому засіданні, за обвинуваченим до моменту заволодіння транспортним засобом ніхто не біг, на думку суду дану небезпеку, яку сприймав обвинувачений можливо було усунути більш ощадливим способом, крім того, який був застосований у даних конкретних умовах.

Як зазначила свідок ОСОБА_43 під час допиту в судовому засіданні, побачивши окривавленого ОСОБА_14 вона намагалась спитати його про допомогу, однак такий оминув її та цілеспрямовано направився до автомобіля марки «Тойота», що у неї склалось враження, що він сів у автомобіль до знайомої, тобто у ОСОБА_14 була можливість запобігти загрозі небезпеки без заподіяння шкоди стороннім благам, але він не використав даної можливості. Останній не залишився непоміченим для перехожих на площі, мав реальну можливість попросити допомоги у сторонніх осіб, однак даною можливістю не скористався.

Враховуючи вищенаведене, посилання обвинуваченого у своїх показаннях та його захисника на те, що він захищався і діяв у стані крайньої необхідності не ґрунтується на матеріалах справи і доказах, які досліджено судом.
З обставин справи вбачається, що обвинувачений самостійно спровокував конфліктні ситуації з свідками, наносячи необгрунтовні удари ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , погрожував ножем ОСОБА_44 , ОСОБА_31 та іншій жінці на ім`я ОСОБА_45 , що сиділи разом на лавці під будинком, мав реальну можливість уникнення конфліктів, однак він й надалі продовжував агресивно поводитись, а тому відсутні підстави вважати, що зі сторони потерпілого та свідків було небезпечне посягання, яке підлягало відверненню в даній конкретній обстановці.
При наведених обставинах ОСОБА_14 не перебував у стані крайньої необхідності, про що свідчить як відсутність знарядь нападу в руках свідків, так і самого нападу зі сторони потерпілої, окрім цього, про наведене свідчить й показання учасників кримінального провадження, а характер і засоби, які він застосував в даній ситуації були зумовлені його агресивною поведінкою, жодного небезпечного посягання зі сторони потерпілої в його сторону не було.
На переконання суду, характер та послідовність дій, вчинених обвинуваченим, у своїй сукупності свідчать про те, що він мав прямий умисел на вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, та про відсутність у даній ситуації як суспільно небезпечного посягання, яке вимагало свого негайного відвернення чи припинення, так і обов`язкових його ознак - раптовості та неготовності для його відбиття, у зв`язку з чим правова оцінка скоєного обвинуваченим злочину відповідає встановленим фактичним обставинам його вчинення.
Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що свідки та потерпіла, в той момент, коли обвинувачений незаконно заволодів транспортним засобом, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої не вчиняли щодо нього діянь, які б підпадали під дію КК України, ОСОБА_27 та ОСОБА_26 втікали від ОСОБА_14 , про що не заперечувалось ОСОБА_14 на слідчому експерименті, оскільки вибити ножа з рук останнього їм не вдалось, а тому перебування обвинуваченого у стані крайньої необхідності виключається.
Обвинувачений ОСОБА_14 усвідомлював характер своїх дій, можливі наслідки в результаті таких дій та свідомо бажав їх настання, що вказує на те, що обвинувачений мав умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з погрозою застосування насильства та не діяв в межах крайньої необхідності. Слід звернути увагу й на те, що знаряддя злочину - ніж в руках у обвинуваченого опинився невипадково.
Суд не приймає до уваги твердження обвинуваченого, що ножем, який визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні йому було завдано тілесні ушкодження, оскільки дане твердження не підтверджується актом та висновком експерта щодо огляду ОСОБА_14 . Крім того, судом вважає доведеним той факт, що саме ОСОБА_14 завдано технічних ушкоджень викраденому автомобілю, та враховує, що виявлені тілесні ушкодження у обвинуваченого могли бути спричинені й як наслідок даного ДТП. ОСОБА_27 та ОСОБА_26 у судовому засіданні зазначили про нанесення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень в область голови. Розмежування, які саме ушкодження могли бути завдані внаслідок нанесення ушкоджень свідками, а які могли бути завдані як наслідок ДТП експертизи не містять.
Крім того, суд вважає, що не знайшли свого підтвердження доводи захисту про те, що агресивна поведінка ОСОБА_14 була викликана нецензурною лексикою ОСОБА_24 в його сторону, оскільки в судовому засіданні даного факту встановлено не було та розцінюється судом як мета виправдання агресивної поведінки обвинуваченого.
Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку, що дії останнього органом досудового розслідування за ч.3 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, кваліфіковано правильно, оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об`єктивних підстав вжив всіх необхідних заходів для з`ясування та встановлення істини у кримінальному провадженні, здобувши усі можливі докази та давши правильну оцінку, як показанням потерпілих та свідків, так і висновкам, проведених експертиз.
Суд вважає, що підстави для виправдання ОСОБА_14 за ч.3 ст. 289 КК України та винесення виправдувального вироку відсутні.
Характер, хронологія і послідовність дій обвинуваченого, а також об`єктивна спроможність дорослої осудної людини оцінювати життєву ситуацію, на думку суду, дає підстави вважати, що ОСОБА_14 дійсно вчинив злочин умисно. Раптовість дій ОСОБА_14 , неможливість адекватного захисту від таких дій, погроз з його сторони, зокрема з застосуванням ножа, вказують на те, що останній усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, тобто діяв з прямим умислом, що дає суду підстави дійти висновку, що умисел обвинуваченого був спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_16 .

При винесенні вироку суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену в п.43 Рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», згідно якого Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом».

Після повного, справедливого і неупередженого дослідження всіх доказів по справі, які достатньо вагомі, чіткі і взаємоузгоджені, суд переконаний в істині факту вчинення злочину обвинуваченим поза розумним сумнівом і морально впевнений в тому, що обвинувачення спроможне і вважає, що вина ОСОБА_14 доведена зібраними доказами по справі і в його діях наявний склад злочину, передбачений ч.3 ст. 289 КК України.
Відповідно до вимог Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини права і свободи людини становлять абсолютну цінність, є невід`ємні і належать кожному від народження. В будь-якому суспільстві вони є важливим інститутом, за допомогою якого і регулюється правовий статус особи, межі вторгнення в її особисту сферу, встановлюються гарантії захисту і реалізації її прав і свобод. Тому їх забезпечення - одна з найголовніших функцій держави.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винних, та обираючи покарання ОСОБА_14 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на психіатричному обліку не перебуває, у наркологічному обліку з 08 вересня 2015 року з діагнозом психічний поведінчастий розлад, внаслідок зловживання опіоїдів, синдром залежності, а також те, що вину у вчиненні злочину не визнав та не розкаявся, шкоду потерпілому ОСОБА_15 не відшкодував, після вчинення злочину не висловлював потерпілим своїх вибачень, агресивно поводився в продовж розгляду кримінального провадження, що підтверджує доводи про те, що він не розкаявся у скоєному, обтяжуючих та пом`якшуючих обставин судом не встановлено, та приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_14 та запобігання вчиненню ним нових злочинів можливе лише в умовах тривалої ізоляції засудженого від суспільства, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 289 КК України.
Суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, судом достовірно встановлено, що саме обвинуваченим заподіяно матеріальну шкоду потерпілому, а тому цивільний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю, частково чи відмовляє в ньому.
Нормами ч.2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Положеннями п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року передбачено, що при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Суд вважає обгрунтовним суму завданої матеріальної шкоди ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_15 у розмірі 348.580 грн., що підтверджується звітом про оцінку, тому саме така сума підлягає до задоволення.
Процесуальні витрати у справі за проведення експертизи у розмірі 245 грн. 52 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_14 .
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме, автомобіль «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору підлягає поверненню власнику ОСОБА_15 , якому залишити у власності, телефон марки «Самсунг» підлягає поверненню ОСОБА_14 , ніж, зразок крові, залишки фр-та марлі зі змивом з панелі та керма автомобіля, залишки контрольного фр-та сухої марлі, залишки контрольного фр-та зволоженої марлі, залишки змивів та витяжки на ниточках марлі підлягають знищенню.
Суд враховуючи, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, особу обвинуваченого ОСОБА_14 , вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_14 до вступу вироку в законну силу залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 23, 89, 95, 121, 124, 127, 129, 118, 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, колегія суддів

у х в а л и в :
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_46 рахувати з моменту взяття під варту з 04 вересня 2015 року, зарахувавши й строк його затримання з 22 по 25 серпня 2015 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_46 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Позов ОСОБА_20 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_20 348.580 грн. завданої матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_13 245 грн. 52 коп. процесуальних витрат за проведення експертизи.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме, автомобіль «Тойота Корола» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору повернуто власнику ОСОБА_47 , якому залишити у власності;
телефон марки «Самсунг» повернути ОСОБА_46 , якому залишити у користуванні;
ніж, зразок крові, залишки фр-та марлі зі змивом з панелі та керма автомобіля, залишки контрольного фр-та сухої марлі, залишки контрольного фр-та зволоженої марлі, залишки змивів та витяжки на ниточках марлі знищити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, та може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

ГОЛОВУЮЧА ОСОБА_48

СУДДІ ОСОБА_49

ОСОБА_50

Оригінал вироку.