АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/1174/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

підозрюваної ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_11 , та апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено частково клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в певний період доби, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби строком до 15.04.2016 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України відносно
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, громадянки України, заміжньої, не маючої на утриманні неповнолітніх дітей, працюючої помічником адвоката, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши наявність підозри у вчиненні ОСОБА_11 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, тяжкість діяння та загрозу можливого покарання, дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, а також врахувавши те, що органом досудового розслідування не наведено достатніх даних вважати, що застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, прийшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваної ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, який на думку слідчого судді в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_11 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2016 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі захисник вказує, що постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя прийшов до висновків про обґрунтованість підозри ОСОБА_11 у вчинені інкримінованих їй злочинів, однак не навів будь-яких доводів та не посилався на будь-які обставини або докази, які б підтверджували обґрунтованість вказаної підозри, у зв`язку з чим таке твердження суду є безпідставним та необґрунтованим та не може бути взято до уваги.
Крім того зазначає, що з урахуванням відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_11 посилання на те, що підозрювана може переховуватись від слідства лише у зв`язку з існуванням загрози суворого покарання безпідставне, оскільки підозрювана не визнає себе винною, прагне довести свою невинуватість усіма існуючими процесуальними засобами, а відтак сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, оскільки особисто зацікавлена в тому, щоб дана справа швидше закінчилась, та не має на меті переховуватись від слідства чи суду.
Також захисник вказує, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не обґрунтована недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, з урахуванням того, що слідчий суддя взагалі не встановив жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Посилається також на вимоги ч. 3 ст. 176 КПК України відповідно до якої слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. Таким чином вважає, що враховуючи зазначену норму КПК України, а також те, що навіть сам слідчий суддя встановив відсутність всіх обставин (їх сукупності), передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити.
Крім цього зазначає, що оскаржуване рішення суперечить ч. 4 ст. 194 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя може обрати більш м`який запобіжний захід, навіть якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Проте слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі встановив відсутність таких ризиків, одночасно застосовуючи більш м`який запобіжний захід з посиланням на ч. 4 ст. 194 КПК України.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник підозрюваної акцентує увагу суду на відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 інкримінованих їй кримінальних правопорушень та на відсутності доказів, які б підтверджували оголошену ОСОБА_11 підозру, а тому за таких обставин сторона захисту вказує на відсутність правових підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом для застосування будь-якого запобіжного заходу до останньої та просить відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді, які в ній викладені такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваної ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, у розмірі не менше суми завданих злочинами збитків, а саме 2523000 грн.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги прокурор наголошує на тому, що ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється, у тому числі, й у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, однак слідчим суддею, на думку сторони обвинувачення, не враховано тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваної, її зв`язки із іншими свідками та підозрюваними у вказаному кримінальному провадженні, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.
Заслухавши доповідь судді, думку захисників та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу з доповненням захисника ОСОБА_9 та просили її задовольнити в повному обсязі, а проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, а апеляційну скаргу захисника вважає такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000409 від 20 травня 2015 року, за підозрою колишнього Міністра юстиції України ОСОБА_13 , та її заступника керівника апарату ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, а також за підозрою ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_11 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, які полягали в пособництві у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, а також у умисних діях, які виразилися у пособництві у службовому підробленні, а саме складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України.
15.03.2016 р. ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України.
23.03.2016 р. слідчий в особливо важливих свправах другого слідчого відділу Управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , посилаючись на те, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих й кримінальних правопорушень, одне з який, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України є особливо тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також посилаючись на характеризуючі дані про особу підозрюваної, в їх сукупності та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості ОСОБА_11 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, ховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вважає що застосування до підозрюваної інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

24.03.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого було задоволено частково та до підозрюваної ОСОБА_11 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби строком до 15.04.2016 року, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана ОСОБА_11 , вислухана думка прокурорів та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_11 , у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваної, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_11 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_11 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_11 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до неї такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_11 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Зазначені в апеляційній скарзі з доповненнями доводи та підстави, з яких захисник підозрюваної просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що слідчим та прокурором достатньо не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_11 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, зокрема за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України, особу підозрюваної, яка раніше не судима, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, має на утриманні особу похилого віку, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в певний період доби до останньої.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд частково задовольнив клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_11 на свободу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_11 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би її належну процесуальну поведінку та виконання нею процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності лише часткового задоволення клопотання слідчого.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_11 , даних про її особу, в їх сукупності, обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 197, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 р., якою задоволено частково клопотання слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_12 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в певний період доби, відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби строком до 15.04.2016 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_11 та апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

__________ ______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4