В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013793 від 10.09.2015 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що у ОСОБА_7 09 вересня 2015 року, близько 22 години 00 хвилин, перебуваючого на робочому місці на автомийці за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

В подальшому, 10 вересня 2015 року о 00 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що на вказаній автомийці нікого з сторонніх осіб немає і ніхто не спостерігає за його злочинними діями, підійшов до дверей начальника автомийки та упершись на вхідні двері за допомогою поштовху плеча віджав вказані пластикові двері та незаконно проник в середину вказаного приміщення, де таємно вчинив крадіжку наступних речей: ноутбук «Apple MacBook White», модель A1181, діагоналлю 13 дюймів, вартістю 6000 гривень, вініловий програвач для діджеїнгу «Technics 1210 mk2», вартістю 12000 гривень, джинсові брюки «Bershka» темно-синього кольору, вартістю 1000 гривень, кросівки «Nike» із замші сірого кольору, вартістю 2500 гривень, ботинки зимові «Timberland» зі шкіри (нубук) темно-синього кольору, вартістю 3500 гривень, екіпірування для лижного спору (куртка чорного кольору, балаклава чорного кольору, брюки жовтого кольору, лижні сонцезахисні окуляри), загальною вартістю 20000 гривень, рюкзак «Derby» зі шкіри світло-коричневого кольору, вартістю 1200 гривень, туристичний рюкзак із тканини кольору «хаки», вартістю 1500 гривень, ноутбук «ASUS», чорного кольору (кришка чорний глянець), вартістю 6000 гривень, ножі, в кількості трьох штук загальною вартістю 10000 гривень, автомобільний холодильник вартістю 1800 гривень, гроші в сумі близько 700 гривень різними купюрами.

Після чого, ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна підійшов до приміщення кафе, яке облаштоване при автомийці та за допомогою ключів, які він знайшов в приміщенні кабінету начальника, відчинив і проник в середину, де таємно вчинив крадіжку наступних речей: плазмовий телевізор марки «LG», діагоналлю 32 дюйми, вартістю 8500 гривень, монітор «ViewSonic», діагоналлю 19 дюймів, вартістю 4500 гривень, приставка для ІР-телебачення «MAG 250», вартістю 1800 гривень.

Після чого ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 81000 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими під час досудового розслідування справи обставинами.

Покази обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_9 , який дав покази, в яких підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України та тих обставин, що стосуються цивільного позову.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в інше приміщення.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації, спосіб життя (раніше судимий, не одружений, не працює, має середню освіту), наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім (дитина), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, фактичного їх обґрунтовування обставинами, які відповідно до норм КК України є не припустимим, оскільки не дають підстав для звільнення його від відбування покарання або ж його призначення із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, які вказують в своїй сукупності, у даному конкретному випадку, на те, що тяжкість вчиненого ним злочину та його особа з іншими вищезазначеними обставинами встановленими у цьому провадженні не свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання чи за допомогою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 185 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), суд виходить з наступного.
Потерпілий/цивільний позивач ОСОБА_9 , у судовому засіданні пояснив суду, що вартість викраденого майна становить у сумі 81000 гривень. Проте частину майна йому повренуто, тому просив стягнути з обвинуваченого лише шкоду, яка складається з вартості неповернутого майна в сумі 37500 гривень.
У судовому засіданні цивільний відповідач заявлений цивільний позов визнав.

А, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, частиною 1 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі, враховуючи фактичне визнання позову відповідачем та його готовність відшкодувати позивачеві завдану ним шкоду.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, а саме з 11.10.2015 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, згідно даних обвинувального акта, відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 11.10.2015 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду у розмірі 37500 (тридцять сім тисяч п"ятсот) гривень 00 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013793 від 10.09.2015 залишити у володінні власників, окрім, як диску з відеозаписом, який залишити в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1