справа № 488/738/16-к
провадження № 1-кп/488/149/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.04.2016 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю
секретаряОСОБА_2
прокурора:ОСОБА_3
обвинуваченого: захисника обвинуваченого:ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Першоуральська Свердловської області Російської Федерації, громадянин України, руський, освіта неповна середня, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-24.03.2009 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 263 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробування строком на 1 (один) рік;

-23.06.2009 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 1 статті 309 КК України до штрафу у розмірі 850,00 гривень;

-24.06.2011 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 15 частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, статтями 70, 71 КК України до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнений 31.07.2014 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року;

-10.03.2015 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
14.01.2015 року о 19:00 годині обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 в ході вживання спиртних напоїв, керуючись корисливим умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, діючи відкрито та застосувавши до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді синців правої половини грудної клітини, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, заволодів належним потерпілому майном, а саме:

-електронними кухонними вагами, вартістю 300,00 гривень;

-столовим набором посуду на 12 осіб «SwissHome», вартістю 5.000, гривень;

-мобільним телефоном LG KP 105, вартістю 700,00 гривень;

-сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 10,00 гривень;

-ручним електричним ліхтариком, вартістю 100,00 гривень;

-рибацькими котушками в кількості 2 одиниць, марки «Кобра» ,вартістю 135,00 гривень за одиницю, загальною вартістю 270,00 гривень;

-двома банківськими картками, що не мають для потерпілого матеріальної цінності;

-однією дисконтною карткою, що не має для потерпілого матеріальної цінності;

-джинсами чорного кольору марки «Talace», вартістю 500,00 гривень;

-светром темно-зеленого кольору марки «Ranaan», вартістю 400,00 гривень;

після чого скрився з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення, тим самим спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 7.280,00 гривень.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою вину визнав повністю, пояснивши, що дійсно, 14.01.2016 року, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, із метою заволодіння майном потерпілого, завдав останньому декілька ударів рукою в область голови та грудей та заволодів належним йому майном, вказаним вище. У вчиненому кається, сприяв проведенню досудового слідства.

Винність ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, окрім визнання вини самим обвинуваченим, також підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.

З інформації, що міститься у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.01.2016 року (а.п. 31), вбачається, що потерпілий повідомив про відкрите викрадення належного йому майна, після чого був проведений огляд місця події в ході якого нічого не вилучалося (а.п. 33-37). Вартість майна, що стала предметом кримінального правопорушення, не заперечується учасниками провадження та підтверджується інформацією, що міститься у товарних чеках (а.п. 38-43)

Столовий набор посуду на 12 осіб «SwissHome», що став предметом кримінального правопорушення, виданий слідчому свідком ОСОБА_10 (а.п. 44), оглянутий (а.п. 45-49), визнаний речовим доказом та переданий на зберігання потерпілому (а.п. 50).

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідок ОСОБА_10 впізнала обвинуваченого, як особу, що продала їй вказане майно (а.п. 51, 52).

Частина майна, що стала предметом кримінального правопорушення, а саме ручний електричний ліхтарик, джинси чорного кольору та светр темно-зеленого кольору марки «Ranaan», видані обвинуваченим, оглянуті (а.п. 53), визнані речовими доказами (а.п. 54) та передані на зберігання потерпілому (а.п. 55).

З інформації, що мітиться у висновку експерта № 20 від 26.01.2016 року (а.п. 57) вбачається, що потерпілому спричиненні тілесні ушкодження у вигляді крововиливів правої половини грудної клітини, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У відповідності до частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників провадження, судом прийняте рішення про недослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто усіх вищевикладених обставин. При цьому, судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин, сумніві щодо добровільності їх позиції відсутні. Судом також роз`яснено учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину). Дії обвинуваченого, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно, судом кваліфікуються за частиною 2 статті 186 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній (а.п. 61), не одружений, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічного злочину (а.п. 62-63, 64-68), нове кримінального правопорушення вчинив протягом призначеного вироком суду іспитового строку (а.п. 69-70, 71), не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 72, 73), перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «синдром залежності від алкоголю, зловживання канабіноїдами» (а.п. 74, 75) за місцем проживання характеризується дільничним інспектором міліції негативно (а.п. 76).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, який є умисним, корисливим, насильницьким, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає каяття обвинуваченого, визнання ним вини. Суд не погоджується із думкою захисника обвинуваченого щодо можливості врахування часткового відшкодування завданого збитку в якості ще однієї обставини, що пом`якшує покарання, оскільки по-перше, майно було повернуте лише в ході проведення слідчих дій, після відкриття кримінального провадження, по-друге, частина майна повернута не обвинуваченим, а іншою особою свідком ОСОБА_10 , по третє, частина майна, що стала предметом кримінального правопорушення, потерпілому не повернута, іншим шляхом вказана шкода також не усунена.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до пункту 15 частини 1 статті 67 КК України, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд доходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк, що буде достатнім як для покарання обвинуваченого, так і для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 10.03.2015 року обвинувачений був засуджений за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки та звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, таким чином, новий злочин вчинив в період іспитового строку, тому остаточне покарання, з урахуванням вимог статті 71 КК України, суд визначає шляхом часткового приєднання покарання, невідбутого за попереднім вироком.

15.01.2016 року обвинувачений був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України (а.п. 58-60), ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 18.01.2016 року (а.п. 17) до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в ході судового розгляду був продовжений до 12.05.2016 року (а.п. 18) та є чинним на даний час.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, не відбуте за вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 10.03.2015 року та за сукупністю вироків визначити ОСОБА_11 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбуття ОСОБА_12 призначеного покарання обчислювати з дня його затримання 15.01.2016 року, зарахувавши у даний строк період знаходження обвинуваченого під вартою по даному кримінальному провадженню з 15.01.2016 року по день, що передує дню набрання вироком законної сили включно із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення (тримання під вартою) за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі, а саме майно, що стало предметом кримінального правопорушення залишити за належністю потерпілому (а.п. 50, 64, 55).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1