ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2016 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000398, про обвинувачення ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мирне Барського району Вінницької області, громадянка України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працює, одружена, раніше не судима;

у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

потерпілого Ібрагім ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

соціального педагога ОСОБА_7 , -

УСТАНОВИВ:

05.08.2015 близько 21.00 год. у дворі будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3 під час короткотривалого конфлікту з малолітнім ОСОБА_8 умисно нанесла останньому один удар правою долонею по щоці, після чого взяла потерпілого за ліве вухо, тягнула та крутила його. Потім нанесла один удар кулаком в область грудей та один удар кулаком по спині потерпілого. Вказаними діями ОСОБА_3 завдала потерпілому ОСОБА_8 фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкриміновано, не визнала. Пояснила суду, що дійсно 05.08.2015 між нею та ОСОБА_8 виникла конфліктна ситуація. Обвинувачена повідомила, що у той день її онучка поскаржилася, що ОСОБА_8 ображав її та штовхнув. Тому ОСОБА_3 підійшла до потерпілого і запитала як він назвав її онучку, на що останній не ввічливо відповів: «Ти ще будеш тут командувати!». Після таких слів обвинувачена підійшла до Ібрагім ОСОБА_5 , взяла його за ліве вухо і сказала, щоб він зі своєю мамою так говорив. При цьому обвинувачена пояснила, що не крутила та не тягнула за вухо, а тримала вухо 1 секунду. Під час спілкування з ОСОБА_8 були присутні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ще одна сусідка, яка не запрошена у якості свідка.

На запитання головуючого обвинувачена пояснила, що вважає свій вчинок неправильним, однак просити вибачення не вважає за потрібне.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 у присутності законного представника ОСОБА_6 та соціального педагога ОСОБА_7 суду пояснив, що вдень 05.08.2015 він з ОСОБА_11 сиділи на лавці біля будинку АДРЕСА_2 . До них підійшла ОСОБА_12 , яка є онукою ОСОБА_3 . ОСОБА_12 сказала їм, щоб вони йшли з тієї лавки, бо вона знаходиться біля її вікна, і це її лавка. Настя почала з нею сваритися, потерпілий мовчав. Каріна висловила образу на адресу потерпілого, на що він у відповідь назвав її «картошкою». У той же день ввечері, коли ОСОБА_8 був у дворі будинку, у якому мешкає, до нього підійшла ОСОБА_3 та запитала як він назвав її онуку, він промовчав. Тоді ОСОБА_3 вдарила його долонею по щоці, після чого потерпілий відповів: «картошка», тоді ОСОБА_3 взяла правою рукою за його ліве вухо та почала викручувати. Погрожуючи, якщо ще раз зачепить ОСОБА_12 , то вона його приб`є, ОСОБА_3 вдарила потерпілого кулаком у груди. Після чого пішла, відійшовши кілька кроків обвинувачена повернулася та нанесла ще один удар кулаком по спині потерпілого. Потерпілий пояснив, що від дій ОСОБА_3 у нього пекло та було червоне вухо, а удари у груди та по спині були болючими.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні суду пояснила, що на початку серпня 2015 року ввечері у дворі будинку АДРЕСА_2 вона бачила як ОСОБА_3 запитувала у Ібрагім ОСОБА_5 як він обзивав ОСОБА_12 , але той промовчав. Після чого ОСОБА_3 дала потерпілому ляпаса (удар долонею по обличчю) та потерпілий сказав «картошка». Тоді ОСОБА_3 взяла ОСОБА_8 за вухо та викручувала його, била його у груди та трясла ним, відійшла на кілька кроків, повернулася та ще вдарила його по спині. Під час насильницьких дій ОСОБА_3 погрожувала, що якщо він ще раз зачепить ОСОБА_12 , то вона його заб`є. Хлопчик сидів наляканий, по обличчю було видно, що йому боляче.

На запитання прокурора свідок уточнила, що потерпілий ніякими словами не провокував поведінку обвинуваченої.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що знаходиться у нормальних стосунках з обвинуваченою, що і підтвердила остання. Щодо обставин кримінального провадження свідок показала, що у серпні 2015 року під вечір у дворі будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_3 підійшла до Ібрагім ОСОБА_5 , який сидів за столиком, та запитала як він називав ОСОБА_12 , хлопчик промовчав, тоді ОСОБА_3 вдарила його по обличчю долонею, потім взяла його з вухо, після цього кулаком била у груди та по спині. Ібрагім ОСОБА_5 виглядав наляканим, дії ОСОБА_3 налякали усіх присутніх. Крім свідка, обвинуваченої та потерпілого у дворі були присутні ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою, її вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та обставини його вчинення, крім показань потерпілого підтверджуються письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, а саме, даними:

- заяви ОСОБА_6 від 05.08.2015, у якій вона просить прийняти міри до ОСОБА_3 , яка нанесла тілесні ушкодження її синові Ібрагім ОСОБА_5 ;

- висновку експерта №138 від 06.08.2015, відповідно до якого тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не було виявлено. Разом з тим, експерт не виключив можливості фізичної дії відносно ОСОБА_8 ;

- протоколу огляду місця події від 08.02.2016 з фототаблицями, що проведений за участі потерпілого, у присутності понятих, законного представника потерпілого та педагога, відповідно до якого зафіксовано пояснення потерпілого, аналогічні тим, що він дав під час судового засідання, а також було оглянуто місце завдання удару, вчинення інших насильницьких дій, що завдали фізичного болю потерпілому.

Постанова про залучення законного представника, рапорт про прийняття повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, постанова про призначення експертизи, що надані прокурором, стверджують допустимість доказів, здобутих у ході досудового розслідування та досліджених у ході судового розгляду.

Суд не приймає показання обвинуваченої ОСОБА_3 щодо невчинення насильницьких дій відносно ОСОБА_8 , як доказ її невинуватості, оскільки її показання спростовуються показаннями потерпілого та свідків, які у свою чергу узгоджені між собою та повністю кореспондуються з доказами, зібраними у ході досудового розслідування, та дослідженими під час судового розгляду.

Дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доведена i її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_3 підлягає покаранню за вчинене нею кримінальне правопорушення.

При обранні міри покарання обвинуваченій, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину злочин, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченої ОСОБА_3 раніше не судима, що підтверджується даними вимоги ІЦ; посередньо характеризується за місцем проживання, що підтверджується даними довідки-характеристики Барської міської ради Вінницької області №87 від 08.02.2016; на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується даними довідки Барської ЦРЛ від 08.02.2016.

Обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, тому судом дані питання не вирішувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 368, 370, 374, 376 КПК України та ст. 65 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: