Дата документу 25.03.2016
Справа № 501/507/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2016 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Іллічівська Одеської області, громадянина України, українця за національністю, який має вищу освіту, раніше не судимого, на утримані малолітніх дітей немаючого, та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,
В період часу з серпня 2015 року по січень 2016 року, ОСОБА_4 , не будучи у встановленому законом порядку зареєстрованим як суб`єкт господарської діяльності, та не будучи посадовою особою суб`єкта господарювання, що має право на здійснення операцій з металобрухтом, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи умисел на порушення порядку здійснення операцій з металобрухтом, з порушенням вимог статті 4 Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999, в гаражному приміщені що розташоване в АДРЕСА_2 , яке ОСОБА_4 орендував за усною домовленістю з ОСОБА_5 , незаконно приймав від фізичних осіб за готівковий рахунок брухт чорних металів з метою його подальшої реалізації.
Так, 14.01.2016 працівниками поліції при проведенні огляду в гаражному приміщенні, що розташоване в АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено брухт чорних металів, загальною вагою 4850 кг брухту чорного металу, який ОСОБА_4 , прийняв від населення за готівковий рахунок та зберігав з метою подальшого збуту, а також знаряддя злочину, а саме механічний кантер, в кількості 1 штуки які він використовував у незаконній діяльності.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися в здійсненні операцій з металобрухтом чорних металів без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбаченого законодавством, ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 213 КК України.
29 лютого 2016 року між сторонами кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_4 , процесуальним прокурором ОСОБА_3 і захисником обвинувачуваного адвокатом ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.
За цією угодою сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.213 КК України у вигляді обмеження волі строком один рік, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, наслідки її невиконання.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.213 КК України, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні зазначеної угоди. Його позиція підтримана захисником ОСОБА_6 .
Прокурор ОСОБА_3 просила затвердити угоду про визнання винуватості від 29 лютого 2016 року укладеної між нею, обвинувачуваним ОСОБА_4 і захисником ОСОБА_6 .
Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, приходить до наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.
Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченого змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
Суд врахував наступні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 беззастережне визнання вини, щире каяття.
Обставини, що обтяжують його покарання - відсутні.
За таких обставин суд вважає можливим затвердити укладену між сторонами угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання у виді 1 року обмеження волі з застосуванням норм ст.ст.75 і 76 КК України.
Речові докази по справі: металобрухт та промислові ваги (платформа) без маркірованої позначки, загальною вагою 4850 кг., грошові кошти в сумі 505 гривень підлягають зверненню у дохід держави. Чорнові записи і блокнот знищенню (а.с.39).
Керуючись ст.ст.65, 75, 76 КК України, ст.ст.370, 374, 469, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 лютого 2016 року між прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_6 .
Визнати винуватим ОСОБА_4 у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та призначити йому покарання один рік обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази по справі: металобрухт, промислові ваги загальною вагою 4850 кг. і грошові кошти в сумі 505 гривень - звернути у дохід держави. Чорнові записи і блокнот знищити.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та засудженому. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1