АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/574/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/370/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 серпня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого, 29.02.2016 року Кременецьким районним судом за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений з випробовувальним строком на 1 рік, -

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання за даною статтею у виді 4 років позбавлення волі.

На підстав ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кременецького районного суду від 29 лютого 2016 року.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, замінено на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.

Початком відбуття покарання ухвалено вважати день взяття під варту 03 серпня 2016 року.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 09 березня 2016 року біля 20 години 45 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку ОСОБА_9 , умисно, з корисливою метою, підійшов до ОСОБА_10 , який в цей час також перебував в будинку за вище вказаною адресою та з нагрудної правої кишені куртки, в якій був одягнутий ОСОБА_10 , відкрито викрав грошові кошти в сумі 250 гривень. Після цього через невстановлений слідством проміжок часу ОСОБА_7 пішов з місця вчинення кримінального правопорушення, маючи можливість розпоряджатись викраденим.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок Кременецького районного суду від 03 серпня 2016 року та пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання, а саме на підставі ст.69 КК України застосувати до нього покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Звільнити ОСОБА_7 з під варти.

Вважає, що судом допущено істотне порушення вимог КПК України, неправильно застосовано Закон про кримінальну відповідальність, в зв`язку з чим вирок є незаконним та необгрунтованим.

Судом належним чином не враховано пом`якшуючих вину обставин, а саме: молодий вік обвинуваченого, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин (в січні померли двоє батьків обвинуваченого), малозначність заподіяних збитків.

Крім того вироком суду незаконно змінено ОСОБА_7 запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під варту, та незаконно взято останнього під варту в залі судового засідання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Кременецького районного суду від 03.08.2016р., скасувати та зменшити міру покарання. Застосувати до нього ст.66 та ч.2 ст.75 КК України. Вважає вирок суду незаконним, оскільки судом не взято до уваги пом`якшувальні його вину обставини, визнання вини та сприяння слідству.

Прокурор Кременецької місцевої прокуратури ОСОБА_11 у відповідності до ст.403 КПК України відмовився від апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які просили вирок суду скасувати та пом`якшити призначене покарання, прокурора, який вважає вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляції обвинуваченого та його захисника підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, за яке він визнаний винним та засуджений, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.186 КК України в апеляції не оскаржується.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, його молодий вік, те, що він посередньо характеризується по місцю проживання, потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання, а також обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи всі ці обставини, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах наближених до мінімальної санкції, передбаченої ч.2 ст.186 КК України, зважаючи, що таке покарання буде сприяти його виправленню та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Проте, суд першої інстанції, хоча у вироку і послався на всі ці обставини, про те не в повній мірі врахував їх при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

Так у відповідності до ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Так, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його молодий вік, те, що він посередньо характеризується по місцю проживання, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, думку потерпілого, який не наполягає на суворій мірі покарання, а також незначну суму завданої шкоди потерпілому, колегія суддів вважає, що призначена судом першої інстанції, міра покарання у виді 4 років позбавлення волі є надто суворою, та в даному випадку є достатні підстави для застосування ч.1 ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті за цей злочин, а саме у виді 1 року та 6 місяців позбавлення волі.

Дане покарання буде достатнім для перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Оскільки дане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_7 до повного відбування покарання за попереднім вироком Кременецького районного суду від 29 лютого 2016 року, покарання обвинуваченому слід призначити із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків

Водночас, зважаючи на стійку протиправну поведінку ОСОБА_7 , те що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, підстав для застосування положень ст.75 КК України, як про це порушується питання в апеляції обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 підлягають до часткового задоволення.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КПК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться в розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, на час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 перебував під попереднім ув`язненням з 03 серпня 2016 року по 26 жовтня 2016 року, яке йому слід зарахувати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 03 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.186 КК України змінити.

На підставі ст.69 КК України, призначити ОСОБА_7 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України у виді 1 (одного) року 6 місяців позбавлення волі, за цей злочин.

Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кременецького районного суду від 29 лютого 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 03 серпня 2016 року по 26 жовтня 2016 року.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2