465/7852/14-к
1-кп/465/130/16
У Х В А Л А
судового засідання
29.07.2016 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003172 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в :
В провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В судовому засідання від прокурора поступило клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, посилаючись на те, що ризики, які існували раніше не змінились та існують на даний час, а саме, що при звільненні ОСОБА_4 з під варти, останній може переховуватися від суду, є неодноразово судимий за вчинення злочинів пов`язаних із незаконним зберігання наркотичних засобів, немає постійного місця проживання, у зв`язку з чим існує ризики того, що він може переховуватись від суду, а також перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, а тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, дане кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 є тяжким.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник просили змінити на більш м`який.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, щодо продовження строку тримання під вартою, суд приходить до наступного висновку.

Щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 на більш м`який слід відмовити, оскільки відповідно ст. 201 КПК України до клопотання про зміну запобіжного заходу мають бути додані: копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання, однак доказів дотримання вказаних норм КПК України при заявлені клопотання про зміну запобіжного заходу суду не надано.

З матеріалів справи, справді, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, однак, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року у справі № 1-23/2003, запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, а запобіжний захід - тримання під вартою може бути застосований лише у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити.

Однак, станом на сьогоднішній день продовжує існувати ризики того, що при звільненні ОСОБА_4 з-під варти останній може переховуватись від суду з мотивів тяжкості покарання, яке потенційно йому загрожує, окрім того обвинувачений неодноразово судимий, останній раз Галицьким районним судом м. Львова 10.01.2013 року, немає постійного місця проживання та реєстрації, а тому з метою унеможливити переховування обвинуваченого від суду, суд приходить до переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім. Крім того, як встановлено судом, ухвалою суду від 12.12.2014 року при обранні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 визначено розмір застави у розмірі 65000 грн. за умовами внесення такої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області, ОСОБА_4 слід негайно звільнити з-під варти. У разі внесення вказаної застави ухвалою суду зазначено, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого, у разі внесення застави та наслідки їх невиконання, однак така внесена не була.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд зобов`язаний розглянути до спливу двомісячного строку.

Враховуючи те, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, так-як такі не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відтак, суд приходить до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Продовжити обвинуваченому за ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 26 вересня 2016 року включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1