Справа № 732/260/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/566/2016
Категорія - ч.1 ст.122 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хрипівка, Городнянського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком один рік, з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов прокурора задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь бюджету Городнянського району, Чернігівської області 3175 (три тисячі сто сімдесят п`ять) гривень 11 (одинадцять) копійок в рахунок відшкодування коштів, витрачених Городнянською Центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_8 .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 7167 (сім тисяч сто шістдесят сім) гривень 51 (п`ятдесят одна) копійка в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 процесуальні витрати в сумі 426 гривень 93 копійки.

Як встановлено судом першої інстанції, 30 серпня 2015 року близько 01 години 15 хвилин обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи біля сільського клубу за адресою: АДРЕСА_3 , у ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс два удари колінами в груди ОСОБА_8 , в результаті чого той впав на землю, а ОСОБА_6 умисно наніс йому два удари ногами в обличчя, чим завдав ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синця правої лобно-скроневої ділянки та множинними саднами обличчя, перелому шостого правового ребра, які згідно висновку експерта № 276 від 25.12.2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в порушення вимог ст.349 КПК України, під час судового розгляду було порушено порядок дослідження доказів. Згідно з даними, зафіксованими за допомогою технічних засобів, у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 хоча й визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому висунуте, але жодним чином не підтвердив ті обставини, які покладені в основу його обвинувачення. Вказав, що потерпілого він штовхнув, а можливо вдарив в груди 1 чи 2 рази, тобто фактично заперечував обставини інкримінованого йому діяння. Незважаючи, що обвинувачений фактично заперечував умисне спричинення тілесних ушкоджень в області грудної клітини, що істотно впливає на кваліфікацію дій, судовий розгляд проведено за правилами ч.3 ст.349 КПК України. Тобто суд мав провести повний судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з вказаних у ній обставин, обвинуваченого, який не заперечував проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурором ставиться питання про скасування вироку місцевого суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У вироку судом встановлено, що ОСОБА_6 умисно наніс два удари колінами в груди ОСОБА_8 , в результаті чого той впав на землю, а потім наніс йому два удари ногами в обличчя.

Як вбачається із звукозапису судового засідання, обвинувачений ОСОБА_6 під час дачі пояснень суду вказав, що спочатку відштовхнув потерпілого, а потім вдарив ОСОБА_8 в область грудної клітини два рази. Після цього він вдарив потерпілого в область голови.

Таким чином, пояснення обвинуваченого у судовому засіданні жодним чином не спростовують обвинувачення і фактичні обставини провадження в суді першої інстанції не оспорювались.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений також пояснив, що спочатку наніс два удари коліном потерпілому в груди, а після цього наніс удари потерпілому в область голови.

Тобто обвинувачений не заперечував умисне спричинення тілесних ушкоджень в області грудної клітини та голови потерпілого.

Крім того, в суд першої інстанції роз`яснив належним чином учасникам провадження наслідки розгляду справи в порядку ст..349 КПК України і прокурор погодився з таким порядком, зазначивши, що пояснення обвинуваченого в повній мірі відповідають обставинам встановленим органом досудового розслідування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження не були допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, а тому вирок суд не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417, 419 Кримінально-процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4