Справа № 357/9345/15-к
1-кп/357/57/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.02.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське Сквирського району Київської області, громадянина України, українець, освіта середня технічна, розлучений, офіційно не працюючого, пенсіонера, не судимого, проживає АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він в невстановлений час і в невстановленому слідством місці, працюючи таксистом на власному автомобілі «Мерседес бенс-240» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під час роботи пропонував клієнтам дівчат для надання інтимних послуг за гроші.

Так, 18 квітня 2015 р. близько 13 години ОСОБА_5 працюючи на власному автомобілі, перевозив клієнта ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення звідництва для розпусти під час розмови з останнім повідомив, що підшукає дівчину, яка надасть йому послуги інтимного характеру за грошову винагороду.

ОСОБА_5 маючи умисел на звідництво для розпусти, ігноруючи моральні засади суспільства в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, які виражаються в безладних статевих контактах, вирішив задовольнити прохання ОСОБА_7 , повідомивши останньому, що підшукає дівчину, яка надасть послуги сексуального характеру, так як в нього є знайомі такі дівчата, і таким чином вирішив вчинити звідництво для розпусти. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 зателефонував знайомій ОСОБА_8 та запропонував надати послуги сексуального характеру за грошову винагороду чоловікові з яким він її познайомить.

Після цього 18 квітня 2015 р. близько 14 години ОСОБА_5 реалізуючи свій намір на звідництво для розпусти, разом з ОСОБА_7 прибув до кафе «Ювентус», що по вул. П. Запорожця у м. Біла Церква на автодорозі Київ-Одеса, де знаходилась ОСОБА_8 та ОСОБА_5 познайомив його з останньою, як особою, яка зможе надати послуги сексуального характеру за грошову винагороду і таким чином ОСОБА_5 вчинив звідництво для розпусти. В результаті звідництва для розпусти, вчиненого ОСОБА_5 , ОСОБА_8 надала ОСОБА_7 послуги сексуального характеру, за які останній надав ОСОБА_8 гроші в сумі 200 грн.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 302 ч.1 КК України - звідництво для розпусти.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчинені злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України не визнав, повідомивши, що Коліпуп першим його просив відвезти до дівчат. Він йому не пропонував першим відвезти його до дівчат. З якою метою телефонував ОСОБА_9 , про що розмовляв чи домовлявся, чи сідала до машини ОСОБА_10 , не пам`ятає. Про що розмовляли між собою ОСОБА_11 і ОСОБА_10 не може сказати. Просить суд його виправдати.

Суд, дослідивши докази надані прокурором на підтвердження обвинувачення ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України, прийшов до висновку про не доведеність, що злочин, передбачений ст. 302 ч.1 КК України звідництво для розпусти, інкримінований ОСОБА_12 , вчинений ним, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що співробітниками сектору боротьби зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області 21.01.2015 р. була заведена оперативно-розшукова справа категорія «Захист» № 02/07/456/15.

18.02.2015 р. Апеляційним судом Київської області постановлена ухвала, якою надано дозвіл на проведення негласного оперативно-розшукового заходу: «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж», передбаченого ст. 263 КПК України стосовно ОСОБА_5 терміном на 60 діб.

16.03.2015 р. Апеляційним судом Київської області постановлена ухвала, якою надано дозвіл на проведення негласного оперативно-розшукового заходу: «аудіо-, відеоконтроль особи», передбаченого ст. 260 КПК України стосовно ОСОБА_5 терміном на 60 діб.

Згідно листа Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області № 21166 від 22.09.2015 р. оперуповноваженим СБЗПТЛ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_13 в ході здійснення оперативно розшукової діяльності на підставі Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» 18.04.2015 р. винесено постанову про зміну анкетних данних особі, яка надала допомогу та сприяла у здійсненні оперативно-розшукової діяльності. Даною постановою до особи вжито заходів безпеки, передбачених п. ж ч.1 ст. 7 Закону (забезпечення конфіденційності відомостей про особу). Особі присвоєно ім`я ОСОБА_7 .

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0001738, відомості до ЄРДР внесені 29.04.2015 р. з правовою кваліфікацією 303 ч.2 КК України, а 26.06.2015 р. ст. 302 ч.1 КК України.

Згідно із обвинувальним актом злочин, інкримінований ОСОБА_5 вчинений 18 квітня 2015 р. у період 13-14 години.

Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України надані наступні докази:

1. Свідок ОСОБА_7 (залегендована особа) суду повідомив, що до нього звернулися працівники міліції, сказали що є чоловік який зводить за гроші із дівчатами повіями. Він добровільно дав згоду працівникам міліції на конфіденційне співробітництво. Заяву на співробітництво із міліцією він підписував. Попередньо йому розказали, куди сідати і навіщо. Працівники міліції сказали, щоб він не провокував. Кошти були видані працівниками міліції. Як вони вручалися працівниками міліції йому не пам`ятає. Якісь підписував документи, які саме не пам`ятає. Але перед підписанням читав, написане відповідало дійсності. У середині квітня 2015 р., точної дати він не пам`ятає, він сів у таксі під керуванням ОСОБА_12 , сказав їхати на ОСОБА_14 , повідомивши, що їде до дівчат. Хоче знайти свою знайому дівчину. Потім говорив їхати в інші місця. Коли таксист почув це, то запропонував сам йому дівчат. Він дзвонив дівчатам домовлявся про зустріч. Потім вони приїхали до кафе «Ювентус» на ОСОБА_15 трасі по маршруту 17,18. Це було після обіду, дівчата стояли за метрів 50-100 від кафе «Ювентус». Він сидів попереду. Дівчата сіли на заднє сидіння. Як звати дівчат не пам`ятає. Здійснювалася повна фіксація: відео-аудіо за допомогою технічного засобу з самого початку і до кінця, пристроєм який був при ньому. Таксист ОСОБА_16 звертався до двох дівчат, але обслуговувала його одна дівчина. Більш доросліша залишилася. Більш молода надала йому послугу сексуального характеру, за яку він їй передав 200 грн.

Суд відхиляє показання свідка ОСОБА_7 , визнає відповідно до ст.86 ч.2,ст.87 ч.1, 89 ч.1,94 КПК України, їх недопустимим доказом винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України, а саме звідництво для розпусти, з наступних підстав.

Вказаний свідок ОСОБА_7 відповідно до вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» (далі Закон), в рамках ОРС категорії «Захист» № 02/07/456/15 від 21.01.2015 р. був залучений до здійснення 18 квітня 2015 р. негласного оперативно-розшукового заходу - аудіо, відеоконтроль особи ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_7 , оперативним підрозділом Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, був залучений 18 квітня 2015 р. до проведення негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину, а саме проведення спеціального слідчого експерименту.

18 квітня 2015 р. оперативним підрозділом Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, в рамках ОРС категорії «Захист» № 02/07/456/15 від 21.01.2015 р. із залученням свідка ОСОБА_7 , здійснено негласну слідчу (розшукову) дію, контроль за вчиненням злочину, а саме спеціальний слідчий експеримент, з одночасним аудіо, відеоконтролем ОСОБА_5 .

Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені ст.271 ч.1 КПК України можуть проводитися виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно із п.п. 1.11.1,1.12.4,2.3 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні (далі Інструкція), негласні слідчі (розшукові) дії, які проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів. Спеціальний слідчий експеримент полягає у створенні слідчим та оперативним підрозділом відповідних умов в обстановці, максимально наближеній до реальної, з метою перевірки дійсних намірів певної особи, у діях якої вбачаються ознаки тяжкого чи особливо тяжкого злочину, спостереження за її поведінкою та прийняттям нею рішень щодо вчинення злочину. Виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину (ст. 271 КПК України).

Судом встановлено, що вказана негласна слідча (розшукова) дія, контроль за вчиненням злочину, спеціальний слідчий експеримент, була здійснена 18 квітня 2015 р.:

в рамках оперативно-розшукової справи категорії «Захист» № 02/07/456/15 від 21.01.2015 р., що суперечить вимогам ст.ст. 246,271 КПК України;

не у кримінальному провадженні, що суперечить вимогам ст.ст.246,271 КПК України, оскільки відомості про злочин внесені до ЄРДР лише 29 квітня 2015 р.;

за відсутності винесеної станом на 18 квітня 2015 р. постанови прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину, спеціальний слідчий експеримент, винесеної з додержанням вимог ст.110, ст.246 ч.4,5, ст.271 ч.1,3,7 КПК України, адже прокурор вправі був винести зазначену постанову лише в рамках кримінального провадження щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину, а на час здійснення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину, було відсутнє станом на 18 квітня 2015 р. кримінальне провадження як за фактом вчинення злочину, так і вчинення злочину ОСОБА_5 ;

вказана негласна слідча (розшукова) дія, контроль за вчиненням злочину, здійснена 18 квітня 2015 р. оперативним підрозділом Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, всупереч вимог ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» (далі Закон), ст.ст. 246,271 КПК України; за відсутності станом на 18 квітня 2015 р. доручення слідчого (ст.246 ч.6 КПК України); із залученням до її проведення свідка ОСОБА_7 за відсутності станом на 18 квітня 2015 р. рішення слідчого чи прокурора про залучення іншої особи до її проведення (ст.246 ч.6 КПК України), оскільки слідчий доручення про проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину мав право надати/винести лише у кримінальному провадженні (станом на 18 квітня 2015 р. було відсутнє), слідчий, прокурор рішення про залучення іншої особи до проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії, мали право прийняти лише в рамках кримінального провадження, якого станом на 18 квітня 2015 р. не було;

відомості надані вказаним свідком в суді (показання), здобуті завдяки та про обставини, які були підготовлені та проведені оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, цим свідком (залегендованою особою ОСОБА_7 ), всупереч вимог ст.ст.246,271 КПК України, ст.8 Закону, п.п. 1.11.1,1.12.4,2.3 Інструкції, внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, з провокування, підбурюванням ОСОБА_5 до вчинення злочину.

Відповідно до ст.ст.8,9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права. Відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Раманаускас проти Литви» рішення від 5 лютого 2008 р., «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Делькур проти Бельгії»,«Худобін проти Росії», «Ваньян проти Росії» зазначив: використання спеціальних слідчих методів, зокрема негласних заходів, саме по собі не може порушити право на справедливий судовий розгляд справи. Проте у зв`язку з тим, що при здійсненні цих заходів виникає ризик підбурювання з боку поліції, межі їх застосування мають бути чітко визначені. Гарантування права на справедливе здійснення правосуддя є однією з правових основ демократичного суспільства; ігнорування цього права не може виправдати поставлену мету. Використання доказів, отриманих унаслідок підбурювання з боку поліції, не можна виправдати суспільним інтересом, оскільки в такому випадку обвинувачений із самого початку може бути позбавлений права на справедливий судовий розгляд справи. Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений. Суд дійшов висновку, що працівники поліції не обмежилися «пасивним» розслідуванням протиправної діяльності п. Тейксейра де Кастро, а вплинули на нього, підбуривши до вчинення злочину. Хоча п. Тейксейра де Кастро потенційно міг вчинити злочин, об`єктивних доказів того, що він приступив до його вчинення до втручання відповідних працівників поліції, не було.

Суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дії оперативних працівників Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області та залученого ними до співпраці з ними свідка ОСОБА_7 , визнає провокуванням, підбурюванням ОСОБА_5 до вчинення злочину 18 квітня 2015 р., оскільки підготовлена і проведена ними негласна слідча (розшукова) дія, контроль за вчиненням злочину спеціальний слідчий експеримент, здійснена всупереч законодавства України, норми якого наведені вище, без об`єктивних доказів того, що ОСОБА_5 приступив 18 квітня 2015 р. до вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, ОСОБА_7 , сівши до салону автомобіля ОСОБА_5 своєю протягом тривалого часу поведінкою, розмовами, окремими висловлюваннями, зверненням до ОСОБА_5 відвезти його в різні місця м. Біла Церква для пошуку жінки для задоволення потреб сексуального характеру, фактично провокував, підбурював ОСОБА_5 до вчинення злочину, допомагали йому вчинити злочин, з метою його подальшого викриття, відкриття кримінального провадження, якого на думку суду, не було б скоєно останнім, якби дії оперативних працівників Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, залегендованої особи ОСОБА_7 були «пасивними» та штучно створені умови були спрямовані на перевірку дійсних намірів ОСОБА_17 щодо його можливого звідництва 18 квітня 2015 р. у період з 13 до 14 години чоловіка-пасажира ОСОБА_7 з жінкою для розпусти.

При цьому суд зазначає, що прокурором суду не надана постанова прийнята відповідно вимог ст.ст.110,246,271 КПК України, на підтвердження проведення 18 квітня 2015 р. негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину, спеціальний слідчий експеримент, оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області із залученням залегендованої особи ОСОБА_7 , саме на підставі цієї його постанови, з викладом в ній обставин, які свідчать про відсутність під час вказаної негласної слідчої (розшукової) дії, провокування особи ( ОСОБА_5 ) на вчинення злочину.

Відповідно до ст.271 ч.3 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв… Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із показань свідка ОСОБА_7 щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, на користь ОСОБА_5 .

2. Свідок ОСОБА_18 суду повідомила, що вона займається проституцією у м. Біла Церква біля кафе «Ювентус». Разом з нею цим же займаються дівчата ОСОБА_19 і ОСОБА_20 . Клієнти, які бажають отримати сексуальні послуги самі приїжджають або їх привозять таксисти. Таксисти лише приводять клієнтів. В один із днів, точної дати не пам`ятає, з 12 до 15 години, на легковому автомобілі білому Мерседес, номер якого не пам`ятає, таксист привіз клієнта, який бажав отримати сексуальні послуги. Ця машина під`їхала до місця де стояли дівчата, які надають сексуальні послуги за гроші, займаються проституцією. З автомобіля вийшов пасажир цього ОСОБА_21 , підійшов до ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , з ними про щось розмовляв, вона не чула про що. Розмовляли приблизно 10 хвилин. Щоб водій ОСОБА_21 виходив і розмовляв із дівчатами вона не бачила. Все це їй відомо із слів іншої дівчини ОСОБА_20 .

3. Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що із ОСОБА_12 вона познайомилася близько 2 р. назад. Він таксист. Таксує на Мерседесі. Вона займається проституцією на розвороті ОСОБА_24 , біля кафе «Ювентус». У цей день точної дати не пам`ятає, було це у квітні, ОСОБА_12 зателефонував ОСОБА_25 , запитав у неї чи є вона біля неї. Коли вона взяла телефон, то ОСОБА_12 їй повідомив, що є хлопець, який хоче відпочити. Вони домовилися про зустріч неподалік кафе «Ювентус». Вона і ОСОБА_26 через 15-20 хв. під`їхали до кафе. Коли вони під`їхали то ОСОБА_12 і незнайомий чоловік уже були на обумовленому місці. Чекали її особисто. Вона підійшла до автомобіля Мерседес, сіла на заднє пасажирське сидіння. ОСОБА_12 був за кермом. Він сказав ось цей пасажир. ОСОБА_12 знав що вона займається проституцією. Пасажир сидів на задньому пасажирському сидінні. Вона з пасажиром домовилась про те, що надасть йому послугу інтимного характеру, він передав їй гроші у розмірі 200 грн., вона із цим пасажиром відійшла, після чого надала пасажиру інтимні послуги.

4. Свідок ОСОБА_27 суду повідомила, що ОСОБА_12 вона знає років 5 як таксиста. Вона стоїть на ОСОБА_15 трасі, займається проституцією. ОСОБА_12 знає якою діяльністю вона займається. Вона була На ОСОБА_14 . ОСОБА_12 подзвонив їй на мобільний телефон, запитав де вони (вона і ОСОБА_19 ) знаходяться і через скільки часу будуть на місці. Сказав, що везе людину для надання інтимних послуг. Вона сказала, що скоро будуть. Коли вони приїхали ОСОБА_28 покликали і вона сіла до ОСОБА_12 у машину білий Мерседес. Більше вона нічого не знає. Коли вони приїхали то ОСОБА_12 із мужчиною, уже стояли. Рибалко сіла у машину, щоб домовитися про надання сексуальної послуги.

Суд відхиляє вказані показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 , визнає відповідно до ст.86 ч.2, ст.87 ч.1, ст.89 ч.1, ст.94 КПК України, їх недопустимими доказами винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, а саме звідництво для розпусти, оскільки:

відомості надані вказаними свідками в суді (показання), здобуті завдяки та про обставини, які були підготовлені та проведені оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, залегендованою особою ОСОБА_7 всупереч вимог ст.ст.246,271 КПК України, ст.8 Закону, внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, з провокування, підбурюванням ОСОБА_5 до вчинення злочину;

дії оперативних працівників Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області та залученого ними до співпраці з ними свідка ОСОБА_7 , 18 квітня 2015 р. були підбурюванням ОСОБА_5 до скоєння злочину, не були «пасивними», штучно створені ними умови були спрямовані не на перевірку дійсних намірів ОСОБА_17 щодо його можливого звідництва чоловіків з жінками для розпусти, а до підбурювання, провокування ОСОБА_5 до скоєння злочину.

Відповідно до ст.ст. 86,87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України…, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманої внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 , щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України, на користь ОСОБА_5 .

5. Рапорт оперуповноваженого СБЗПТЛ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_13 від 28.04.2015 р. начальнику Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_29 , у якому зазначено: «доповідаю Вам, що в ході проведення оперативно-розшукової діяльності було встановлено, що на території м. Біла Церква чоловік займається приватним перевезенням громадян на власному автомобілі і під час роботи пропонує клієнтам дівчат для надання інтимних послуг за гроші. Також на свій мобільний телефон приймає замовлення, після чого відвозить повій в зазначене місце до клієнтів. Таким чином, чоловік забезпечує повій транспортом та надає охорону, від чого отримує частину прибутку від надання ними послуг інтимного характеру за гроші. Враховуючи вищевикладене, а також те, що в діях данного чоловіка вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, прошу Вашого дозволу на реєстрацію матеріалів в ЖЄО Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області та призначити слідчого для подальшої реалізації матеріалів оперативно-розшукової справи». У верхньому лівому куті є резолюція: «Черговий до ЖЄО. Матеріали до СВ. Підпис 28.04.15 р.». У нижньому правому куті рапорту міститься відбиток штампа з написом зверху «Зареєстровано 28.04.2015 р. № 9158. Оперативний черговий м-р ОСОБА_30 ».

Суд відхиляє вказаний рапорт, визнає відповідно до ст.84,85,86,91, 94 КПК України, його неналежним та недопустимим доказом винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, а саме звідництво для розпусти, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.84,85,86,91 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. У кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення …

Однак вказаний рапорт не містить інформації, відомостей про: підстави проведення оперативно-розшукової діяльності, а саме оперативно-розшукової справи її номер, категорія, дату заведення, дату, час, місце, марку автомобіля, його державний номерний знак, прізвище ім`я по батькові водія, власника автомобіля, прізвище, ім`я по батькові повій, в дія якого саме чоловіка - його прізвище, ім`я по батькові вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України, та якого саме, враховуючи ту обставину, що ч.2 ст.303 КК України передбачена відповідальність за декілька дій, які є самостійними злочинами.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаного рапорту щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені 18 квітня 2015 р. злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України, на користь ОСОБА_5 .

6. Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) вих. № 1856т від 27 квітня 2015 р. (розсекречено 19.05.2015 р.), у якому зазначено, що: оперуповноваженим сектору боротьби зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_13 , відповідно до вимог закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» за результатами проведення УОТЗ ГУ МВС України в Київській області оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» передбаченого пунктом 9 частини 1 статті 8 закону «Про оперативно-розшукову діяльність», що проводився в період з 18.02.2015 р. по 18.04.2015 р. з дозволу слідчого судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_31 терміном 60 діб, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який користується номером мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_2 , були отримані відомості, які можуть бути використані, як джерело доказів у кримінальному провадженні. У ході проведення оперативно-розшукового заходу у рамках ОРС категорія «Захист» № 02/07/456/15 від 21.01.2015 р. отримано інформацію про причетність ОСОБА_5 до готування до сутенерства на території м. Біла Церква. Під час проведення оперативно-розшукового заходу було встановлено, що ОСОБА_5 постійно підтримує телефонний зв`язок з жінками, які систематично на території м. Біла Церква займаються проституцією, під час розмови контролює їх заробіток, стан здоров`я та вихід на роботу. Також у ОСОБА_5 є знайома на ім.»я ОСОБА_32 , котра має істотні матеріальні проблеми. ОСОБА_5 втягує ОСОБА_33 у заняття проституцією та зводить її з клієнтами. Так 3.03.2015 р. о 11.00 ОСОБА_5 подзвонив своєму племіннику та запропонував, щоб останній скористався інтимними послугами ОСОБА_34 та вказав ціну інтимних послуг. Після цього 04.03.2015 р. 0 10.450 ОСОБА_5 знову зателефонував до ОСОБА_34 та запропонував їй вступити в статеві зносини за гроші з його знайомим таксистом, нащо остання погодилась. В ході розмови з ОСОБА_35 ОСОБА_5 рекомендував не іти з клієнтом на квартиру, оскільки на квартирі він не зможе їй забезпечити безпеку, після чогоГалина погодилась поїхати з клієнтом або в сауну, або в готель. 19.03.2015 р. до ОСОБА_5 дзвонить його знайомий ОСОБА_36 , котрий йому повідомляє, що приїздить в м. Біла Церква та хоче відпочити з дівчатами у сауні. Після даної розмови ОСОБА_5 телефонує ОСОБА_37 і пропонує залишитися на ніч з ОСОБА_38 в сауні. За ніч вона заробить 100 дол. США, нащо остання погодилась, а ОСОБА_5 почав бронювати сауну. 18.04.2015 р. 0 12.38 ОСОБА_5 знов набрав до ОСОБА_34 та запропонував вступити їй в статеві зносини за гроші з клієнтом, на що остання погодилась. Але оскільки швидко не змогла зібратись ОСОБА_5 звів клієнта з повією ОСОБА_8 , котра надала йому інтимні послуги за гроші. Також 03.03.2015 р. 0 13.00 ОСОБА_5 скаржився своїй знайомій повії ОСОБА_39 про те, що робота в таксі не приносить доходу, та запитав чи не бажають вони, щоб він їх охороняв на трасі ОСОБА_40 , на що остання відмовилась. Після чого 4.03.2015 р. ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_39 вивезти на трасу «малу», на що остання сказала, що треба поспілкуватися з мамою. В ході проведення оперативно-розшукових заходів особи повій були встановлені. Додаток: оптичний носій інв. № 291 (об`єм 407 Гб) та стенограма.

Судом у судовому засіданні відтворено, прослухано аудіозапис на оптичному носії № 291.

Судом досліджена стенограма за результатами оперативно-технічного заходу № 2 по ОРС «Захист» № 02/07/456/15 від 21.01.2015 р. відносно ОСОБА_5 за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_41 214т від 18.02.2015 р. вих. 1855 т (розсекречено).

Суд відхиляє вказані: протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) вих. № 1856 т від 27 квітня 2015 р. (розсекречено 19.05.2015 р.), аудіозапис на оптичному носії інв. № 291 (об`єм 407 Гб), стенограму за результатами оперативно-технічного заходу № 2 по ОРС «Захист» № 02/07/456/15 від 21.01.2015 р. відносно ОСОБА_5 за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_41 214т від 18.02.2015 р. вих. 1855 т (розсекречено), визнає відповідно до ст.ст. 86, 89, 94 КПК України, їх недопустимими доказами винуватості ОСОБА_5 у вчиненні 18 квітня 2015 р. злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України, а саме звідництво для розпусти, з наступних підстав.

Оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області із залученням залегендованої особи ОСОБА_7 негласна слідча (розшукова) дія, контроль за вчиненням злочину, а саме спеціальний слідчий експеримент, 18 квітня 2015 р. підготовлена і здійснена всупереч вимог ст.ст. 246, 271 КПК України, ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»;

дії оперативних працівників Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області та залученого ними до співпраці з ними свідка ОСОБА_7 , 18 квітня 2015 р. були підбурюванням ОСОБА_5 до скоєння злочину, не були «пасивними», штучно створені ними умови були спрямовані не на перевірку дійсних намірів ОСОБА_17 щодо його можливого звідництва чоловіків з жінками для розпусти, а до підбурювання, провокування ОСОБА_5 до скоєння злочину;

відомості, які містяться у вказаних: протоколі, оптичному носії, стенограмі, здобуті завдяки та про обставини, які були підготовлені та проведені оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, залегендованою особою ОСОБА_7 всупереч вимог ст.ст. 246, 271 КПК України, ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, з провокування, підбурюванням ОСОБА_5 до вчинення злочину.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаних: протоколу, оптичного носія, стенограми, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені 18 квітня 2015 р. злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, на користь ОСОБА_5 .

7. Протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) вих. 1857т від 27 квітня 2015 р. (розсекречено 19.05.2015 р.), у якому зазначено, що оперуповноваженим сектору боротьби зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_13 , відповідно до вимог закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» за результатами проведення УОТЗ ГУ МВС України в Київській області оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» передбаченого пунктом 9 частини 1 статті 8 закону «Про оперативно-розшукову діяльність», що проводився в період з 18.02.2015 р. по 18.04.2015 р. з дозволу слідчого судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_31 терміном 60 діб, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який користується номером мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , були отримані відомості, які можуть бути використані, як джерело доказів у кримінальному провадженні отримано не було. У ході проведення оперативно-розшукового заходу у рамках ОРС категорія «Захист» № 02/07/456/15 від 21.01.2015 р. інформацію про причетність ОСОБА_5 до готування до сутенерства на території м. Біла Церква отримано не було, оскільки номер телефону мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , на час проведення оперативно-розшукового заходу був вимкнений. Додаток: оптичний носій ін. № 292 (об`єм 407 ГБ).

Судом при відтворенні на оптичному носії № 292 аудіозапису, встановлено відсутність аудіозапису.

Суд відхиляє вказані: протокол, аудіозапис на оптичному носії (без запису), визнає відповідно до ст.ст.84,85,86,91,94 КПК України, їх неналежними та недопустимим доказами винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, а саме звідництво для розпусти, з підстави відсутності в них фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаного протоколу, аудіозапису (пустий)щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені 18 квітня 2015 р. злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, на користь ОСОБА_5 .

8. Протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу аудіо, відеоконтроль особи вих. 2012т від 08 травня 2015 р. (розсекречено), у якому зазначено, що оперуповноваженим сектору боротьби зі злочинами пов`язаними з торгівлею людьми Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_13 , відповідно до вимог закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» за результатами проведення УОТЗ ГУ МВС України в Київській області оперативно-розшукового заходу «аудіо, відеоконтроль особи» передбаченого пунктом 9 частини 1 статті 8 закону «Про оперативно-розшукову діяльність», що проводився в період з 18.03.2015 р. по 29.04.2015 р. з дозволу слідчого судді Апеляційного суду Київської області ОСОБА_42 терміном 60 діб, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були отримані відомості, які можуть бути використані, як джерело доказів у кримінальному провадженні. У ході проведення оперативно-розшукового заходу у рамках ОРС категорія «Захист» № 02/07/456/15 від 21.01.2015 р. було отримано інформацію про причетність ОСОБА_5 до готування до сутенерства на території м. Біла Церква. Під час проведення оперативно-розшукового заходу було встановлено, що 18.04.2015 р. о 12.17 год. Гр. ОСОБА_7 підходить до автомобіля марки «Мерседес Бенс 240» д.н.з. НОМЕР_4 , що стояв на зупинці громадського транспорту «Міська лікарня № 1», в якому знаходився ОСОБА_5 , який в даному місці займається приватним перевезенням громадян. ОСОБА_7 попросив ОСОБА_5 підвести його по особистим справам на масив «Леваневського» у м. Біла Церква, на що останній погодився. Під час поїздки о 12.36 год. між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виникла розмова з приводу особи, яка надає послуги сексуального характеру неподалік кафе «Граф», що по вул. Митрофанова в м. Біла Церква, та яка ходить по вулиці і пропонує послуги інтимного характеру, але на даний час її на місці не має. Після цього ОСОБА_5 сказав, що є варіанти задоволення статевої пристрасті, але потрібно набрати і запитати, чи вільні дівчата. В той час, як клієнт погодився на пропозицію ОСОБА_5 , останній о 12.39 телефонує дівчині на ім`я ОСОБА_32 та пропонує їй надати послуги сексуального характеру за гроші, але остання не змогла, оскільки була зайнята особистими справами. О 12.44 ОСОБА_5 телефонує своїй знайомій ОСОБА_27 та питає чи поруч з нею знаходиться її подруга ОСОБА_23 . Гр. ОСОБА_27 повідомила, що ОСОБА_23 знаходиться поруч з нею, після чого ОСОБА_5 сказав, що зараз підвезе їй клієнта. Цього ж дня о 12.51год. ОСОБА_5 зводить ОСОБА_7 з повією, вони обговорюють ціну сексуальних послуг. Після цього гр. ОСОБА_7 розраховується з повією та вони виходять з автомобіля ОСОБА_5 . В ході проведення оперативно-розшукового заходу було встановлено повію на ім`я ОСОБА_23 нею виявилася ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована АДРЕСА_2 . Після надання сексуальних послуг повією гр. Коліпуп попросив гр. ОСОБА_5 завести його додому та після цього вони обмінялися номерами телефону. Під час поїздки ОСОБА_5 сказав, що якщо ОСОБА_7 захоче відпочити з дівчатами, щоб останній йому набрав та він привезе дівчат куди ОСОБА_7 захоче, також ОСОБА_5 рекомендував відпочити з дівчиною на ім`я ОСОБА_32 .

Судом у судовому засіданні відтворено, здійснено демонстрацію відеозапису на оптичному носії - карті пам`яті інв. № 334 (об`єм 8 Гб).

Суд відхиляє вказані: протокол про результати проведення оперативно-розшукового заходу аудіо, відеоконтроль особи вих. 2012т від 08 травня 2015 р. (розсекречено), відеозапис на оптичному носії - карті пам`яті інв. № 334, визнає відповідно до ст.ст.86, 89, 94 КПК України, їх недопустимими доказами винуватості ОСОБА_5 у вчиненні 18 квітня 2015 р. злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, а саме звідництво для розпусти, з наступних підстав.

Оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області із залученням залегендованої особи ОСОБА_7 негласна слідча (розшукова) дія, контроль за вчиненням злочину, а саме спеціальний слідчий експеримент, 18 квітня 2015 р. підготовлена і здійснена всупереч вимог ст.ст.246,271 КПК України, ст.8 Закону, п.п. 1.11.1,1.12.4,2.3 Інструкції;

відомості, які містяться у вказаних: протоколі, відеозапису на оптичному носії, підтверджують відсутність об`єктивних доказів того, що 18 квітня 2015 р. ОСОБА_5 приступив до виконання злочину (справа «Тейксейра де Кастро проти Португалії»), до проведення оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, залегендованою особою ОСОБА_7 вказаної негласної слідчої (розшукової) дії;

відомості, які містяться у вказаних: протоколі, відеозапису на оптичному носії, підтверджують дії оперативних працівників Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області та залученого ними до співпраці свідка ОСОБА_7 , по провокуванню, підбурюванню ОСОБА_5 до скоєння злочину, що їх дії не були «пасивними», штучно створені ними умови були спрямовані не на перевірку дійсних намірів ОСОБА_17 щодо його можливого звідництва чоловіків з жінками для розпусти, а до підбурювання, провокування ОСОБА_5 до скоєння злочину.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаних: протоколу, відеозапису на оптичному носії, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені 18 квітня 2015 р. злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, на користь ОСОБА_5 .

9. Лист в.о. голови Апеляційного суду Київської області ОСОБА_42 № 19337 від 26.08.2015 р. про те, що Апеляційним судом Київської області 18.02.2015 р. постановлено ухвалу якою надавався дозвіл на проведення негласного оперативно-розшукового заходу, «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж», передбаченого ст. 263 КПК України, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на 60 діб починаючи з дня винесення ухвали. 16.03.2015 р. постановлено ухвалу якою надавався дозвіл на проведення негласного оперативно-розшукового заходу, «аудіо,- відеоконтроль особи», передбаченого ст.260 КПК України, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на 60 діб починаючи з дня винесення ухвали.

Суд зазначає, що у вказаному листі міститься інформація про те, що Апеляційним судом Київської області надавалися дозволи на проведення вказаних негласних оперативно-розшукових заходів відносно ОСОБА_5 , але в ньому відсутні інформація, відомості про обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст.91 ч. 1 КПК України, тобто ті обставини які були встановлені в результаті проведення вказаних негласних оперативно-розшукових заходів.

Вказаним листом підтверджено надання Апеляційним судом Київської області дозволів на проведення в рамках ОРС вказаних негласних оперативно-розшукових заході. На підставі вказаних дозволів, оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України, УОТЗ ГУ МВС в Київській області, в рамках ОРС категорія «Захист» № 02/07/456/15 від 21.01.2015 р., у період з 18.02.2015 р. по 18.04.2015 р., та з 18.03.2015 р. по 29.04.2015 р. здійснювалися вказані негласні оперативно-розшукові заходи.

Суд відхиляє вказаний лист, визнає відповідно до ст.ст. 84,85,91,94 КПК України його неналежним доказом винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України, а саме звідництво для розпусти, з підстави відсутності в ньому (листі) обставин, відомостей про вчинення ОСОБА_5 18 квітня 2015 р. вказаного злочину, тобто обставин і відомостей, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 ч.1 КПК України.

Судом встановлено, що 18 квітня 2015 р. оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області підготовлено та здійснено не лише вказані негласні оперативно-розшукові заходи, а і негласну слідчу (розшукову) дію, контроль за вчиненням злочину спеціальний слідчий експеримент (ст. 271 ч.1 п.3 КПК України), з порушенням вимог КПК України:

за відсутності доручення слідчого чи прокурора, про проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину, спеціальний слідчий експеримент, що прямо передбачено ст. 246 ч.6 КПК України;

із залученням залегендованої особи ОСОБА_7 до її проведення, без доручення слідчого, прокурора про залучення іншої особи до проведення такої дії, що прямо передбачено ст. 246 ч.6 КПК України;

до внесення відомостей в ЄРДР, тобто не у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, що прямо передбачено ст. 246 ч.2 КПК України;

за відсутності постанови прокурора про проведення вказаної негласної слідчої (розшукової) дії, прийняття якої мало передувати її (дії) фактичному проведенню, що передбачено ст. 246 ч.4,6 КПК України;

з сприянням, провокування, підбурюванням оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, залегендованою особою ОСОБА_7 , ОСОБА_5 до вчинення злочину, за відсутності об`єктивних доказів того, що він ( ОСОБА_5 ) приступив до його вчинення 18 квітня 2015 р. до втручання працівників міліції, залегендованої особи, що прямо заборонено ст. 271 ч.3 КПК України, визнається Європейським судом з прав людини (рішення у справах «Раманаускас проти Литви», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Делькур проти Бельгії»,«Худобін проти Росії», «Ваньян проти Росії», порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), здобуті у такий спосіб документи (докази) не можуть бути використанні у кримінальному провадженні.

Ця негласна слідча (розшукова) дія, яка підготовлена і проведена оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України, із залученням залегендованої особи ОСОБА_43 була знята з транспортних телекомунікаційних мереж, з аудіо-, відеоконтролем особи, на підставі ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Київської області від 18.02.2015 р., від 16.03.2015 р., зафіксована на вищевказаних оптичних носіях, протоколах, перебіг якої, повідомлений свідками у своїх показаннях, є доказами у кримінальному провадженні, які здобуті з порушенням вимог КПК України, Конвенції, вказаних рішень ЄСПЛ, а тому не можуть бути використані у кримінальному провадженні, оскільки є недопустими доказами.

При цьому суд відхиляє доводи прокурора ОСОБА_4 про не проведення 18 квітня 2015 р. оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області зазначеної негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину, спеціальний слідчий експеримент, оскільки вказане спростовується вищевказаними показаннями свідків, письмовими доказами, аудіо, відеозаписами на електронних носіях, наданими прокурором у цьому кримінальному провадженні, які досліджені судом.

Судом у прокурора також з`ясовано, що у кримінальному провадженні негласні слідчі (розшукові) дії за дорученням слідчого чи прокурора оперативними працівниками Білоцерківського МВ не проводилися, будь-яких доручень слідчим щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій оперативним працівникам не надавалося.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаного листа, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені 18 квітня 2015 р. злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, на користь ОСОБА_5 .

10. Лист Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області № 21166 від 22.09.2015 р. відповідно до якого оперуповноваженим СБЗПТЛ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_13 в ході здійснення оперативно-розшукової діяльності на підставі п.6 ч.1 ст.7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», а також на підставі п.2 ч.1 ст. 2 та ч.2 ст.3 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» 18.04.2015 р. винесено постанову про зміну анкетних данних особі, яка надала допомогу та сприяла у здійсненні оперативно-розшукової діяльності. Даною постановою до особи вжито заходів безпеки, передбачених п. ж ч.1 ст.7 Закону (забезпечення конфіденційності відомостей про особу). Особі присвоєно ім`я ОСОБА_7 .

Суд відхиляє вказаний лист, визнає відповідно до ст.ст. 84,85,91,94 КПК України його неналежним доказом винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, а саме звідництво для розпусти, з підстави відсутності в ньому (листі) обставин, відомостей про вчинення ОСОБА_5 18 квітня 2015 р. вказаного злочину, тобто обставин і відомостей, які підлягають доказуванню відповідно до ст. 91 ч.1 КПК України.

У листі вказано, що вказаний свідок є особою яка надала та сприяла у здійсненні оперативно-розшукової діяльності.

Суд зазначає, що право залучення оперативними працівниками, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, слідчим, осіб до конфіденційного співробітництва в рамках ОРС, кримінального провадження, передбачено ст. 8 законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», ст. 275 КПК України.

Вказаним Законом передбачено право оперативних підрозділів самостійно залучати таких осіб до здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Судом встановлено, що оперативним підрозділом Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, до конфіденційного співробітництва в рамках ОРС категорія «Захист» № 02/07/456/15 від 21.01.2015 р., була залучена особа, яка надала згоду на таке співробітництво, тобто в рамках оперативно-розшукової діяльності, враховуючи орган який залучав особу до співробітництва, та в рамках якої справи.

В подальшому оперативним підрозділом Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, самостійно, всупереч вимог ст. 246 ч.1,2,4,6, ст.271 ч.1 п.3, ст.275 КПК України, була підготовлена і здійснена 18 квітня 2015 р., із залученням вказаної особи, негласна слідча (розшукова) дія, контроль за вчиненням злочину, спеціальний слідчий експеримент, до цієї особи застосований захід забезпечення безпеки у виді забезпечення конфіденційності відомостей про особу, присвоєно ім`я ОСОБА_7 .

Але ст.246 ч.4,6 КПК України визначено виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної (слідчої) розшукової дії, як контроль за вчиненням злочину. Проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням уповноважені оперативні підрозділи… За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вказаного листа, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені 18 квітня 2015 р. злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, на користь ОСОБА_5 .

11. Витяг з кримінального провадження № 0001738 дата внесення в ЄРДР 29.04.2015 р. з правовою кваліфікацією (КК України) 303 ч.2, з підписом реєстратора слідчого ОСОБА_44 та датою 29.04.2015 р.; витяг з кримінального провадження № 0001738 дата внесення в ЄРДР 29.04.2015 р. з правовою кваліфікацією (КК України) 302 ч.1, з підписом реєстратора слідчого ОСОБА_44 та датою 26.06.2015 р.; постанова про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення від 26.06.2015 р.; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.06.2015 р.; постанова про звільнення підозрюваного від 18.06.2015 р.; повідомлення про підозру від 26.06.2015 р., ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України; ксерокопія паспорта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_5 ; довідка характеристика ОСОБА_5 , відповідно до якої останній за місцем проживання характеризується посередньо; копія відомості, без зазначення джерела їх отримання, про те, що на ОСОБА_5 зареєстрований автомобіль «Мерседес Бенс 240» легковий седан В колір білий, д.н.з. НОМЕР_1 , вимога про судимість ОСОБА_5 , який станом на 22.05.2015 р. не судимий; довідка Білоцерківського психонаркологічного територіального медичного об`єднання № 993 від 22.05.2015 р., відповідно до якої ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває; лист ІНФОРМАЦІЯ_4 № 4/954 від 21.05.2015 р., відповідно до якої ОСОБА_5 станом на 01.01.2006 р. знятий з обліку по досягненню граничного віку перебування в запасі, містять відомості про особу обвинуваченого, однак не містять інформації, відомостей про обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, а тому відповідно до ст.ст.84,85,91,94 КПК України суд визнає їх неналежними доказами винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину. Суд відхиляє їх з підстави відсутності в них фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню відповідно до ст.91 ч.1 п.1,2 КПК України, про вчинення ОСОБА_5 вказаного злочину, а інша інформація, відомості, які містяться у вказаних документах, здобуті завдяки та про обставини, які були підготовлені та проведені оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, залегендованою особою ОСОБА_7 всупереч вимог ст.ст.246,271 КПК України, ст.8 Закону, внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, з провокування, підбурюванням ОСОБА_5 до вчинення злочину.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вищевказаних документів, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені 18 квітня 2015 р. злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, на користь ОСОБА_5 .

12. Копія протоколу про адміністративне правопорушення від 19.06.2015 р. відносно ОСОБА_8 за ст. 181-1 ч.2 КУпАП, копія постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення від 6.08.2015 р. у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Суд відхиляє вказані: копії протоколу і постанови, визнає відповідно до ст.ст. 85,91,94 КПК України, їх неналежними доказами винуватості ОСОБА_5 у вчиненні 18 квітня 2015 р. злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, а саме звідництво для розпусти, оскільки вони не містять інформації про вчинення ОСОБА_5 вказаного злочину, відомості, які містяться у вказаних протоколі, постанові, здобуті завдяки та про обставини, які були підготовлені та проведені оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, залегендованою особою ОСОБА_7 всупереч вимог ст.ст.246,271 КПК України, ст.8 Закону, п.п. 1.11.1,1.12.4, 2.3 Інструкції, внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, з провокування, підбурюванням ОСОБА_5 до вчинення злочину.

Суд, відповідно до ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, тлумачить припущення, сумніви, що можуть виникати із вищевказаних документів, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені 18 квітня 2015 р. злочину, передбаченого ст.302 ч.1 КК України, на користь ОСОБА_5 .

Стороною обвинувачення не надані суду інші, крім вищенаведених досліджених доказів, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України.

Досліджені докази, як кожний окремо так їх сукупність, дозволяють суду зробити висновок про не доведеність вчинення ОСОБА_5 інкримінованого злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України звідництво для розпусти, оскільки:

ОСОБА_5 18 квітня 2015 р. не приступив до його вчинення до початку здійснення негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину, спеціальний слідчий експеримент.

Оперативні працівники Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, залучена ними до співпраці залегендована особа ОСОБА_7 , з метою перевірки дійсних намірів ОСОБА_5 18 квітня 2015 р. не обмежились «пасивним» спостереженням за його поведінкою.

ОСОБА_5 не вчинив би вказаний злочин, якби, він (злочин) не був підготовлений та здійснений оперативними працівниками Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області із залученням залегендованої особи ОСОБА_7 :

а) з провокування, підбурюванням ОСОБА_5 до вчинення злочину, що є істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України;

б) шляхом проведення негласної слідчої (розшукової) дії, контроль за вчиненням злочину, спеціальний слідчий експеримент, всупереч вимог ст.ст. 246,271 КПК України;

в) в порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплено право особи на справедливий суд, що передбачає обов`язок правоохоронних органів діяти з додержанням прав і основоположних свобод людини, не зважаючи на важливість мети, яка при цьому переслідується;

г) в порушення рішень Європейського суду з прав людини - справи «Раманаускас проти Литви», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Делькур проти Бельгії»,«Худобін проти Росії», «Ваньян проти Росії», які є джерелом права.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 р. докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

Суд дійшов висновку про допущення істотних порушень прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, КПК України, вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини у вищенаведених справах, при збиранні й закріпленні доказів на стадії оперативно-розшукової діяльності, які стали підставою для внесення відомостей в ЄРДР, початку та здійсненні досудового розслідування, затримання, підозри і обвинувачення ОСОБА_5 .

Суд дійшов висновку, що надані стороною обвинувачення докази, які зібрані та закріплені з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, не уповноваженою на це особою та органом, є недопустимими доказами.

Відповідно до ст.62 Конституції України, ст.ст.17,22 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Стороною обвинувачення перед об`єктивним та неупередженим судом не доведено, поза розумним сумнівом, вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України звідництво для розпусти.

Відповідно до ст. 373 ч.1 п.2 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Суд, враховуючи викладене, прийшов до висновку, що ОСОБА_5 слід визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України та виправдати його на підставі ст. 373 ч.1 п.2 КПК України не доведено, що злочин, передбачений ст. 302 ч.1 КК України, вчинений ним.

Відповідно до наданого прокурором протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.06.2015 р., ОСОБА_5 старшим слідчим СВ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_44 фактично затриманий 18 червня 2015 р. о 11 годині 00 хвилин. Підстави затримання: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину, очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Цього ж дня 18 червня 2015 р. ОСОБА_5 звільнений з службового кабінету вказаного слідчого.

Запобіжний захід в ході досудового розслідування щодо ОСОБА_5 не застосовувався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов, витрати на залучення експерта, речові докази, відсутні.

Електронні носії з аудіо, відеозаписами: оптичні носії №№ 291,292, карта пам`яті інв.№ 334, які знаходяться при кримінальному провадженні, слід зберігати при кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.ст. 368,370,371 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання:… Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду. Вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України ст. 19 Конституції України.

Враховуючи викладене, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини - справи «Раманаускас проти Литви», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Делькур проти Бельгії»,«Худобін проти Росії., «Ваньян проти Росії», ст.ст. 19,62 Конституції України, керуючись ст.ст. 367-371,373 ч.1 п.2,374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 302 ч.1 КК України та виправдати його на підставі ст. 373 ч.1 п.2 КПК України не доведено, що злочин, передбачений ст. 302 ч.1 КК України, вчинений ним - обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 поновити в правах, обмежених під час кримінального провадження.

Електронні носії з аудіо, відеозаписами: оптичні носії №№ 291,292, карта пам`яті інв.№ 334, які знаходяться при кримінальному провадженні - зберігати при кримінальному провадженні.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області