Ухвала
іменем україни

03 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 25 січня 2016 року про повернення заяви від 15 січня 2016 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Чернівецького обласного суду від 04 травня 2001 року щодо нього,
встановила:

Вироком Чернівецького обласного суду від 04 травня 2001 року

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кам`яна, Сторожинецького району Чернівецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Чернівецького обласного суду від 28 грудня 1995 року за ч. 3 ст. 140, ч. 3 142 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, 19 квітня 2000 року Маневицьким районним судом Волинської області звільнений від відбування покарання умовно-достроково на строк 2 роки 7 місяців 8 днів,

засуджено за п.п. «а», «г» ст. 93 КК України1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна; ч. 3 ст. 142 КК України 1960 року до покарання у виді 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 42 КК України1960 року, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На підставі ст. 43 КК України1960 року, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Чернівецького обласного суду від 28 грудня 1995 року і визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Вироком суду також засуджено ОСОБА_5 , судові рішення щодо якого не оскаржуються.

Ухвалою Верховного суду України від 24 липня 2001 року вирокЧернівецького обласного суду від 04 травня 2001 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін та щодо ОСОБА_4 в порядку ст. 395 КПК України 1960 року змінено, і невідбуту ним частину покарання за вироком Чернівецького обласного суду від 28 грудня 1995 року поглинено покаранням за вироком Чернівецького обласного суду від 04 травня 2001 року, у виді довічного позбавленням волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25 січня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд вироку Чернівецького обласного суду від 04 травня 2001 року за нововиявленими обставинами повернуто заявнику.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ставить питання про його перегляд у касаційному порядку. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, на думку скаржника, вирок Чернівецькогообласного суду від 04 травня 2001 року постановлений незаконним складом суду, зокрема, суддями які не прийняли присягу, що є нововиявленою обставиною.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши долучені до касаційної скарги судові рішення, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого або підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до положень ст. ст. 460, 461 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили протягом 3 місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Обставина, на яку посилається у своїй скарзі засуджений ОСОБА_4 , відповідно доч. 2 ст. 459 КПК України до нововиявлених не відноситься, інших обставин, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, які б були підставою для перегляду судового рішення скаржник не зазначає.
Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, цей суд належним чином перевірив доводи засудженого ОСОБА_4 щодо наявності передбачених законом підстав для задоволення його заяви про перегляд вироку Чернівецького обласного суду від 04 травня 2001 року за нововиявленими обставинами.
Ухвала суду апеляційної інстанції є законною, вмотивованою та обґрунтованою і такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 25 січня 2016 року про повернення заяви від 15 січня 2016 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Чернівецького обласного суду від 04 травня 2001 року щодо нього.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8