Справа №576/1050/16-к 1-кп/576/134/16 У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.16 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів клопотання про застосування медичних заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_7 , -
ВСТАНОВИВ:
13 травня 2016 року від начальника Глухівського відділу Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 ч.1, 153 ч.2 КК України. 13 травня 2016 року ухвалою Глухівського міськрайонного суду у вказаній справі призначено підготовче судове засідання.
Вивчивши матеріали справи заслухавши думку прокурора, який просив призначити справу до судового розгляду, потерпілу, її законного представника, захисника, особу, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, суд вважає, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру необхідно повернути прокурору, виходячи з наступного.
Так, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру підсудне Глухівському міськрайонному суду.
Разом з тим, за змістом ч.2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Однак, всупереч цих вимог закону клопотання не містить позиції щодо можливості забезпечення участі ОСОБА_7 під час судового провадження за станом здоров`я.
Крім того, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Так, за змістом п.5 ч.2 ст. 291 КПК України таке клопотання повинно містити виклад фактичних обставин суспільно небезпечного діяння, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію вчиненого суспільно небезпечного діяння з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Незважаючи на те, що відповідно до поданого клопотанняпро застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу до якого відноситься інкриміноване йому діяння і на даний час теж не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в цьому клопотанні стверджується про вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ст. 153 ч.2 КК України, а саме, насильницьке задоволення статевої пристрасті неприроднім способом, та ст. 309 ч.1 КК України, а саме, незаконне придбання і зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу. Таким чином в цьому клопотанні фактично сформульовано обвинувачення за цими статтями кримінального закону, що не відповідає вимогам КПК України.
Також відповідно до роз`яснень, які містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03.06.2005 р., розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними. Тобто, у випадку встановлення під час досудового розслідування, що дії, які підлягають під ознаки кримінально караного діяння, було вчинено в стані неосудності, то вони мають кваліфікуватися як суспільно небезпечне діяння, а не як кримінальне правопорушення.
Суддя