Справа № 473/1557/16-к Провадження № 1 КП/473/90/2016.
Категорія ч.1 ст.190 КК України
ВИРОК
іменем України
"17" травня 2016 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Щасливка Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працює, студента третього курсу Вознесенського професійного ліцею, сімейний стан не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
В кінці березня місяця 2016 року в один із днів у вечірній час обвинувачений ОСОБА_6 знаходився біля крамниці «Метелик», яка розташована в місті Вознесенську Миколаївської області по вулиці Матросова в районі загальноосвітньої школи №4, де також біля даної крамниці перебували громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

Під час перебування в зазначений час в зазначеному місці між даними особами відбулася розмова щодо відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_7 за фактом спричинення ним тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_8 , яке мало місце в кінці грудня місяця 2015 року.

В процесі розмови обвинувачений ОСОБА_6 зрозумів, що громадянин ОСОБА_7 відшкодовувати даний збиток не збирається, і крім того у нього виник корисливий умисел на заволодіння мобільним телефоном моделі «Nokia X2-02», який знаходився в руках у громадянина ОСОБА_7 шляхом обману та зловживання його довірою. В зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_6 під приводом необхідності здійснити телефонний дзвінок з даного мобільного телефону, попросив у ОСОБА_7 мобільний телефон моделі «Nokia X2-02», вартість якого становила 360 гривень, і власником якого є потерпілий ОСОБА_5 , на що ОСОБА_7 погодився та добровільно передав мобільний телефон обвинуваченому ОСОБА_6 ..

Після отримання даного мобільного телефону, обвинувачений ОСОБА_6 на неодноразові вимоги ОСОБА_7 повернути мобільний телефон не реагував та ОСОБА_7 не повернув.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_6 , усвідомлюючи що в його користуванні знаходиться даний мобільний телефон моделі «Nokia X2-02», яким він заволодів шляхом обману та зловживання довірою громадянина ОСОБА_7 , розпорядився ним на власний розсуд, продавши його. В результаті даних умисних дій, направлених на заволодіння даним мобільним телефоном шляхом обману та зловживання довірою, обвинувачений ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 360 гривень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах, він погодився з вартістю майна, яким він заволодів злочинним шляхом, зазначивши при цьому, що в подальшому при проведенні досудового слідства, чуже майно яким він заволодів злочинним шляхом було повернуто потерпілому ОСОБА_5 , внаслідок чого йому повністю відшкодована завдана матеріальна шкода, заподіяна вчиненням ним даного злочину.

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 ..
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.1 ст.190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.

Мотиви призначення покарання
16 травня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 , якому згідно із ст.56 КПК України надані повноваження потерпілого у кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_6 була укладена угода про примирення, яка відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.468, ч.3 ст.469, ст.471 КПК України.

Відповідно до угоди про примирення, обвинувачений ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні даного злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Цією угодою визначено покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в виді 80 годин громадських робіт. Крім того угодою встановлені наслідки її укладання і затвердження, відповідно до вимог ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України.

Судом також з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ст.56, 394, 424 КПК України, наслідки укладання та затвердження даної угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, і тому вона може бути затверджена судом. На умовах цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 вірно надана за ч.1 ст.190 КК України.

Умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін, або інших осіб, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим ОСОБА_6 , взятих на себе зобов`язань, наявність у нього фактичних підстав для примирення з потерпілим ОСОБА_5 ..

Сторони, а також прокурор погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання на підставі угоди про примирення від 16 травня 2016 року.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , а також прокурор просили суд затвердити угоду про примирення на визначених в ній умовах.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Суд в якості обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визнає його щире каяття, а також повне відщкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе призначити покарання відповідно до визначеного угодою про примирення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 та главою 35 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 16 травня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та на підставі угоди про примирення ОСОБА_6 призначити узгоджене сторонами покарання в виді 80 годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на вирок можуть бути подані з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 /тридцяти/ днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1