Справа № 373/499/16-к
В И Р О К
Іменем України
14 квітня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000017 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою ,одруженого, не працюючого; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

встановив:
28.01.2015 солдат ОСОБА_4 , призваний Великоберезнянсько-Перечинським ОРВК Закарпатської області, на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 № 15/2015.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 14.03.2015 № 62 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 та призначено на посаду номера обслуги 2 гармати 1 самохідно-артилерійського взводу 7 самохідно-артилерійської батареї, і поставлено на всі види забезпечення.

У подальшому наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 09.08.2015 № 101 у зв`язку з проведенням організаційних заходів солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги кулеметника 4 гармати 2 вогневого взводу 9 самохідно-артилерійської батареї 3 самохідно-артилерійського дивізіону.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 22.06.2015 близько 15.00 год. перебуваючи у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, самовільно, без дозволу відповідних начальників та командирів залишив військову частину, незаконно припинив виконувати свої службові обов`язки та проводив час на власний розсуд. 02.02.2016 солдат ОСОБА_4 повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , однак 05.02.2015 знову залишив вказану військову частину та на даний час не повернувся до її розташування.

Таким чином, суд вважає доведеним, що військовослужбовець військової частини польова пошта солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, без дозволу безпосереднього командира у період з 22.06.2015 по 02.02.2016 та з 05.02.2016 по теперішній час, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується по АДРЕСА_2 без поважних причин, в умовах особливого періоду, обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду, а саме скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК Укра їни.

Дії солдата ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 пояснив суду, що він бажає проходити військову службу, але не в військовій частині польова пошта НОМЕР_2 , а в будь якій іншій частині. Свою провину у вчиненому визнає та просить суд суворо його не карати.

Прокурором долучено до матеріалів кримінального провадження документи, що характеризують особу обвинуваченого, а саме: характеристику Порошківського сільського голови на ОСОБА_4 , згідно якої, обвинувачений характеризується позитивно, довідку про склад сім`ї від 01.03.2016 року, згідно до якої ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_1 , разом із дочкою, дружиною, матір`ю, батьком та дідусем. Згіно свідоцтва про шлюб від 30.10.2010 року є одруженим, згідно свідоцтва про народження обвинувачений є батьком ОСОБА_6 2011 року народження. Згідно довідки Перечинської ЦРЛ від 15.02.2016 року, №78, ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Відповідно до вимоги від 04.02.2016 року №488вх16 до кримінальної вілповідальності не притягувався. Згідно службової характеристики, за місцем проходження служби характеризується негативно.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, оскільки обвинувачений самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах особливого періоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Вчиненим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням - злочином, передбаченим ч. 4 ст. 407 КК України, майнова шкода не завдана.

Експертизи під час досудового розслідування не проводилися, витрати на залучення експерта відсутні.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має позитивну характеристику з місця проживання, беручи до уваги щире каяття обвинуваченого, наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про можливість призначити покарання, застосувавши ст.ст.60, 69 КК України, покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд вважає, що таке покарання з урахуванням тяжкості злочину, особи обвинуваченого, та обставин, які були встановлені в ході розгляду даного кримінального провадження буде справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст.60, 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановити іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя: ОСОБА_1