В И Р О К 142/873/16-к
іменем України 1-кп/142/45/16
10.05.2016 року
Піщанський районний суд Вінницької області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Тарасенкове Оржицького району Полтавської області, мешканцем АДРЕСА_1 , з базовою середньою освітою, не одруженим, не маючим дітей, не працюючим, не військовозобов`язаним, відбуваючим покарання у вигляді 6 років позбавлення волі в Піщанській ВК-59 за вироком апеляційного суду Житомирської області від 28.05.2015 року за ст. 187 ч. 3, 15 ч. 3, 185 ч. 3, 186 ч. 3, 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України.

С У Д В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 відбуваючи покарання з 30.06.2015 року в Піщанській ВК-59 УДПтС України у Вінницькій області на шлях виправлення не став та систематично, умисно порушував вимоги режиму відбування покарання передбачені ст.107 КВК України та п. 29 наказу № 275 від 25.12.2003 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань» та розділу ІІІ наказу № 2186/5
від 29.12.2014 року «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», за що на законних підставах 20 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності службовими особами Піщанської ВК (59), та запроторювався до ПКТ протягом року.
Постанови про притягнення до відповідальності не оскаржував.
Після неодноразового піддання ОСОБА_4 дисциплінарній відповідальності та проведенням представниками адміністрації установи виконання покарань індивідуальної виховної роботи по кожному накладеному на нього дисциплінарному стягненню окремо, останній належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став і
продовжував умисно, злісно порушувати встановлений режим відбування покарання.
Так, 19.04.2016 року близько 09 години в камері № 3 дисциплінарного ізолятора (ДІЗО), під час перевірки санітарно-гігієнічного стану, начальником відділення СПС № 4 лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , був виявлений незадовільний санітарно-гігієнічний стан, після чого ним в присутності чергових помічників начальника установи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , молодших інспекторів ВНІБ ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , засуджених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , лікаря медичної частини ОСОБА_14 , була надана вказівка засудженому ОСОБА_4 , який відповідно до графіку чергувань був черговим камери № З ДІЗО, приступити до прибирання приміщення.
Будучи здоровим, одягнутим за сезоном, взутим, нагодованим, згідно із встановленими нормами, забезпеченим необхідним для роботи інвентарем, ОСОБА_4 умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, так як ОСОБА_6 неодноразово роз`яснював йому зміст ст.391 КК України в присутності вищевказаних осіб, категорично, відмовився виконувати законні вимоги представника адміністрації виправної установи, хоча був зобов`язаний і міг їх виконати.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України - злісна непокора законним вимогам адміністрації виправної установи особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) або переводилась на більш суворий режим відбування покарання.
Обвинувачений, заявив про добровільне укладення між ним та прокурором угоди про визнання винуватості.
При цьому суд впевнився у правильному розумінні обвинуваченим змісту угоди.
Сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає. Судом роз`яснено обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права давати пояснення суду, допиту свідків, оспорювати недосліджені обставини справи в апеляційному порядку.
Згідно умов угоди обвинувачений беззастережно визнає себе винним у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 391 КК України у вигляді позбавлення волі терміном на 1 рік.
Погоджуються із наслідками укладання угоди:
для прокурора і обвинуваченого:
обмеження права оскарження вироку, окрім підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 394 та п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України;
відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України;
- невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, адвоката який погодився із позицією підзахисного, думку прокурора, який вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості за наявних у ній умов зважаючи на їх відповідність вимогам закону, суд доходить висновку про її обґрунтованість.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Ініціатива про укладення угоди належить сторонам у провадженні щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку середньої тяжкості ст. 391 КК України.
Зміст угоди не суперечить ст. 472, 473 КПК України.
Обраний учасниками угоди вид та розмір міри покарання, відповідає
характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, даним за особу обвинуваченого.
Міра покарання є відповідною обставинам кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
При цьому вид та розмір покарання узгоджується із санкцією ст. 391 КК України.
Суд вважає за можливе затвердити угоду в частині призначення йому оговореного покарання, оскільки воно буде достатнім для його виправлення і перевиховання, згідно із вимогами ст. 65 КК України, враховуючи її добровільність та обізнаність сторін щодо наслідків її укладання.
Наслідки укладання і невиконання угоди обвинуваченому роз`яснено.
Відповідно до ст. 314, 370, 374, 475, 395 КПК України, -
С У Д П Р И С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України і призначити покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до нового покарання не відбутого покарання за
вироком апеляційного суду Житомирської області від 28.05.2015 року у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі і остаточним покаранням вважати 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 10 травня 2016 року.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та

підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений у 30 денний строк від дня проголошення апеляційному суду Вінницької області:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди;

ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків

укладення угоди;

прокурором - виключно з підстав:

призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди;

затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду вручити, після проголошення, обвинуваченому та прокурору.

С У Д Д Я: