Справа № 146/568/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2016 р. смт. Томашпіль

Слідчий суддя Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Томашпільського відділення поліції ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль клопотання слідчого СВ Томашпільського відділення поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, Вінницької області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, не працюючого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбаченихч.2 ст. 121, ч.2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
12 травня 2016 року в провадження слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 надійшло дане клопотання, в якому слідчий просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 на 60 діб.

Вказане клопотання подане до суду в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 183, 199, 492 КПК України.
Клопотання обґрунтовано наступним.

Слідчим відділенням Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження № 0000110, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 289 КК України, у вчиненні яких підозрюються громадяни ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

У ході досудового розслідування було встановлено, що 14 березня 2016 року біля 21-00 години ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, запропонував своєму знайомому ОСОБА_7 піти до будинку ОСОБА_8 , який розташований по АДРЕСА_1 з метою вияснення обставин конфлікту, який виник між ними під час телефонної розмови стосовно ремонту пилки ОСОБА_8 .
У подальшому ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 , а саме 14 березня 2016 біля 21-30 години, реалізуючи вищевказану мету, прийшли до будинку потерпілого, що розташований по АДРЕСА_2 , де, перебуваючи в приміщені будинку, на грунті виниклих неприязних стосунків, діючи умисно, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 наніс удар долонею правої руки удар в область носа ОСОБА_8 , після чого наніс ще один удар долонею правої руки в область щоки, від чого потерпілий ОСОБА_8 впав на підлогу.
Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_8 , впавши на підлогу, перебував в положенні лежачи на спині. Після цього ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 , де, взявши його обома руками за голову, вдарив його 5 разів головою об підлогу. Після нанесення зазначених ударів ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, разом почали наносити потерпілому удари ногами в область голови, шиї та грудної клітки, заподіявши при цьому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому склепіння черепу, які призвели до смерті останнього.
Побачивши, що ОСОБА_8 не подає ознак життя, ОСОБА_6 з ОСОБА_7 перестали наносити йому тілесні ушкодження, замкнули його у власному будинку та з місця пригоди зникли.
Крім того, після вказаних вище подій ОСОБА_6 , завідомо знаючи, що у сараї зберігається мотоцикл ОСОБА_8 , сказав ОСОБА_7 знайти в кімнаті будинку ключі від сараю, що розташований на території вказаного домогосподарства для того, щоб звідти можна було викрасти мотоцикл, на що ОСОБА_7 погодився. Після цього, ОСОБА_6 допоміг ОСОБА_7 шукати ключі, в результаті чого у кімнаті на тумбочці вони виявили ключі від дверей та шолом до мотоцикла, вартість якого становить 120 гривень.
Вийшовши з будинку, ОСОБА_6 закрив вхідні двері на замок та спільно з ОСОБА_7 пішли до сараю. В подальшому ОСОБА_6 підібрав з викраденої в`язки ключ до сараю, відчинив вхідні двері сараю та спільно з ОСОБА_7 проникли у вказаний сарай, звідки умисно, незаконно заволоділи мотоциклом «ALPHA ZS110F» вартістю 6500 гривень, належний ОСОБА_8 . Зачинивши двері сараю, ОСОБА_7 викрадені ключі поклав собі до кишені куртки.
За допомогою ключа, що знаходився у замку запалювання ОСОБА_6 , будучи за кермом, завів двигун даного мотоцикла та спільно з ОСОБА_7 , який сидів позаду, поїхали кататися. Їдучи в с.Кислицьке Томашпільського району Вінницької області, на відстані 150 мертів при в`їзді в даний населений пункт, ОСОБА_7 викинув викрадені ключі з будинку ОСОБА_8 на узбіччя дороги з метою позбавитися доказу скоєного злочину.
Приїхавши на викраденому мотоциклі у м.Тульчин Вінницької області, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 за браком коштів та пального у баку мотоцикла, продали зазначений мотоцикл та шолом, належний ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_3 за кошти в сумі 1500 гривень, які в подальшому витратили на власні потреби, чим завдали своїми діями матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 6620 гривень.
Даний факт 18 березня 2016 року було внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000110 за ч.2 ст. 121, ч.1 ст. 289 КК України.
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, та ч.2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у інше сховище.
18 березня 2016 року о 10-00 годині ОСОБА_6 затриманий слідчим СВ Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області на підставі ст. 208 КПК України.
18 березня 2016 року дані факти було внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань.
19 березня 2016 року ОСОБА_6 була винесена підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
21 березня 2016 року ОСОБА_6 була винесена підозра про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.
У ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 20 березня 2016 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 16 травня 2016 року.

Слідчий зазначає, що 11 травня 2016 року було продовжено строк досудового розслідування до 18 червня 2016 року у зв`язку з тим, що було призначено авто-товарознавчу та судово-психіатричну експертизи, які на даний час ще не закінчені та знаходяться на виконанні у експертів.

Окрім того, необхідно також виконати наступні дії:

-отримати висновки експертиз;

-призначити додаткову судово-медичну експертизу для встановлення точної дати нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ;

-повідомити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про нову підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень;

-додатково допитати підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ;

-виконати вимоги ст.. 290 КПК України;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного мотивована тим, що строк тримання під вартою щодо ОСОБА_6 у даному провадженні закінчується 16 травня 2016 року, а завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється можливим, оскільки необхідно провести ряд слідчих дій, необхідних для беззаперечного доведення вини ОСОБА_6 у інкримінованих йому злочинах, а також за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливості підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, що є підставою для продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Будучи допитаним слідчим суддею, підозрюваний ОСОБА_6 не заперечує свою причетність до вчинення злочинів за обставин, як про це зазначено у клопотанні, не заперечив проти задоволення поданого клопотання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні слідчий, яким внесено клопотання, прокурор, яким погоджено дане клопотання, клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому підстави, просять його задовольнити.
Захисник підозрюваного- адвокат ОСОБА_5 не заперечив проти задоволення клопотання слідчого.
Розглянувши подане клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя прийшов до наступного.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 звернуто увагу судів, що при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і продовженням строків тримання під вартою суди мають додержувати вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950), далі Конвенції) і норм КПК, відповідно до яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.
За ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
З наданих слідчому судді до клопотання доказів вбачається, що дані докази в достатній мірі підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_6 .
Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та не відпали, сам підозрюваний погодився на продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також у зв`язку з тим, що строк дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_6 під вартою завершується 16 травня 2016 року, а для завершення досудового розслідування необхідно виконати ще ряд слідчих дій, отримати висновки експертиз, надати доступ та ознайомити учасників кримінального провадження з матеріалами провадження, у порядку, передбаченому законом, строк досудового розслідування продовжено до 18 червня 2016 року, що дає слідчому судді правові підстави для задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на шістдесят днів.
При цьому суд, враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.

Крім того, слідчий суддя, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , приймає до уваги й те, що він своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Керуючись ст.. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 115,176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 205,309, 492 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Томашпільського відділення поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, Вінницької області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, не працюючого, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 289 КК України,- задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, Вінницької області, українця, громадянина України, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 289 КК України на строк 60 днів, а саме до 11 липня 2016 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали вручити підозрюваному і прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику СІЗО м. Вінниця.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя:ОСОБА_1