Справа №490/3847/15-к 08.11.2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 листопада 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000490 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2016 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Перчунове Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.08.2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин;
- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно за сукупністю злочинів призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор вирок суду 1-ої інстанції вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Посилається на те, що згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Зазначені обставини, відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України, повинні відображатися у мотивувальній частині вироку. Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист.

Вказує на те, що хоча суд 1-ої інстанції визнав доведеною винуватість ОСОБА_6 у інкримінованих злочинах, проте викладене у вироку обвинувачення істотно відрізняється від висунутого органом досудового розслідування, оскільки судом 1-ої інстанції не було сформульовано фактичні обставини щодо об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінальних правопорушень, що значно звузило обсяг обвинувачення.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, 26 січня 2015 року приблизно о 17:15 годині ОСОБА_6 через паркан проник у будинок АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , де наніс власнику будинку ОСОБА_9 удари ногами та руками в область голови, обличчя та грудної клітини.
Внаслідок дій ОСОБА_6 ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та саден на обличчі, саден в області грудної клітини праворуч, крововиливу і садна правового колінного суглоба, що згідно висновку судово-медичного експерта від 28 січня 2015 року № 159 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження та за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку потерпілих,на підтримку апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження,передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, суд 1-ої інстанції хоча і визнав доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.125 КК України, проте не сформулював обвинувачення таким чином, що дозволило би при зіставленні ознак установлених судом злочинних діянь і ознак інкримінованих злочинів, дійти висновку про їх відповідність.

Відповідно до ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Крім того, зазначені вимоги містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.09.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» суди націлюються на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист, і як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.

Однак, суд першої інстанції даних вимог закону не дотримався та виклав у вироку формулювання обвинувачення в спрощеному вигляді, яке суттєво відрізняється від висунутого органом досудового розслідування.

Крім того, суд 1-ої інстанції у вироку в обвинувачені ОСОБА_6 за ч. 1 ст.162 КК України встановив факт проникнення обвинуваченим у двір та вхід до будинку, який належить ОСОБА_9 , однак вирок суду не містить посилання на те, що такі дії обвинуваченого були незаконними та умисними.

При формулюванні обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, судом не зазначено ні форму вини, ні мотиву вчиненого кримінального правопорушення, а зазначено лише факт нанесення потерпілому ударів.

Оскільки, суд при постановленні вироку порушив вимоги ст.ст. 370, 374 КПК України, що позбавляє можливості апеляційний суд прийняти своє рішення.
На підставі викладеного, у зв`язку з допущенними судом 1-ої інстанції істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч.1 ст.412 КПК України), оскаржуваний вирок є таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 94, 370, 374 КПК України, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді 1-ої інстанції.
Водночас згідно п.1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої ст. 412 КПК України. Тобто такий розгляд даного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 з порушенням вимог ст.ст. 94, 370, 373, 374 КПК України, у положеннях кримінально-процесуального закону не врегульований.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме положення ч.1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінально-процесуального кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

А у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 КПК України.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи порушені загальні засади кримінального провадження то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в іншому складі суду, згідно з вимогами розділу четвертого КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання, в якому підлягає перевірці і обвинувальний акт на відповідність вимогам закону.

З огляду на вищенаведене є слушними доводи апелянта в цій частині.

Керуючись ст.ст. 405,407,409,416, 532 КПК України,

постановив:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 серпня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати. Призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді