Справа № 309/1934/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.02.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду від 21 жовтня 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючий, раніше не судимий ,
засуджений за ч.1 ст.125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь: ОСОБА_6 - 2000 грн., ОСОБА_7 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим і засуджений за те, що 10.12.2014 року близько 10-ій годині в дворогосподарстві за адресою с.Копашнево вул.В.Хустецька на межі між №65 та №66 будинками, під час сварки зі своїм братом ОСОБА_9 наніс йому декілька, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця тім`яної ділянки голови та рани середньої фаланги 1 пальця правої кисті по тильній поверхні, які згідно висновку експерта №47 від 19 січня 2015 року відносяться до групи тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати непрацездатності.
Крім цього, ОСОБА_6 наніс декілька ударів в область рук своїй матері ОСОБА_7 , яка намагалася розборонити синів, та штовхнув її на землю, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках нижньої третини правого та лівого передпліччя по передній поверхні, які згідно висновку експерта №290 від 28 квітня 2015 року відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати непрацездатності..
В апеляційній скарзі та уточненнях до неї захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого просить вирок щодо нього скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину. В задоволенні цивільного позову потерпілих просить відмовити. Вважає, що її підзахисний діяв в стані необхідної оборони, захищаючись від неправомірних діянь потерпілих, які знаходились на території належного йому дворогосподарства і перші почали наносити удари. На думку захисника ОСОБА_8 судом першої інстанції не взято до уваги те, що подія мала місце на сходах будинку, який належить обвинуваченому, а також те, що останній також отримав тілесні ушкодження від дій потерпілих. Крім того вважає, що суд не з`ясував причин зникнення з матеріалів справи відомостей про знаряддя злочину металевого прута, яким згідно свідчень потерпілих, обвинувачений наносив їм удари. Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі звертає увагу й на те, що судом не взято до уваги, на думку апелянта, фальсифікацію слідчим ОСОБА_10 процесуальних документів під час досудового розслідування, а саме складення двох протоколів слідчого експерименту датованих однією датою 27.04.2015 року, але проведених в різних населених пунктах.Відтак зазначає про істотні порушення кримінального процесуального законодавства, неповноту дослідження обставин справи, внаслідок чого вважає, що висновки суду про його винуватість в інкримінованому злочині не відповідають фактичним обставинам справи.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в поданих запереченнях на апеляційну скаргу просять вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вважають оскаржений вирок законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який вважає себе не винуватим і просив задовольнити апеляційну скаргу повністю, думку потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про залишення апеляційної скарги без задоволення, промову прокурора, яка вважає вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, враховуючи такі підстави.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 не дотримано.
Відповідно до ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку належить зазначити: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Згідно вимог ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт, серед інших відомостей, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Вчупереч зазначеним вимогам процесуального закону, по вказаному кримінальному провадженню, слідчим складений обвинувальний акт, в якому фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення ОСОБА_6 викладені без зазначення способу (механізму) заподіяння тілесних ушкоджень як потерпілому ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 кваліфікувавши дії обвинуваченого за ст.125 ч.1 КК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Як видно, висунуте ОСОБА_6 обвинувачення є неконкретним, обставини,які підлягають обов`язковому доказуванню, а саме спосіб вчинення злочину, не зазначені ні в обвинувальноум акті, ні у вироку суду, внаслідок чого останній був позбавлений можливості здійснювати ефективний захист від обвинувачення, що призвело до порушення його права на захист.
Не зважаючи на це, суд у підготовчому судовому засіданні не перевірив відповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, як це передбачено ст.314 КПК України та не вирішив питання про усунення наведених недоліків, внаслідок чого ухвалив обвинувальний вирок, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Разом з цим, як видно з вироку, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - умисному легкому тілесному ушкодженні, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Однією з обов`язкових ознак даного складу злочину є причинний зв`язок між навмисними діями особи і наслідками у виді заподіяння легкого тілесного ушкодження.
Як видно з вироку, суд першої інстанції визнав доведеним, що ОСОБА_6 у вказаних в обвинувальному акті обставинах, наніс потерпілому ОСОБА_6 , декілька ударів в область рук та штовханні потерпілої ОСОБА_7 , чим спричинив обом потерпілим легкі тілесні ушкодження.
Однак, обґрунтовуючи свої висновки по епізоду нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , суд як на доказ його винуватості послався на висновок спеціаліста №872 від 10.12.2014 року, згідно якого на тілі ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця тім`яної ділянки голови та рани середньої фаланги 1 пальця правої кисті по тильній поверхні, що кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення і можуть вкладатися в час події, що мала місце 10.12.2014 року. (а.с.12-13 матеріалів к.п.).
На рівні з цим, із наявного в матеріалах кримінального провадження висновку експерта №47 від 19.01.2015 року на тілі ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця тім`яної ділянки голови та рани середньої фаланги 1 пальця правої кисті по тильній поверхні, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, якими могли бути як руки затиснуті в кулак, так і невеликий кусок металевого прута по ударному механізму спричинення і можуть вкладатися в час події, що мала місце 10.12.2014 року. (а.с.15-16 матеріалів к.п.).
Проте, постановивши обвинувальний вирок, суд першої інстанції у вироку взагалі не навів способу та механізму спричинення тілесних ушкоджень як потерпілому ОСОБА_6 , так і ОСОБА_7 і скопіював таке обвинувачення із обвинувального акту.
В порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, суд не проаналізував і не умотивував у вироку показання допитаних в судовому засіданні осіб, а лише обмежився формальним викладенням їх у вироку, зокрема, покази допитаних в судовому засіданні потерпілих та свідка ОСОБА_11 , які показали, що обвинувачений наносив удари арматурою.
Однак, даний спосіб вчинення злочину - спричинення легких тілесних ушкоджень жодному з потерпілих органом слідства і судом не з`ясований та у вину ОСОБА_6 не інкримінований.
За змістом ч.3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити чітке формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст.125 КК України, місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно перевірити чи відповідає обвинувальний акт вимогам кримінального процесуального закону, при розгляді справи всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст..370 КПК України.
Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим колегія суддів позбавлена можливості перевірити решту доводів апеляційної скарги, при новому судовому розгляді кримінального провадження підлягають перевірці всі доводи, наведені захисником обвинуваченого в апеляційній скарзі.
З врахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду від 21 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 - скасувати й призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції в іншому складі зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: