Єдиний унікальний номер 244/3624/13-к
Номер провадження 11-кп/775/238/2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 244/3624/13-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/775/238/2016 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
Іменем України
03 березня 2016 року колегія суддів апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську кримінальне провадження
за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Сніжнянського міського суду Донецької області від 21 березня 2014 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в місті Алга Актюбінської області Республіки Казахстан, громадянку України, не заміжню, має малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючу, раніше судиму: 1) 09 січня 2013 року, за вироком Сніжнянського міського суду Донецької області, за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт, ухвалою Сніжнянського міського суду від 05 серпня 2013 року її звільнено від покарання на підставі ч. 3 ст. 37 КВК України; 2) 28 листопада 2013 року за вироком Сніжнянського міського суду Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, зареєстрованої та до арешту постійно проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК за сукупністю злочинів до 7 років 1 місяця позбавлення волі.
Вироком встановлено, що ОСОБА_8 вчинила злочин за таких обставин.

21 червня 2013 року приблизно о 23 годині 30 хвилин після спільного вживання спиртних напоїв між ОСОБА_8 та її співмешканцем ОСОБА_11 на ґрунті неприязних відносин, що виникли на протязі тривалого часу на побутовому підґрунті, виникла сварка, приводом до якої зокрема стало те, що ОСОБА_11 раніше неодноразово застосовував до ОСОБА_8 фізичне насильство. В ході сварки ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, став ображати ОСОБА_8 нецензурними висловами, і в цей момент у ОСОБА_8 раптово виник протиправний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_11 , тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 22 червня 2013 року, приблизно о 01 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , взяла в коридорі будинку теслярську сокиру, яку визначила для себе як знаряддя для нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, не сумісних із життям, після чого, діючи умисно, з метою умисного вбивства ОСОБА_11 , тобто з метою умисного заподіяння смерті іншій людині, вийшла на подвір`я зазначеного вище будинку, де реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_11 , знаходячись біля ганку будинку, цілеспрямовано, двічі, нанесла теслярською сокирою два удари в голову ОСОБА_11 , який сидів на сходинках ганку, при цьому, один удар завдала рублячою частиною сокири, а другий удар завдала поверхнею обуху сокири, реально усвідомлюючи для себе, що такими ударами може завдати ОСОБА_11 смертельні травми і бажала настання його смерті, тобто діяла з прямим умислом. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_8 , спрямованих на заподіяння потерпілому ОСОБА_11 смерті, останньому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: рубленої рани з крововиливом у м`які покрови голови лівої тім`яної області; перелому лівої тім`яної кістки; травматичного крововиливу під м`яку мозкову оболонку з пошкодженням лівої тім`яної частки; відкритої черепно-мозкової травми: двох переломів кісток склепіння черепу, гостре забиття головного мозку з крововиливами під м`яку мозкову оболонку, садна лівої надбрівної дуги; синця верхньої повіки лівого ока, 1-го та 3-го пальців правої кисті, правого променєво-зап`ясткового суглоба. Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_11 одразу помер на місці скоєння злочину.

В апеляційній скарзі та в доповненнях до апеляції обвинувачена ОСОБА_8 вказує, що вирок суду першої інстанції вважає незаконним, оскільки суд неправильно застосував кримінальний закон та висновки суду про умисне вчинення нею вбивства не відповідають фактичним обставинам справи. Суд не взяв до уваги те, що вона вимушена була захищатися від потерпілого, який неодноразово застосовував до неї насильство раніше і в ході конфлікту знову став бити руками і ногами. Крім того суд безпідставно визнав, що вона діяла з умислом на вбивство, оскільки у дійсності вона не мала наміру позбавляти ОСОБА_12 життя, а хотіла тільки зупинити його. Вважає, що призначене покарання є надмірно суворим, просить врахувати, що у момент вчинення злочину була вагітною, а на цей час має малолітню дитину. Просить вирок змінити, перекваліфікувати її дії з ч.1 ст.115 КК на ст. 116 КК України або на ст. 118 КК України і пом`якшити покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку потерпілої, обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляцію, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за такими підставами.

Висновки суду, що ОСОБА_13 вчинила умисне вбивство ОСОБА_12 під час сварки за обставин, як вони встановлені вироком, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими при судовому розгляді доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Сама обвинувачена на протязі всього провадження по справі підтверджувала факт, що саме вона нанесла сокирою два удари по голові співмешканцю ОСОБА_12 . Ця обставина, як і висновок суду, що саме в результаті цих злочинних дій ОСОБА_13 наступила смерть потерпілого, в апеляційному порядку не оспорюється.

Те, що смерть ОСОБА_12 наступила від відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася відкритими переломами лівої та правої тім`яних кісток, травматичними крововиливами під м`які мозкові оболонки, ушкодженням речовини головного мозку лівої тім`яної частки, що ускладнилася набряком головного мозку, у результаті ударів сокирою по голові, об`єктивно підтверджується висновками судово-медичних, імунологічної, кріміналістичної експертиз.

Доводи апеляції, що мав місце напад на обвинувачену з боку ОСОБА_12 , а вона вимушена була захищатися і діяла в стані необхідної оборони, є безпідставними. Суд першої інстанції також мотивовано не прийняв ці доводи ОСОБА_13 до уваги.

Згідно вимог ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Матеріали кримінального провадження не містять доказів, що ОСОБА_12 перед тим, як обвинувачена нанесла йому смертельні поранення, вчиняв будь які дії, які б загрожували життю чи здоров`ю ОСОБА_13 .

З показань обвинуваченої під час судового розгляду та з її пояснень під час проведення на досудовому слідстві судового експерименту вбачається, що між нею та потерплим після спільного вживання спиртних напоїв мала місце обопільна сварка. Бажання нанести удари сокирою по голові ОСОБА_12 у неї виникло, оскільки вона хотіла помститися за побої та образи, які мали місце у минулому. В момент, коли вона наносила удари сокирою по голові, потерпілий сидів на сходах спиною до неї і ніяких, тим більш агресивних, дій не вчиняв.

Ці ж обставини підтвердила свідок ОСОБА_14 , з показань якої вбачається, що після тривалого спільного вживання спиртних напоїв (горілки та самогону) між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виникла сварка і тоді ОСОБА_15 вивів останнього з будинку, за ним слідом вийшла ОСОБА_8 . Приблизно через хвилин десять вона почула крик, коли вона вийшла на крик, то побачила ОСОБА_11 з розрубаною головою, при цьому чула як на місці ОСОБА_8 казала, що це вона його зарубала.

Суд першої інстанції також належним чином перевірив, чи не знаходилась ОСОБА_13 у стані сильного душевного хвилювання, викликаного насильством чи тяжкою образою з боку потерпілого. Відповідно до висновків комплексної судової психолого - психіатричної експертизи у період здійснення правопорушення ОСОБА_8 не знаходилась в тимчасово хворобливому стані, який би позбавляв її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Правопорушення вчинила в стані простого алкогольного сп`яніння. У момент здійснення правопорушення ОСОБА_8 не перебувала у стані фізіологічного афекту (стані сильного душевного хвилювання). У момент здійснення правопорушення ОСОБА_8 не перебувала у вираженому емоційному стані (стрес, фрустрація тощо), який міг би вплинути на її поведінку. Суд першої інстанції дав виводам цієї експертизи належну оцінку у сукупності з іншими доказами по справі і прийшов до правильного висновку, що відсутні підстави для висновку, що ОСОБА_13 вчинила вбивство у стані сильного душевного хвилювання, викликаного насильством чи тяжкою образою з боку потерпілого. Доводи апеляційної скарги у цій частині безпідставні.

Також безпідставними є і доводи апеляції обвинуваченої, що вона не мала умислу на позбавлення життя потерпілого.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Як роз`яснено у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного.

Суд першої інстанції при оцінці дій ОСОБА_13 правильно вказав у вироку, що остання розуміла, що таким предметом як сокира можна завдати смерть особі та, усвідомлюючи це, застосувала цей предмет у якості знаряддя злочину, сокирою завдала не поодинокий удар, а два послідовні удари, які були спрямовані в голову, тобто в життєво важливі органи людини, при цьому перший удар завдала рублячою частиною сокири, та сприймаючи зовні наслідки завдання цим ударом, маючи для себе можливість зупинитись, послідовно завдала удар сокирою вдруге, що виключає необережний характер дій та вказує на вчинення умисних дій, направлених на заподіяння смерті іншій особі. Посилання обвинуваченої на те, що протиправні дії вона вчинила раптово, миттєво та не встигала сприйняти їх значення, спростовуються об`єктивними даними висновку амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №511 від 08 липня 2013 року, в якому зазначено, що в момент вчинення кримінального правопорушення за психічним станом вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, не перебувала в стані афекту чи іншому хворобливому стані, який позбавляв би її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_13 за ч.1 ст.115 КК.

Покарання, призначене судом, відповідає вимогам ст.65 КК, оскільки призначене у межах санкції, з урахуванням тяжкості злочину, конкретних обставин його вчинення, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, даних про особу винної, є необхідним і достатнім для попередження інших злочинів.

Підстав для скасування або зміни вироку внаслідок порушень вимог кримінального закону або істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Сніжнянського міського суду Донецької області від 21 березня 2014 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженою ОСОБА_8 в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді: