25.03.2016 Провадження №1-кп/331/71/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2016 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/71/2016 за обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із середньо освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, без місця реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
1) 24.02.2005 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 03.05.2006 року умовно - достроково на 2 роки 5 місяців 14 днів;
2) 18.07.2007 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186. ч. 1 ст. 263, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. За ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17.12.2007 року вирок від 18.07.2007 року в частині засудження за ч. 2 ст. 185 КК України відмінити та направити прокурору Жовтневого району м. Запоріжжя для додаткового розслідування. В іншому вирок залишено без змін;
3) 24.04.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя притягнутий по другій справі за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 23.11.2010 року по відбуттю строку покарання;
4) 29.02.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 195, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 12.11.2012 року вирок переглянутий Апеляційним судом Запорізької області, 29.02.2012 року згідно вироку за ч. 2 ст. 186 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі.
5) 14.05.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Перегляд вироку 04.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя вирок від 14.05.2013 року в частині покарання по ст.71 КК України скасовано на підставі ч.4 ст70 КК України остаточно призначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. В іншому вирок залишено без змін. Звільнений 08.09.2015 року по відбуттю строку покарання.
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
13 грудня 2015 року приблизно о 04 годині, ОСОБА_3 , знаходячись разом зі своєю дівчиною ОСОБА_6 в районі зупинки громадського транспорту «Лахті», познайомився з ОСОБА_7 , з яким вони почали вживати алкогольні напої. Під час розлиття алкогольних напоїв ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_3 та ОСОБА_6 продовжити відпочинок в сауні. Далі, 13 грудня 2015 року в період часу з 09 години до 12 години, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні сауни в клубі «СЕМ», розташованому за адресою вул. Героїв Сталінграду, 4 у м. Запоріжжі, будучи особою, яка раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільногодоступу, з кишені штанів ОСОБА_7 таємно викрав грошові кошти в сумі 1660 гривень та сховав їх до себе в білизну. Через деякий час ОСОБА_7 виявив відсутність свого майна та почав вимагати його повернення. Після прибуття на місце події співробітників поліції під час огляду місця події ОСОБА_3 добровільно видав викрадені грошові кошти. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 1660 гривень.
Крім того, 01 січня 2016 року приблизно о 18 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, маючи умисел на спричинення умисного тілесного ушкодження, знаходячись за адресою АДРЕСА_2 в гостях у своєї знайомої ОСОБА_6 , в ході раптового виниклого конфлікту з її матір`ю ОСОБА_5 , яка була йому знайома раніше, на ґрунті особистих неприязних стосунків, виниклих в ході конфлікту, наніс не менш трьох ударів кулаками обох рук в область обличчя та шиї, внаслідок чого спричинив останній ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока, на правій бічній поверхні шиї та садно в міжбрівній області, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочинів визнав повністю, розкаявся та пояснив суду, що у грудні 2015 року він проводив час зі своєю дівчиною, прогуляючись біля зунику вул. Лахті вони познайомились із ОСОБА_7 , із яким стали розпивати спиртні напої, а потім поїхали до сауни. У приміщенні сауні він декілька разів робив зауваження ОСОБА_7 з приводу приставання до його дівчини, а потім, улучивши момент, коли у роздягальні нікого не було, викрав із кишені штанів останнього грошові кошти. Коли ОСОБА_7 виявив пропажу, він сказав, що нічого не брав. Після приїзду праціників поліції він зізнався та видав викрадені гроші. 01.01.2016 року він прийшов у гості до своєї дівчини за адресою: АДРЕСА_2 , однак у дівчини зі своєю матір"ю стався скандал, у який він втрутився та став захищати ОСОБА_8 . Оскільки ОСОБА_9 мати не зупиняла конфлікт, та стала його також ображати, він обурився та наніс їй декілька ударів кулаками. У вчиненому щиро кається, повністю визнає усі обставини злочинів та просить суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що 01.01.2016 року у гості до її доньки ОСОБА_10 прийшов ОСОБА_3 .. Ближче довечора вона стала виганяти доньку разоім із ОСОБА_3 із своєї квартири т.к. останні поводили себе шумно. ОСОБА_3 втрутився у конфлікт, завалив її на диван та наніс декілька ударів по обличчу та шиї. Внаслідок цього у неї був синець на обличчі та шиї.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обставин скоєння злочину обвинуваченим.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , поза розумним сумнівом, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у спричиненні легких тілесних ушкоджень.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного.
Так, ОСОБА_3 вчинив злочини середньої та невеликої тяжкості, при цьому раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у вигляді позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливий злочин проти власності та злочин проти життя та здоров`я особи, на обліках у лікаря-психіатра та нарколога на теперішній час не перебуває, власної родини та дітей не має, місця реєстрації не має, на теперішній час не працює, власного доходу не має.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття. Інших додаткових фактичних обставин, які б значно пом`якшували покарання обвинуваченому сторони кримінального провадження суду, в судовому засіданні, не навели і судом таких обставин, при дослідженні доказів, не встановлено.
Обставинами, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочинів у стані алкогольного сп"яніння та рецидив злочинів.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту із застосуванням ст. 70 КК України, що буде відповідати принципам та меті його призначення та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для обрання більш м`якого покарання не вбачається. При цьому, враховуючи особу винного, який раніше неодноразово вчинював злочини (5 разів), через нетривалий час після звільнення знову вчинив два епізоди злочинних дій (через чотири місяці), наявність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про те, що застосування щодо ОСОБА_3 ст. 75 КК України є недоцільним.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 125 та ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді ста годин громадських робіт;
- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді чотирьох місяців арешту.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання більш м`якого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді чотирьох місяців арешту.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання засудженого.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний у відношенні ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком суду чинності.
Речові докази:
- грошові кошти у розмірі 1660 грн - повернути потерпілому ОСОБА_7 .
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1