Справа № 314/5414/15-к
Провадження № 1-кп/314/53/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Вільнянськ 04 квітня 2016 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

провівши судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м.Василівка Запорізької області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.05.2012 року Кам?янко-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до 5-ти років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;

13.12.2012 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 5-ти років 3-х місяців позбавлення волі, невідбута частина покарання у виді позбавлення волі складає 2 роки 3 місяці 11 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.393 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , відбуваючи покарання у виді позбавлення волі у Вільнянській виправній колонії (№ 20) УДПтС України в Запорізькій області, 07.10.2015 року, приблизно о 04 годині 30 хвилин, діючи умисно, за попередньою змовою з іншою особою, намагався втекти з місця позбавлення волі; з цією метою ОСОБА_5 та інша особа, пройшовши вздовж їдальні через овочеве сховище, перелізли через паркан на промислову зону, звідки по спеціальній огорожі, зробленої з металевої сітки-рабиці з двома ярусами металевого колючого дроту "ягоза" із сигналяційними дротами, яка розмежовує автомобільний контрольно-перепускний пункт та режимні тропи Вільнянскої ВК-20, стали пересуватися до зовнішньої маскувальної огорожі колонії, щоб у подальшому залишити її територію. Далі ОСОБА_5 та інша особа, досягнувши рівня зазначеної огорожі в межах контрольно-слідової тропи караулу, почувши звуковий сигнал тривоги та попереджувальні вигуки працівників колонії про можливість застосування зброї, ігноруючи ці попередження, намагалися продовжити свої дії, але інший засуджений був уражений пострілом з вогнестрільної зброї, внаслідок чого ОСОБА_5 злякався та був змушений зупинитися, після чого й був затриманий працівниками колонії.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред?явленому йому обвинуваченні за ч.3 ст.15, ч.2 ст.393 КК України не визнав. Суду обвинувачений пояснив, що в ніч з 6 на 7 жовтня 2015 року він та інший засуджений ОСОБА_7 дійсно вилізли за один з парканів колонії, щоб дістати мобільний телефон, який їм перекинули ззовні; коли він передавав ОСОБА_8 телефон, то почув шум, і ОСОБА_9 повис на паркані, а його затримали працівники колонії; обвинувачений стверджує, що наміру здійснити втечу та залишити місце позбавлення волі ані він, ані ОСОБА_7 не мали, і щодо цього не домовлялися.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у замаху на втечу з місця позбавлення волі, його вина у вчиненні цього злочину доведена наданими суду доказами.

Так, відповідно до протоколу слідчого експерименту від 19.11.2015 року вбачається, що під час цієї слідчої дії ОСОБА_5 на території Вільнянської ВК-20 вказав, яким саме чином в ніч на 07.10.2015 року він та ОСОБА_10 намагалися добратися до зовнішньої огорожі колонії, при цьому пояснював, що вони робили це з метою здійснити втечу з колонії та поїхати до родичів співучасника злочину, які проживають в Криму.

Даючи показання безпосередньо суду у судовому засіданні 16.12.2015 року обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував, що намагався здійснити втечу з місця позбавлення волі, пояснив, що це запропонував йому ОСОБА_10 безпосередньо перед самою спробою, при цьому той говорив, що поїдуть до його родичів у Крим, саме для цього вони удвох намагалися вибратися за паркан колонії, але під час цієї спроби ОСОБА_9 був вбитий, а він сам затриманий; обвинувачений лише оспорював ту обставину, що мала місце попередня змова з ОСОБА_10 .

Згідно протоколу огляду місця події від 07.10.2015 року, труп ОСОБА_10 виявлений на ділянці огорожі колонії, що веде від промислової зони до зовнішньої маскувальної огорожі установи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що в ніч на 07.10.2015 року він знаходився на нічному чергуванні на одному з постів Вільнянської ВК-20, та приблизно о 5 годині 25 хвилин почув доповідь іншого чергового ОСОБА_12 про спрацювання сигналізації; після цього він побачив на паркані двох засуджених, нажав кнопку тривоги, став їх попереджати та здійснив попереджувальний постріл, але засуджені не відреагували та стали рухатися ще швидше; тоді він змушений був здійснити постріл в одного з них.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердила свідчення свідка ОСОБА_11 , пояснила суду, що 07.10.2015 року приблизно о 5 годині 25 хвилин мало місце спрацювання сигналізації, і вона побачила на паркані двох засуджених, які переміщувалися по ньому; вона їх попередила, але засуджені не відреагували, продовжили рух групою, після чого інший черговий ОСОБА_11 змушений був здійснити постріл в одного з них.

Аналізуючи наведені докази, суд констатує, що показання обвинуваченого під час слідчого експерименту 19.11.2015 року та його первісні показання у судовому засіданні 16.12.2015 року є переконливими та послідовними, і містять лише певні незначні суперечності щодо того, коли саме обвинувачений та інша особа дійшли згоди щодо здійснення втечі з місця позбавлення волі. Змінивши у подальшому свої свідчення, обвинувачений ОСОБА_5 не зміг зрозуміло пояснити, чим саме це викликано.

Фактичні дані, отримані під час слідчого експерименту з обвинуваченим, та первісні показання обвинуваченого ОСОБА_5 у суді, об?єктивно погоджуються з показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з яких вбачається, що ОСОБА_5 та інша особа в момент їх виявлення рухалися групою по паркану в напрямку зовнішньої огорожі колонії, їх дії виглядали узгоджено, цей рух вони не припинили навіть після попереджень охоронців та попереджувального пострілу, в момент ураження іншої особи ОСОБА_13 перебував на паркані, а не на землі, як він стверджував у судовому засіданні. Ці обставини, про які повідомили свідки, свідчать про те, що ОСОБА_5 та інша особа, виходячи з характеру їхніх дій, мали намір вчинити саме узгоджену втечу з місця позбавлення волі, а не підібрати передачу, як це стверджує обвинувачений. Про неправдивість показань обвинуваченого свідчать і дані протоколу місця події від 07.10.2015 року, згідно яких територія, де були виявлені засуджені, була ретельно оглянута, але ніякої "передачі" чи іншого схожого об?єкта виявлено не було.

Таким чином, суд вважає неправдивими показання ОСОБА_5 про те, що ніякого замаху на втечу з місця позбавлення волі він не вчиняв, і розцінює їх виключно як спробу обвинуваченого уникнути покарання за скоєний злочин.

Суд кваліфікує діяння ОСОБА_5 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.393 КК України, як незакінчений замах на втечу з місця позбавлення волі за попередньою змовою групою осіб, не доведений до кінця з причин, що не залежали від волі особи.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме що він віднесений до категорії тяжких. Суд також враховує особу обвинуваченого, який має судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, характеризується негативно, має численні стягнення за порушення порядку відбуття покарання.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

п р и с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.393 КК України, та призначити йому покарання у виді 5-ти (п?яти) років та 3-х (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, частково приєднати до призначеного покарання невідбуту ОСОБА_5 частину покарання згідно вироку Великобілозерського районного суду Запорізької області від 13.12.2012 року, у виді 2-х років 3-х місяців 11-ти днів позбавлення волі, та призначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 7-ми (семи) років позбавлення волі.

Строк покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 обчислювати з моменту набрання цим вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув?язнення у цьому кримінальному провадженні з 08.10.2015 року до дня набрання цим вироком законної сили, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно засудженого ОСОБА_5 залишити у виді тримання під вартою; продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 2 (два) місяці, тобто до 07 червня 2016 року, але не пізніше, ніж до дня набрання цим вироком законної сили.

Речовий доказ чоловічу шапку, що зберігається у Вільнянському відділенні поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно вручити після його проголошення засудженому, його захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

04.04.2016
04.04.2016