Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3025/16-к
н/п 1-кп/490/405/2016
ВИРОК
Іменем України
26 квітня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0001056, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, неодруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше судимим:

- 28 липня 2011 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та звільнений від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на два роки;

- 05 квітня 2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі (11 липня 2014 року звільнений від подальшого відбування покарання у зв`язку з амністією);

- 13 лютого 2015 року тим же судом за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки та звільнений від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком один рік шість місяців (ухвалою від 15.03.2016, яку приведено до виконання 14 квітня 2016 року, направлений для відбування вказаного покарання),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
27 лютого 2016 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, знаходячись за місцем свого проживання - у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів, таємно викрав майно своєї матері - ОСОБА_5 , а саме мобільний телефон "Samsung Galaxy Core GT - І8262 вартістю 2 157 грн., з викраденим з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно у лютому - березні 2016 року, точної дати не пам`ятає, близько 16-17 год., він знаходився за місцем свого проживання - у квартирі АДРЕСА_2 . У цій квартирі знаходився мобільний телефон "Samsung", який належить його матері. Телефоном він вільно користувався з дозволу матері. Оскільки йому були потрібні кошти на придбання наркотичних засобів, він без дозволу і відому матері, виніс вказаний мобільний телефон з квартири та заклав до ломбарду на ім`я свого знайомого, отримавши грошові кошти. Знайомому повідомив, що телефон належить йому, що він хоче закласти цей телефон, але не має паспорту. Виносити телефон за межі квартири мати дозволу не надавала. У вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого щодо часу, місця, мотиву, способу вчинення злочину повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення.

Крім власних показань обвинуваченого факт вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину підтверджується показаннями допитаної у ході судового розгляду потерпілої ОСОБА_5 , яка суду повідомила, що 27 лютого 2016 року вона та обвинувачений, який є її сином, знаходилися за місцем свого проживання - у квартирі АДРЕСА_2 . Їй належить мобільний телефон "Samsung", вартістю 2 157 грн., який знаходився у квартирі. Цим телефоном вона користувалася сама і дозволяла в разі необхідності користуватися обвинуваченому. Близько 17 години вона захотіла зателефонувати, почала шукати вказаний телефон, але його у квартирі не було. Останній раз вона бачила телефон цього дня на поличці у мебельній стінці. Протягом дня у квартирі знаходився обвинувачений, який періодично користувався телефоном, а на момент виявлення нею пропажі телефону - залишив квартиру. Вона відразу зрозуміла, що телефон взяв він. Коли додому повернулася дочка, з її мобільного телефону вони почали телефонувати на її телефон, однак той був відключеним. Сина не було вдома близько двох-трьох діб. Після повернення додому син зізнався, що телефон взяв він і заклав його до ломбарду. Пізніше вона викупила мобільний телефон з ломбарду.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за викладених вище обставин.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка - таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний злочин середньої тяжкості, його особу, а саме те, він є раніше неодноразово судимим, не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з діагнозом: синдром залежності від опіатів, зловживання канабіноідами, алкоголем, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставину, що його пом`якшує, щире каяття.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення полі строком на один рік, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Оскільки вказаний вище злочин ОСОБА_4 вчинено у період випробування, встановленого вироком від 13.02.2015 Заводського районного суду м. Миколаєва при звільненні на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, згідно вимог ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, за сукупністю вироків, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком від 13.02.2015 Заводського районного суду м. Миколаєва і остаточно призначити ОСОБА_4 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців.

Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Як випливає зі змісту п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, речовий доказ - мобільний телефон "Samsung Galaxy Core GT - І8262, що належить ОСОБА_5 і був предметом злочину, відданий на зберігання до рішення суду потерпілій ОСОБА_5 , слід вважати повернутим за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, шляхом часткового приєднання до вказаного покарання невідбутого покарання, призначеного вироком від 13.02.2015 Заводського районного суду м. Миколаєва, за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 14 квітня 2016 року.

Речовий доказ - мобільний телефон "Samsung Galaxy Core GT - І8262, що належить ОСОБА_5 і був предметом злочину, відданий на зберігання до рішення суду потерпілій ОСОБА_5 , - вважати повернутим за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий: