АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1550/16 Справа № 180/746/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2016 року місто Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000265, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка Синельниківського району Дніпропетровської області, без реєстрації та постійного місця проживання, раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 27.12.2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 03.03.2016 року по відбуттю строку покарання, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць з конфіскацією майна.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 703 грн. 68 коп. за проведення експертиз.
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим та йому призначено покарання за те, що він 05 квітня 2016 року близько 08 години 31 хвилин знаходився поруч із автобусною зупинкою «Стара Поліклініка», що по вулиці Єдності у м.Марганці Дніпропетровської області реалізуючи умисел, спрямований на розбійний напад, діючи умисно, з корисливих мотивів, дочекавшись коли потерпіла ОСОБА_9 закінчила розмову по телефону, витягнув предмет схожий на розкладний ніж і з погрозою його застосування, яку остання сприйняла як реальну загрозу для її життя та здоров`я, незаконно заволодів мобільним телефоном марки Самсунг, вартістю 570 грн., та грошовими коштами в сумі 40 грн., які належать ОСОБА_9 , спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 610 грн.
Крім того, 05 квітня 2016 року близько 20 години 31 хвилин ОСОБА_7 знаходився поруч із першим під`їздом будинку АДРЕСА_1 , де знову побачив раніше відому йому ОСОБА_9 та реалізовуючи умисел на напад з метою заволодіння її майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілої та, витягнувши предмет, зовні схожий на розкладний ніж, і з погрозою його застосування, яку остання сприйняла як реальну для її життя та здоров`я, незаконно заволодів господарською сумкою, в якій знаходилися продукти харчування всього на загальну суму 171 грн., що належали ОСОБА_9 , спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Також, ОСОБА_7 10 квітня 2016 року близько 20 години 25 хвилин знаходився поруч із торговим кіоском «Пивна Лавка», який розташований біля автобусної зупинкою «Кінотеатр», що по вулиці Єдності у м. Марганці, де побачив, як в напрямку буд. 71 по вказаній вулиці рухалась раніше невідома йому ОСОБА_10 . Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, на виконання якого, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, напав на неї та, приставивши до живота останньої предмет, зовні схожий на ніж та, погрожуючи застосуванням насильства, заволодів мобільним телефоном Нокія 220, вартістю 730 грн., грошовими коштами в сумі 200 грн., які належать ОСОБА_10 , та пластиковими банківськими картками, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 930 грн.
Продовжуючи свою злочину діяльність, ОСОБА_7 11 квітня 2016 року близько 05 години 21 хвилин знаходився поруч із торговим кіоском «Пивна Лавка» за вищевказаною адресою, де побачив, як в напрямку вказаної зупинки повільно рухалась раніше невідома йому ОСОБА_11 . Реалізовуючи раптово виниклий злочинний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпіла зупинилася чекаючи автобус, раптово напав на неї, та, приставивши до живота останньої предмет, ззовні схожий на ніж, із погрозою його застосування, яку потерпіла сприйняла як реальну для її життя та здоров`я, заволодів грошовими коштами в сумі 23 грн., які належать ОСОБА_11 , спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь в суді першої інстанції просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і просить ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього особисто належного йому майна. Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, прокурор вважає, що призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. На його думку, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не врахував належним чином стійкість умислу обвинуваченого, - який вчинив ряд тяжких, корисливих та зухвалих злочинів, дані про особу обвинуваченого, який суспільно-корисною працею не займається, заходів до працевлаштування не вжив,- у зв`язку з чим безпідставно призначив покарання, яке є явно не справедливим через свою м`якість і не відповідає принципам справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляцію прокурора; обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляції та просив суд залишити вирок без змін, - перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, - колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджений зібраними у справі доказами, які правильно оцінені судом, обґрунтовано покладені ним в основу вироку і в апеляції прокурора не заперечується.
Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст.187 ч.2 КК України також є правильною і в поданій апеляції не оспорюється.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості обвинуваченого, не встановлено.
В силу ст. 409 ч.2 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегією суддів при перевірці доводів апеляцій встановлено, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про його особу, а також обставини справи, що пом`якшують покарання: щире каяття обвинуваченого та визнання ним своєї вини. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом першої інстанції визнано скоєння ним злочину щодо особи похилого віку.
Доводи апеляції прокурора про те, що судом не враховані стійкість умислу обвинуваченого, та дані про особу обвинуваченого, не відповідають дійсності, так як дані про судимості ОСОБА_7 та те, що він не працює, вказані у вступній частині вироку та за думкою колегії суддів враховані судом першої інстанції, як дані про особу винного, при призначенні йому покарання. Крім того, доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 не працює, не можуть бути визнані колегією суддів такими, що заслуговують на увагу, так як те, що обвинувачений є безробітним, не являється: ні обставиною, яка обтяжує покарання (в силу ст.67 ч.ч.1,3 КК України перелік цих обставин є вичерпним, і при призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в частині першій цієї статті); ні обставиною, яка характеризує особу винного з негативної сторони.
Тому суд першої інстанції з урахуванням вказаних вище обставин призначив обвинуваченому близьке до мінімального покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 187 КК України, за якою його засуджено.
За таких вказаних вище обставин призначене судом покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів. Підстав для обтяження призначеного покарання ОСОБА_7 за мотивами, зазначеними в апеляції прокурора, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404-407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 426 КПК України на рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана сторонами касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

--------------- ------------------ --------------

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4