Справа №195/892/16-к
1-кп/195/105/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2016 року смт.Томаківка Дніпропетровської області Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000442 від 22.07.2016 р, стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 11.03.2016 року Томаківським районним судом за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України-,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2015 року ОСОБА_5 засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.
28.05.2016 р. відповідно до ст. 36 КВК України Томаківським районним відділом КВІ УДПС України у Дніпропетровській області громадянина ОСОБА_5 направлено для відбування покарання на підставі вищевказаного вироку за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , тобто до Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області.
Розпорядженням сільського голови Вищетарасівської сільської ради Томаківського району № 3к вд 31.05.2016 р., ОСОБА_5 прийнято на громадські безоплатні роботи на території Вищетарасівської сільської ради з 01.06.2016 р.
Проте, ОСОБА_5 , будучи засудженим до покарання у виді 100 годин громадських робіт на підставі вироку Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2016 р., та направленим до Вищетарасівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, до виконання громадських робіт не приступив та умисно, достовірно знаючи про покладений на нього рішенням суду обов`язок у вільний від роботи час безоплатно виконувати суспільно-корисні роботи, вид яких був визначений органами місцевого самоврядування, а саме Вищетарасівською сільською радою Томаківського району Дніпропетровської області, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт, та ухиляючись від виконання вищевказаного покарання, до робіт по благоустрою території Вищетарасівської сільської ради в період з 01.06.2016 р. по 08.07.2016 р. не приступив і продовжує ухилятися від покарання до теперішнього часу, без поважних причин.
Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив ухилення від відбування громадських робіт як особою, засудженою до цього покарання, тому суд кваліфікує його дії за ч.2 ст. 389 КК України.

27.07.2016 року між сторонами кримінального провадження: прокурором Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України та згідно до умов якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, сторонами погоджено покарання обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України - у виді 3 місяців арешту. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Томаківського районного суду від 11.03.2016 р. перевівши 100 годин невідпрацьованих громадських робіт відповідно до положень ст. 72 КК України (1 дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт) у 12днів арешту, та призначити остаточне покарання у виді 3 місяців 16 днів арешту.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі, та пояснив суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений також пояснив, що укладення угоди з його боку є добровільним та просить суд затвердити угоду.

Прокурор в судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Суд, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, доходить таких висновків.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно ч.1 ст. 475 КПК України суд, переконавшись що угода може бути затверджена, ухвалює вирок яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено у підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненому злочині, передбаченому ч.2 ст.389 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. На думку суду укладена сторонами угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України: умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України; укладення угоди між сторонами є добровільним; дії обвинуваченого кваліфіковано правильно за ч.2 ст. 389 КК України; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свобод і інтересів сторін та інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами остаточну міру покарання у виді 3 місяців 6 днів арешту.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.07.2016 року між прокурором Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК, та призначити узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст. 389 КК України у виді 3 місяців арешту.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Томаківського районного суду від 11.03.2016 р. перевівши 100 годин невідпрацьованих громадських робіт відповідно до положень ст. 72 КК України (1 дню арешту відповідають 8 годин громадських робіт) у 12 днів арешту, та призначити остаточне покарання у виді 3 місяців 6 днів арешту.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1

30.09.2016