Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/404/16 Слідчий суддя ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2016 року,якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, проживає: АДРЕСА_1 , судимого:
- вироком від 26.11.2003 року Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України. Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17.02.2004 року зазначений вирок змінено засуджено за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України, та відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;
- вироком від 20.08.2004 року Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;
- вироком від 09.04.2008 року Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 309, ст. 70, 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 08.04.2016 року по відбуттю строку покарання,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013584, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК Українистроком на 60 днів, а саме: з 08.00 год.01 листопада 2016 року до 08.00 год. 30 грудня 2016 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий СВ Кіровоградського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровоград із клопотанням, у кримінальному провадженні № 0013584 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Кіровоградського відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.10.2016 року за № 0013584, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Органом досудового розслідуванням ОСОБА_8 повідомлено про підозру в тому, що він 31.10.2016 року, приблизно о 03 годині, на зупинці громадського транспорту поруч з перехрестям вулиць Волкова та Євгена Тельного в м. Кропивницькому, із застосуванням фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрав майно та документи ОСОБА_9 .
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 від 03 листопада 2016 рокузадоволено вищевказане клопотання слідчого та щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що в матеріалах клопотання наявні дані, які підтверджують існування ризиків, передбачених п.п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто дають достатні підстави вважати, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків.
Злочин, по якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: закінченим, тяжким, умисним, посягає на такі найвищі соціальні цінності як: здоров`я людини, а також відносно права власності, поєднаного із застосуванням фізичної сили. Підозрюваний не надав потерпілому медичну допомогу. Слідчий суддя взяв до уваги дані, що характеризують особистість підозрюваного, який підозрюється у застосуванні насильства, офіційно не працевлаштований, раніше судимий, подія мала місце у нічний час. Шкода не відшкодована, потерпілий лікується, невідомий і час видужання хворого. Врахував і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчиненні злочину до шести років позбавлення волі. Вважає, що відносно підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
На думку слідчого судді прокурор довів, що ОСОБА_8 після подій, в яких він підозрюється, вчиняв свідомі дії спрямовані на приховування предмету посягання, залишив місце пригоди і переховувався, не надав першу медичну допомогу потерпілому, тобто активно перешкоджав встановленню істини по справі, що значно підвищує ступінь його суспільної небезпеки, відтак щодо нього не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Заслуговують на увагу і доводи прокурора про вилучення за місцем проживання підозрюваного майна, що належить іншим потерпілим в інших кримінальних провадженнях, тобто розумної підозри про можливу причетність за іншими епізодами.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вищезазначену ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою обрати її підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що з матеріалів клопотання вбачається, що її підзахисний має постійне місце проживання, а тому посилання слідчого про те, що її підзахисний не має місця реєстрації не дає підстав для висновку, що він не має місця проживання, оскільки за адресою вказаною слідчим у клопотанні її підзахисний проживає разом зі своє рідною матір`ю та молодшим братом.
Вказуючи на ряд рішень Європейського суду з прав людини зазначає, що суд відповідної юрисдикції має право перевірити дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовується затримання та подальше тримання під вартою.

Також в матеріалах кримінального провадження та в клопотанні слідчого відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід або його скасування не може запобігти ризикам передбачених у ст. 177 КПК України.

Крім того, в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою захист вважає, що не наведено жодних обґрунтованих ризиків, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Вислухавши доповідача, думку захисника та підозрюваного, які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому колегія суддів оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_8 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту заперечувала обґрунтованість підозри ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України.
Проте, слід зазначити, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Також колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Крім того, відмовляючи апелянту у задоволенні його апеляційної скарги колегія суддів враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК Українипро підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього. Повідомлення про підозру підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи для впізнання, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом пред`явлення речей для впізнання, протоколом допиту підозрюваного.
Крім того, відсутні дані про ступінь довіри до підозрюваного з боку громадськості, останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Також, кримінальне правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК Україниє умисними, тяжкими, відноситься до злочинів проти власності. Сукупність обставин в яких підозрюється ОСОБА_8 та його особистість істотно підвищує ступінь і характер суспільної небезпеки діянь, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я, вчинений повторно.

Таким чином, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування по відношенню до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, так як наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім його процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення якому підозрюється, обвинувачується.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що у судовому засіданні суду першої інстанції не було доведено наявність ризиків для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються вищевикладеним.

За вказаних обставин слідчий суддя цілком обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги в цій частині відсутні.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177-178 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу захисника за ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого та відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання його під вартою строком на 60 днів, а саме: з 08.00 год. 01 листопада 2016 року до 08.00 год. 30 грудня 2016 року - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4