АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1598/16 Справа № 186/669/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_9 , на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, який має на утриманні сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-06 березня 2015 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.1 ст.263, ст.75 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік;
-10 червня 2015 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.ч.1,2 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі,
засудженого за ч.2 ст.189 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 червня 2015 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання - 5 років позбавлення волі.

Виправданого за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 07 квітня 2015 року по день постановлення вироку, 30 березня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Миколаївки, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_12 , 2015 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24 травня 2002 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.289, ст.69, ч.2 ст.190, ст70 КК України на 3 роки позбавлення волі, з конфіскацією майна;
-14 серпня 2006 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік позбавлення волі. Звільненого від відбуття покарання з випробувальним терміном один рік;
-31 жовтня 2006 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
-23 вересня 2010 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.309, ст.75 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільненого від відбуття покарання з випробувальним терміном 2 роки;
-16 грудня 2010 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України на 4 роки 1 день позбавлення волі
засудженого за ч.2 ст.189 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 16 травня 2015 року по день постановлення вироку, 30 березня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 60860 (шістдесят тисяч вісімсот шістдесят) гривень 46 копійок та в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000(двадцять тисяч) гривень, а всього стягнути 80860 (вісімдесят тисяч вісімсот шістдесят) гривень 46 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду встановлено наступне.
25 березня 2015 року, близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_13 прийшов до свого гаражу, розташованого по вул. Комсомольській, в напрямку виїзду з м. Першотравенська. Поряд з його гаражем розташований гараж ОСОБА_14 де він його в той час зустрів. Після чого вони зайшли до гаражу ОСОБА_13 , та почали вживати там спиртні напої, а саме горілку. Приблизно о 13 годині 00 хвилин до них в гараж зайшов ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_7 . В ході розмови з ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , ОСОБА_8 сказав, що йому терміново потрібно в м. Павлоград, і запитав в ОСОБА_13 , чи не зможе він на приналежному йому автомобілі «ВАЗ 21703» д/н НОМЕР_1 відвезти їх в м. Павлоград, Дніпропетровської області на що ОСОБА_13 погодився. Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 сіли до вказаного автомобіля і поїхали до м. Павлоград Дніпропетровської області. ОСОБА_8 , який був за кермом автомобіля, висадив ОСОБА_13 і ОСОБА_14 біля дачі брата ОСОБА_13 - ОСОБА_15 , а сам з ОСОБА_7 на даному легковому автомобілі поїхали по своїм справам.

Близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заїхали за ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які сіли до автомобіля, і поїхали до м. Першотравенська. Коли дані особи їхали до м. Першотравенська, то між ОСОБА_13 і ОСОБА_14 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , що у ОСОБА_13 в КБ «ПриватБанк» відкритий накопичувальний рахунок, до якого останній має доступ через програму «Приват-24» і на якому знаходяться грошові кошти в сумі 52 500 гривень, після чого у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме вказаними грошима, шляхом вимагання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном - грошима ОСОБА_13 , шляхом вимагання ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи групою осіб, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання 25 березня 2015 року, знаходячись у автомобілі марки ВАЗ 21703 сірого кольору д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 з метою досягнення злочинної мети та результату, а також подавлення волі потерпілого наніс йому кілька ударів кулаком правої руки в ділянку грудей і живота, після чого шляхом подальшого висловлення погроз вчинення насильства над потерпілим, ОСОБА_7 з ОСОБА_8 почали вимагати у ОСОБА_13 , надання ним коду від послуги інтернет - банку «Приват-24», та номер його мобільного телефону, до якого прикріплена вказана послуга.

Після заволодіння кодом послуги інтернет-банку «Приват-24» та номером мобільного телефону ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу на заволодіння чужим майном внаслідок застосування до потерпілого вимагання, з його накопичувального рахунку через послугу інтернет-банку «Приват-24» 26 березня 2015 року перерахували 50104 гривні 72 копійки, на банківську картку № НОМЕР_2 , які в подальшому зняли та витратили на власні потреби.

Крім того, 30 березня 2015 року, близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебував у квартирі АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_13 , де в і ході спілкування ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_13 про те, що належний останньому на праві власності автомобіль седан-в, марки ВАЗ 21703, 2008 року випуску, сірого кольору д/н НОМЕР_3 , VIN - НОМЕР_4 потрібно ремонтувати, так як ОСОБА_7 , керуючи даним автомобілем потрапив у дорожньо - транспортну пригоду.

В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на повторне придбання права на чуже майно шляхом вимагання з погрозою насильства над потерпілим, а саме вимагання передачі права експлуатації та розпорядження вказаним автомобілем, для того щоб в подальшому здійснити його продаж.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне придбання права на чуже майно шляхом вимагання, з погрозою насильства над потерпілим ОСОБА_8 30 березня 2015 року близько 11 години 30 хвилин, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, задля подавлення волі ОСОБА_13 , висловлюючи погрози застосувати до останнього фізичне насильство, почав вимагати від ОСОБА_13 видати довіреність на право експлуатації та розпорядження автомобілем седан-в, марки ВАЗ 21703, 2008 року випуску, сірого кольору д/н НОМЕР_3 , VIN - НОМЕР_4 .

ОСОБА_13 , в свою чергу, побоюючись за своє життя та здоров`я, сприймаючи висловлені ОСОБА_8 погрози, як реальні всупереч своїй дійсній волі був змушений погодитись з вимогами ОСОБА_8 та видати йому вказану довіреність.

ОСОБА_8 того ж дня з метою доведення свого злочинного умислу до завершення, приблизно о 12 годині 20 хвилин, разом з ОСОБА_13 на автомобілі таксі приїхали до будинку АДРЕСА_4 де у приватного нотаріуса ОСОБА_16 від імені ОСОБА_13 на ОСОБА_8 була видана довіреність НАМ 500175, якою ОСОБА_8 надано право на експлуатацію та розпорядження (право продавати, обмінювати, передавати в оренду, позичку, заставляти в забезпечення власних зобов`язань) автомобілем ОСОБА_13 - седаном-в, марки ВАЗ 21703, 2008 року випуску, сірого кольору д/н НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_4 .

Крім цього ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 02 квітня 2015 року о 22 годині 25 хвилин, у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000224 від 02.04.2015 року з метою встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні працівниками Першотравенського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, було проведено огляд квартири АДРЕСА_3 , в якій зареєстрований та проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де в спальній кімнаті було виявлено та вилучено металевий предмет, схожий на гранату РГД-5, циліндричної форми, темно-зеленого кольору, з маркуванням на ньому 69-80 з отвором у верхній частині, з нарізаною різьбою у внутрішній частині, з прикріпленим до нього липкою стрічкою металевим предметом схожим на запал, циліндричної форми, довжиною приблизно 9,5 см, діаметром близько 2 см, з маркуванням на металевій пластині №10-80 УЗРГМ- 2, 583.

Даний металевий предмет згідно висновку експерта № 70/26-179 від 03 квітня 2015 року є:

Об`єкт №1 - спорядженим корпусом ручної осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин, придатний до виробництва вибуху.

Об`єкт №2 - запалом типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії боєприпасів та придатний для виробництва вибуху.

Дані предмети безперешкодно з`єднуються між собою і таким чином утворюють собою ручну осколкову, наступальну гранату РГД-5, яка придатна для здійснення вибуху та відносяться до категорії боєприпасів.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, маючи та реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що вищезазначений металевий предмет є осколковою, наступальною гранатою РГД-5 та відноситься до вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу зберігав її у своїй квартирі АДРЕСА_3 . Тобто ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.263 КК України, а саме зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В апеляційних скаргах:
-прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, призначивши йому міру покарання у такому вигляді; за ч.1 ст.263 КК України призначити 4 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Першотравенського міського суду, остаточно призначити 5 років позбавлення волі.

Вважає, що вирок в частині виправдання ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України є необґрунтованим та невмотивованим;

-обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати в повному обсязі, ухвалити новий вирок або призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, в іншому складі суду. З вироком не погоджується, так як судом були взяті до уваги одні докази, а відхилені інші суттєві по справі. Судовий розгляд проводився однобічно, з порушення кримінального процесуального Закону. Зокрема, судом не були прийняті до уваги свідчення свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інші обставини по справі;

-захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що вирок суду повинен бути скасований в частині визнання винним ОСОБА_7 за ч.2 ст.189 КК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження;

-обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок або призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, в іншому складі суду. Вважає, що судом не були взяті до уваги одні докази та відхилені інші, судовий розгляд проводився однобічно, суд не надав суттєвого значення його свідченням та свідченням свідків по справі, не дослідив їх в повному обсязі;

-захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду, закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю події злочину, складу кримінального правопорушення в діях обвинувачених та доказів, достатніх для доведення винуватості, звільнити ОСОБА_8 з-під варти. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим. Суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства України, судове слідство має усі ознаки однобічності, обвинувального ухилу та неповноти судового слідства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Також вказує, що відсутні жодні докази на підтвердження наявності в діях ОСОБА_8 по відношенню до потерпілого ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення інших апеляційних скарг, пояснення обвинувачених та їх захисників, які кожен окремо підтримав свої апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданих скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.404 КПК суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає доводи прокурора, обвинувачених та їх захисників незаконними та необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Ухвала апеляційного суду це рішення стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона повинна відповідати тим же вимогам, що й рішення суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою, як це передбачено ст.370 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.409 КПК України, підставами для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, може бути неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішення фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні вимагання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб з погрозою насильства над потерпілим, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджується зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку.
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченими, їх вина підтверджується наступними доказами:
-поясненнями потерпілого ОСОБА_13 ;

-поясненнями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ;

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02 квітня 2015 року, відповідно до якого 02 квітня 2015 року о 19 годині 20 хвилин до Першотравенського МВ звернувся ОСОБА_13 та повідомив, що у нього в період часу з 27 березня 2015 року по 30 березня 2015 року ОСОБА_24 та ОСОБА_25 викрали з вкладу «Копілка» грошові кошти в сумі 52 000 гривень 00 копійок, та з кредитної карти «Приват-Банк» грошові кошти в сумі 8000 гривень 00 копійок, через сервіс «Приват24»;

-випискою по картковому рахунку № НОМЕР_5 від 03 квітня 2015 року, відповідно до якої, в період часу з 26 березня 2015 року по 01 квітня 2015 року з карткового рахунку було знято грошові кошти в сумі 59 402 гривні 42 копійок;

-випискою по картковому рахунку № НОМЕР_6 від 03 квітня 2015 року, відповідно до якої, в період часу з 25 березня 2015 року по 26 березня 2015 року з карткового рахунку було знято 2 700 гривень 00 копійок;

-висновком експерта №141 від 02 квітня 2015 року, відповідно до якого, потерпілому ОСОБА_13 було спричинено механічне тілесне пошкодження у вигляді забою в області 7-го зуба верхньої щелепи справа з послідуючим його випадінням, що по своєму характеру відноситься до ступеня легких тілесних пошкоджень. Строк спричинення може відповідати 26 березня 2015 року

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 09 квітня 2015 року;

-26 березня 2015 року на картковий рахунок ОСОБА_13 НОМЕР_2 зараховано суму вкладу «Копілка», а саме НОМЕР_7 гривні 72 копійки;

-CADN 7474, банкомат по вул. Гагаріна,1-а, м. Першотравенська, відеокамерою зафіксовано як ОСОБА_7 працював з картковим рахунком НОМЕР_2 ;

-CADN 6167, банкомат по вул. Горького,5-а, м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, картковий рахунок НОМЕР_2 з якого з 17 години 53 хвилин до 17 годин 56 хвилин 26 березня 2015 року ОСОБА_7 , знято 19000 гривень 00 копійок;

-з карткового рахунку НОМЕР_2 26 березня 2015 року здійснено переказ грошових коштів в сумі 10000 гривень 00 копійок, одержувач коштів ОСОБА_23 ;

-CADN 2817, банкомат по АДРЕСА_5 , відеокамерою зафіксовано як ОСОБА_7 працював з картковим рахунком НОМЕР_2 о 18 годині 09 хвилин 26 березня 2015 року;

-CADN 5347, банкомат по вул. Леніна,22, м. Першотравенська, відеокамерою зафіксовано як ОСОБА_7 працював з картковим рахунком НОМЕР_2 26 березня 2015 року о 18 годині 15 хвилин;

-CADN 1904, банкомат у відділенні «Приватбанку» по вул. Леніна,18 м. Першотравенська, картковий рахунок НОМЕР_5 з якого об 11 годині 38 хвилин 30 березня 2015 року ОСОБА_8 , знято 2000 гривень;

-CADN 5347, банкомат по вул. Леніна,22, м. Першотравенська, картковий рахунок НОМЕР_5 з якого об 14 годині 04 хвилини 01 квітня 2015 року ОСОБА_8 , зняв 100 гривень;

- іншими матеріалами провадження.

Колегія суддів, вважає, що вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України повністю доведена, а невизнання їх своєї вини, судом правильно розцінена, як бажання останніх уникнути покарання.

Перевіривши доводи прокурора, який просив скасувати вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 , у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні покарання ОСОБА_7 , суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, відомості про його особу, який не одружений, має на утриманні малолітню дитини, не працює, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Обставин, які пом`якшують покарання не встановлено. Судом встановлені обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 рецидив злочину.

Крім цього, судом першої інстанції було обґрунтовано прийнято рішення про виправдання ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК України, у зв`язку з недоведеністю його вини, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, так як обвинувачення його у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ґрунтуються на сумнівних доказах.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_8 ,суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, відомості про його особу, який одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше судимий Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом встановлено не було.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.
З огляду на викладене суд, дотримуючись вимог статей 50, 65 КК України, призначив обвинуваченим покарання, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів і немає підстав вважати таке покарання явно несправедливим та незаконним.

Щодо інших доводів, викладених в апеляційних скаргах обвинувачених та їх захисників про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішення фактичним обставинам кримінального провадження, про однобічність розгляду справи, про те, щосудом першої інстанції не були взяті до уваги одні докази та відхилені інші, то колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими та недоцільними. Вказані доводи спростовуються доказами по справі, які були досліджені судом першої інстанції в повному обсязі та перевірені колегією суддів.

Підстав для скасування ухвали суду та направлення кримінального провадження на новий розгляд, про що йдеться в апеляційних скаргах обвинувачених ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 , а також для закриття кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю події злочину в діях ОСОБА_8 , про що йдеться в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, немає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення, не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 ,обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

ВирокПершотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, які знаходиться під вартою в той же строк, з дня вручення їм копії ухвали.
Судді: