Справа № 472/806/15-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" березня 2016 р.смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурору ОСОБА_3 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_8 про призначення судової експертизи у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 09.01.2014 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 229 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 229 КК України,
В С Т А Н О В И В:
На розгляді Веселинівського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 09.01.2014 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 229 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст. 229 КК України. Потерпілою особою у кримінальному проваджені визнано «Philip Morris Brands Sarl» (Швейцарія).

Під час судового розгляду захисник обвинувачених ОСОБА_8 , після допиту експерта ОСОБА_9 , що виконував експертизу в кримінальному провадженні за №0000012, заявив клопотання про призначення повторної експертизи у зазначеному кримінальному провадженню та проведення якої доручити Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, також зазначено ряд питань які запропоновано поставити експерту.

Клопотання обґрунтоване тим, що на експертизу були надані ряд документів, які є недостатніми для проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності. Також вказав, що експертом у висновку №1281 від 08.04.2015 року не застосовано оціночну процедуру накопичення прибутку, яка є обов`язковою при визначені збитків за неправомірне використання об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до Національного стандарту №4 «Оцінки майнових прав інтелектуальної власності», не використані методичні підходи для визначення збитків, які передбачені вказаним Національним Стандартом. Щодо висновку експерта за №989 від 08.08.2014 року, який проводився у іншому кримінальному проваджені за №0000676 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були допущені аналогічні помилки.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 клопотання захисника підтримали з тих же підстав, просили призначити повторну експертизу.

Прокурор, представник потерпілої особи заперечували проти задоволення клопотання, вказавши, що у проведенні повторної експертизи не має сенсу, так як висновки експерта є обґрунтованими та те, що правомірність даного висновку підтверджується іншим висновком у іншому кримінальному провадженні за №0000676 по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст. 199, ч. 1,2 ст. 204 КК України, представник потерпілої особи також надали письмові заперечення на клопотання.

Суд, заслухавши думку прокурора, представника потерпілої особи, обвинувачених, захисника, дійшов до переконання про часткове задоволення клопотання захисника про призначення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності, з наступних підстав.

Відповідно до п .1 Національного стандарту №4 «Оцінки майнових прав інтелектуальної власності», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1185 (далі Стандарт №4), Національний стандарт №4 є обов`язковим для застосування суб`єктами оціночної діяльності під час проведення оцінки майнових прав інтелектуальної власності, а також особами, які здійснюють відповідно до законодавства рецензування звітів про оцінку.

Згідно з п.8 Стандарту №4, для проведення оцінки майнових прав інтелектуальної власності застосовуються такі методичні підходи: дохідний, порівняльний, витратний. В пунктах 9-23 Стандарту №4, визначено особливості застосування кожного із методичних підходів.

Пунктом 25 Стандарту №4 передбачено, що під час обстеження об`єкта права інтелектуальної власності, яке проводиться з метою його ідентифікації, з`ясовується наявність матеріального носія об`єкта та документів, що засвідчують майнові права інтелектуальної власності і факт видачі дозволу на використання об`єкта права інтелектуальної власності. До таких документів належать: патент (деклараційний патент) - для винаходів, корисних моделей, промислових зразків, сортів рослин, порід тварин; авторське свідоцтво СРСР на винахід (у разі, коли не закінчився двадцятирічний строк дії авторського свідоцтва починаючи з дати подання заявки на винахід); свідоцтво - для торговельних марок (знаків для товарів і послуг), компонування (топографії) інтегральних мікросхем; договір про створення за замовленням і використання об`єкта права інтелектуальної власності; договір про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності; ліцензійний договір; договір комерційної концесії; договір про трансфер технологій; інші договори щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності; виписка з відповідних державних реєстрів; інші документи, пов`язані з ідентифікацією майнових прав інтелектуальної власності.

Під час допиту, експерт ОСОБА_9 на запитання, що було поставлено відповідно до ч. 3 ст. 356 КПК України, який методичний підхід він використав в експертизі, вказав що він використав підхід «ціна та кількість».

Також при досліджені Висновку експерта №1281 від 08.04.2014 року, встановлено, що експерт зазначає у висновку, що ним були використані такі методи, як системного підходу, синтезу та узагальнень, монографічний

Вказані методичні підходи, що використав експерт у дослідженні суперечать п.8 Стандарту №4.

Відповідно до п. 37 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року №1440, неможливість або недоцільність застосування певного методичного підходу, пов`язана з повною відсутністю чи недостовірністю необхідних для цього вихідних даних про об`єкт оцінки та іншої інформації, окремо обґрунтовується у звіті про оцінку майна. В даному випадку експертом на порушення вищевказаної норми Національного стандарту №1, не було зазначено у висновку експерта про неможливість застосування таких методичних підходів як дохідний, порівняльний, витратний.

Також на запитання експерту, чому під час дослідження при визначені шкоди, яку було завдано «Philip Morris Brands Sarl» (Швейцарія), використовуючи декларацію ПАТ «ФІЛІП МОРРІС УКРАЇНА» (Україна) про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), не з`ясував та не використав документ, який засвідчує факт видачі дозволу на використання об`єкта права інтелектуальної власності ПАТ «ФІЛІП МОРРІС УКРАЇНА» (Україна) від «Philip Morris Brands Sarl» (Швейцарія). На що експерт вказав, що він використав лише ті документи, які йому були надані.

Разом з тим, у відповідності до ст. 13 Закону України «Про судову експертизу», експерт має право подавати клопотання про надання додаткових матеріалів, що ним під час проведення експертизи не було зроблено.

Представник потерпілої особи «Philip Morris Brands Sarl» (Швейцарія) ОСОБА_4 , в судовому засіданні яке відбулося 16.02.2016 року зазначила, що дійсно, з компанією ПАТ «ФІЛІП МОРРІС УКРАЇНА» (Україна), укладено ліцензійний договір на підставі якого, компанією ПАТ «ФІЛІП МОРРІС УКРАЇНА» (Україна) правомірно використовує торгову марку «Marlboro». В ліцензійному договорі зазначено ліцензійний платіж, який як стверджує представник ОСОБА_4 можливо дорівнює 100%, водночас стверджує, що це компетенція експерта, щодо визначення суми коштів, які отримує «Philip Morris Brands Sarl» (Швейцарія) від продажу однієї пачки сигарет.

Відповідно до п. 3 Стандарту №4, ліцензійний платіж - плата за надання прав на використання об`єкта права інтелектуальної власності, що є предметом ліцензійного договору. До ліцензійних платежів належать паушальний платіж, роялті та комбінований платіж. Роялті - ліцензійний платіж у вигляді сум, які сплачуються періодично, залежно від обсягів виробництва або реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) з використанням об`єкта права інтелектуальної власності.

Відповідно до ч. 10 ст. 101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Згідно ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Статтею 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Виходячи з наведено, суд вважає, що експертиза за №1281 від 08.04.2015 року в даному кримінальному провадженні проведена експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_9 є не повною, не використані методичні підходи, які відповідно до Стандарту № 4 повинні були використані, не досліджено документ (в даному випадку ліцензійний договір), який засвідчує факт видачі дозволу на використання об`єкта права інтелектуальної власності ПАТ «ФІЛІП МОРРІС УКРАЇНА» (Україна) від «Philip Morris Brands Sarl» (Швейцарія) та який відповідно до п. 25 Стандарту № 4 мав бути дослідженим.

Щодо висновку експерта за №989 від 08.08.2014 року, який проводився у іншому кримінальному проваджені за №0000676 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд зазначає, що описова (досліджувана) частина висновку є майже ідентичною висновку за №1281 від 08.04.2015 року, а також те, що у висновку за №989 від 08.08.2014 року взагалі не зазначено, що під час дослідження використовувався Стандарту № 4, який як вже зазначалось є обов`язковим для застосування суб`єктами оціночної діяльності під час проведення оцінки майнових прав інтелектуальної власності.

Щодо питань, які були поставлені захисником в клопотанні при призначенні експертизи, суд вважає, що не всі питання можуть бути поставленні на вирішення експертизи, так як деякі стосуються порядку дослідження експертизи, а по деяким пропонується дати оцінку попереднім експертним висновкам.

Виходячи з викладено, суд прийшов до переконання, що клопотання захисника в частині призначення експертизи є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, а виконання експертизи слід доручити Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, яка є найбільш спеціалізованою установою у вирішенні питань пов`язаних у сфері інтелектуальної власності.

Суд при визначені питань, які необхідно поставити на вирішення експертизи, керується Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зокрема п. 5.4 та п.5.5 розділу V «Експертиза об`єктів інтелектуальної власності» та орієнтованим переліком вирішуваних питань при економічному досліджені у сфері інтелектуальної власності, що розмішений на Інтернет сайті Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (http://intelect.org.ua/content/139-ekonomichni-doslidzhennya-u-sferi-intelektualnoyi-vlasnosti).

Відповідно до ч. 4 ст. 332 КПК України, після постановлення судом ухвали про доручення проведення експертизи судовий розгляд продовжується, крім випадків, якщо таке продовження неможливе до отримання висновку експерта.

Суд вважає, що в даному випадку судовий розгляд повинен бути зупинений до отримання висновку експерта, так як висновок експерта може вплинути на кваліфікацію кримінального правопорушення та на розмір вимог цивільного позову, який заявлений у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 101, 122, 242, 332, 370-372 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника задовольнити частково.

Призначити у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 09.01.2014 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , експертизу у сфері інтелектуальної власності, виконання якої доручити експертам Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України (адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі України, буд. 26, оф. 501).

На вирішення експертам поставити питання:

- Який розмір матеріальної шкоди завдано компанії «Philip Morris Brands Sarl» неправомірним використанням знаку для товарів та послуг «Marlboro» та «Marlboro Lights», внаслідок виготовлення контрафактної тютюнової продукції, а саме однієї пачки сигарет «Marlboro» та «Marlboro Lights?

- Який розмір доходів (упущена вигода), які правовласник майнових прав на знаки для товарів та послуг відповідно свідоцтв України №4122 та №78224 компанія «Philip Morris Brands Sarl» могла би реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене?

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок експерта та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

В розпорядження експертів надати матеріали кримінальної справи № 472/806/15-к.

Учасникам судового провадження на вимогу експертів, в разі необхідності для проведення експертизи, надати запитувану експертами інформацію та документи.

Провадження по справі зупинити до отримання висновку експертів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1