УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 467/824/16-к
Провадження № 1-кп/486/46/2016

12 квітня 2016 року Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами кримінального провадження №0000556 №467/824/16-к (№1кп-486/46/2016 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за п. 6,12 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.
В С Т А Н О В И В:

12.04.2016 року реєстром передачі справ повторно передано кримінальне провадження №0000556, №467/824/16-к (№1кп-486/46/2016) відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за п. 6,12 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України головуюючій-судді ОСОБА_1 .
Впереше 28 березня 2016 року протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів авторозподілом документообігу суду кримінальне провадження №467/824/16-к (№1кп-486/46/2016 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за п. 6,12 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України розподілено для розгляду у колегії суддів під головуванням головуюючої-судді ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Кримінальне провадження №0000556, №467/824/16-к (№1кп-486/46/2016) ухвалою головуюючого-судді 31.03.2016 року повернуто Апеляційному суду Миколаївської області для визначення та направлення його до іншого суду (а.с. 40-41).
Ухвала Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31.03.2016 року про направлення кримінального провадження до Апеляційного суду Миколаївської області вмотивоване, а саме, за текстом:
28 березня 2016 року протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів авторозподілом документообігу суду кримінальне провадження №467/824/16-к (№1кп-486/46/2016 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за п. 6,12 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України розподілено для розгляду у колегії суддів під головуванням головуюючої-судді ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Кримінальне провадження №0000556 №467/824/16-к (№1кп-486/46/2016 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за п. 6,12 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2016 року направлено на розгляд до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.
Головуюча-суддя, приймаючи рішення про призначення даного кримінального провадження до підготовчого провадження звернула увагу на копію (факсу) довідки щодо штатного розпису суддів Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.03.2016 р за підписом судді ОСОБА_5 . Довідку було адресовано на суддю апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_6 , який як головуючим приймав безпосередню участь в даній справі при вирішення питання про направлення кримінального провадження на розгляд до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.
Наявна інформація в матеріалах кримінального провадження на а.с. 32 - довідка переконує головуючу-суддю, що даний факт, а саме узгодженості головуючого-судді апеляційної інстанції з суддею місцевого суду ОСОБА_5 , який підписав довідку про штат суддів, якщо даний факт залишити без регагування це може призвести до порушення п.1 ст. 6 Конвенціїї про захист прав людинини і основоположних свобод. З огляду на практику ЄСПЛ та рішень суду постановлених проти України: Бочан проти України 03.08.2007 року, «Бочан проти України №2» 05.02.2015року, Олександр Волков проти України 09.01.2013 року, Совтрансавто-Холдинг проти України від 25.02.2002 року, Агрокомплекс проти України від 06.10.2011 року, щодо порушення державою п.1 ст. 6 Конвенціїї незалежності та неупередженності суддів та наслідки.
Україна, починаючи від 2001 року, виплатила майже 147 мільйонів гривень компенсацій за порушення прав людини на виконання рішень Страсбурзького суду. Вражаюча та невтішна є статистика рішень Європейського суду з прав людини:
- у 2012 році 70 справ проти України у 59 рішеннях європейського суду, в яких було констатовано порушення Україною положень Конвенції. Після розгляду справ з урахуванням позиціїй Уряду Європейського суду було зобов`язано Україну сплатити 7.129.660.5 грн.
- у 2013 році 151 справу проти України у 69 рішеннях європейського суду, в яких було констатовано порушення Україною положень Конвенції. Після розгляду справ з урахуванням позиціїй Уряду Європейського суду було зобов`язано Україну сплатити 46. 551.198.67 євро.
- у 2014 році 92 справи проти України у 40 рішеннях європейського суду, в яких було констатовано порушення Україною положень Конвенції. Після розгляду справ з урахуваннм позиціїЙ Уряду Європейського суду було зобов`язано Україну сплатити 46.738.812,53 євро.
Порушено п. 1 ст. 6 Конвенції у рішеннях суду Совтрансавто-Холдинг проти України від 25.02.2002 року, Європейський суд з прав людини зазначає у даній справі п. 80 Врешті-решт, Суд не може не звернути увагу на численні випадки втручання в провадження українських органів державної влади на найвищому рівні. Якими б не були мотиви, представлені Урядом на виправдання такого втручання, Суд вважає, що воно, з огляду на його зміст та спосіб здійснення (§ 18, 20, 22, 24 вище), є таким, що суперечить поняттю безсторонній і незалежний суд в сенсі статті 6 § 1 Конвенції.
Не спекулюючи щодо того, який вплив це втручання мало на хід судового розгляду, Суд констатує в контексті справи, що заявник міг об`єктивно мати побоювання стосовно незалежності та безсторонності судів. Ці випадки втручання з боку органів державної виконавчої влади відображають, крім того, брак поваги до самого функціонування судової гілки влади.
Європейський суд з прав людини у рішенні Агрокомплекс проти України від 06.10.2011 року п. 136. У цьому зв`язку Суд підкреслює, що обсяг зобов`язань Держави щодо забезпечення розгляду „незалежним та неупередженим судом у розумінні п. 1 Статті 6 Конвенції не обмежується судовою гілкою влади. Цей обсяг зобов`язань також покладає обов`язки на виконавчі, законодавчі та будь-які інші органи Держави, незалежно від їх рівня, поважати та виконувати рішення та постанови судів, навіть якщо ці органи не погоджуються з ними. Таким чином, повага із боку Держави до повноважень судів є невід`ємною передумовою впевненості суспільства у судах і, у більш широкому сенсі, верховенства закону. Для того, щоб це відбулося, конституційних гарантій незалежності та неупередженості судової гілки 21 влади є недосить. Ці гарантії мають бути ефективно впроваджені у повсякденну поведінку та поводження органів влади.
п. 137. Далі Суд відмічає, що незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним від неналежного впливу, причому не тільки зовнішнього, але й із боку самої судової системи. Внутрішня незалежність судової гілки влади означає, що суддям не повинні наказувати та на них не повинні здійснювати тиск інші судді або ті особи, що мають адміністративні повноваження у суді, такі, як, наприклад, голова суду. Відсутність достатніх запобіжних заходів, якими забезпечувалася б незалежність суддів всередині самої судової системи і, зокрема, від їх судового керівництва, може дати Суду підстави зробити висновок, що сумніви Зявника щодо незалежності та неупередженості суду можуть вважатися об`єктивно виправданими (див. рішення у справі Парлов-Ткалчіч проти Хорватії (Parlov-Tkalcic v. Croatia), no. 24810/06, § 86, 22 грудня 2009 р., з подальшими зауваженнями).
Суддя звертає увагу на рішення Совтрансавто-Холдинг проти України від 25.02.2002 року, з огляду на рік його ухвалення, та на проблему, яку було констатовано судом у рішенні Агрокомплекс проти України від 06.10.2011 року, яка виявилася тривалою та існує і сьогодні.
Апеляційний суд вирішуючи питання направлення кримінального провадження №0000556, №467/824/16-к (№1кп-486/46/2016) на розгляд до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області фактично маючи інформацію про штатний розпис та попередньо сформовану позицію та вплив щодо розгляду провадження суддями та судді конкретного суду. В цьому головуючий суддя вбачає невідповідність встановленим п.1 ст.6 Конвенції гарантіям справедливого суду щодо незалежності та безсторонності суду. Даний факт є наскільки очевидним, що його можна кваліфікувати, як помилку, якої апеляційний суд міг би не припуститися. Помилка, як наслідок, в подальшому розгляді даного провадження суддями даного суду може призвести до несправдливого провадження (щодо безсторонності (незалежності і неупередженності) суддів, які в майбутньому розглянули б дане провадження.
Відповідно до ст. 2 Кримінально-процесуального кодексу України одним із засад кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим щоб кожний хто вчинив кримінальне провадження, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини та кількості ухвалених ним рішень проти України та суму коштів з державного буджету на їх виконання, присуджених у 2015 році, яка складає 639981892,09 тис.грн. на які в даному процесуальному рішені є посилання, суддя дійшла висновку з цілью уникення несправедливого провадження та вважає за доцільне повернути кримінальне провадження до апеляційного суду Миколаївської області для визначення та направлення його до іншого суду.»

Викладені в даній ухвалі підстави, які унеможливлюють розгляд справи суддями Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, головуюча-суддя підтримує.
Також висловлює свою правову позицію з приводу повернення кримінального провадження заступником голови Апеляційного суду Миколаївської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями Апеляційного суду Миколаївської області від 05.04.2016 року дане кримінальне провадження №0000556, №467/824/16-к (№1кп-486/46/2016) було розподілено судовій колегії в складі колегії суддів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с. 43).
Відповідно до акту Апеляційного суду Миколаївської області від 06.04.2016 року у складі комісії апарату Апеляційного суду Миколаївської області справа №467/824/16-к була заведена помилково та протокол розподілу даної справи між суддями визнано недійсним (а.с. 44).
Заступником голови апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_10 кримінальне провадження №0000556, №467/824/16-к (№1кп-486/46/2016) листом від 07.04.2015 р повернуто судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 для розгляду. В якому він звернув увагу судді на те, що стосовно обвинувачених обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який закінчується 27.04.2016 року.
Виходячи з вимог КПК України та практики ЄСПЛ всі питання запобіжних заходів, які збігають є виключно питаннями прокурорів, в даному випадку старшого групи прокурорів в даному кримінальному провадженні №0000556.
Посилання ж в листі заступника голови апеляційного суду на ч.2 ст. 34 КПК України, то головуючою-суддею прийняте процесуальне рішення про направлення кримінального провадження до Апеляційного суду Миколаївської області, яке вмотивоване з огляду на практику ЄСПЛ з посиланнями на конкретні рішення проти України.
Якщо ж підходити до КПК України, саме з позиції букви закону, то в ньому можна знайти багато суперчностей, а тому, КПК України зобов`язує розуміти й дух закону. Тлумачити КПК України слід з позиції верховенства права та практики ЄСПЛ.
Норми національного законодавства, так і положення міжнародно- правових актів, згода на обов`язковість яких надала Верховна Рада України, задекларовано таке невід`ємне процесуальне право особи, яка є учасником процесу кримінального судочинства, як право на справедливий судовий розгляд.
Тож, приймаючи суддею рішення про направлення кримінального провадження для направлення до іншого суду, метою було зменшити кількість звернень до Європейського суду та економії бюджету України.
З огляду на події, які мали місце 01 квітня 2016 року на зборах суддів Южноукраїнського міського суду Миколаївської області та з огляду на звернення до Ради суддів України 01 квітня 2016 року. З урахуванням рішення зборів суддів Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08.04.2016 року про притягнення судді до дисціплінарної відповідальності. Та в зв`язку з тим, що за даним фактом суддя звернулася із заявою до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення 11 квітня 2016 року. Вищевикладені факти вказують на тиск з боку самої судової системи на головуючу-суддю ОСОБА_1 .
Приймаючи рішення про самовідвід, головуюча-суддя виходила із здорового глузду, який, виник на підставі доказів, характер яких є безспірним. Це взаємовідносини між суддями Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, які виникли у 2010 році при розгляді кримінальної справи №1-3/2011р. На підтвердження аргументу - це збори суддів Южноукраїнського міського суду Миколаївської області 01 та 08 квітня 2016 року та з урахуванням заяви про звернення до правохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення та з огляду на заявлений 07.04.2016 року суддею самовідвід у кримінальному провадженні 486/374/16-к за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Головуюча-суддя не боїться захищати свої права та професійно відстоювати власну позицію, яку обгрунтовує, виходячи з положень національного законодавства та норм міжнародного права, а саме з огляду на ст. 6 Конвенції, якою також захищається право кожного судді на самовідвід.
Враховуючи розумні строки, розгляду кримінального провадження, з огляду на дії заступника голови Апеляційного суду Миколаївської області, який фактично примушує суддю своїм листом вийти у підготовче судове засідання із суддями, які входять до колегії суддів, які тиснуть на головуючу.
З огляду на практику ЄСПЛ та рішень суду постановлених проти України: Бочан проти України 03.08.2007 року, «Бочан проти України №2» 05.02.2015року, Олександр Волков проти України 09.01.2013 року, Совтрансавто-Холдинг проти України від 25.02.2002 року, Агрокомплекс проти України від 06.10.2011 року, щодо порушення державою п.1 ст. 6 Конвенціїї незалежності та неупередженності суддів та наслідки.
З урахуванням кількості суддів які працюють на час заяви про самовідвід , вирогідним є те, що заява про самовідвід може в подальшому розглядатися лише суддею ОСОБА_12 , яка тривалий час зловживає спиртними напоями, тому головуюча-суддя, як громадянка України та, як суддя, не бажає та не довіряє розгляд своєї заяви про самовідвід у кримінальному провадженні №467/824/16-к, (№1кп-486/46/2016) такій судді.
На підставі вищевикладеного та виходячи із звіту уповноваженого з справ людини, та кількості ухвалених рішень Європейський суд проти України у 2015 році та суму коштів, яка складає 639981892,09 тис.грн присуджених з державного бюджету на їх виконання, яка значно збільшилась порівняно з попередніми роками переконує головуючу-суддю спрямувати кримінальне провадження та заяви про самовідвід в ньому до Апеляційного суду Миколаївської області для прийняття рішення щодо визначення та направлення до іншого суду заяви про самовідвід головуючої-судді в даному кримінальному провадженні. Заява про самовідвід оформлена у вигляді данної ухвали з огляду на тиск та вплив з боку самої судової системи.
Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, як домогаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ.
Здійснюючи психологічний тиск та залякуючи головуючу-суддю накладенням дисциплінарного стягнення на неї не вплине на її прийняте рішення про самовідвід в даному кримінальному провадженні та її п правосвідомість. Право на самовідвід суддям гарантовано Законом і ніхто обмежити в цьому не може.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ, ст. ст. 2,81,369,372 КПК України, суддя,
У Х В А Л И В :
Кримінальне провадження №0000556, №467/824/16-к (№1кп-486/46/2016 відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за п. 6,12 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України - повернути Апеляційному суду Миколаївської області для вирішення питання щодо направлення його на розгляд разом із заявою про самовідвід головуючої-судді до іншого суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1