Роздільнянський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________
Справа № 511/2043/16-к
Номер провадження: 1-кп/511/155/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2016м.Роздільна

Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретарі - ОСОБА_2

за участю :

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000108, внесеного до ЄРДР 05.09.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Цибирика, Каларашського району Р.Молдова, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, водія другого стрілецької роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303/2014 на території України оголошено часткову мобілізацію.

15 травня 2014 року ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15 травня 2014 року ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №2 призначений на посаду водія другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу стрілецької роти, зарахований до списків особового складу військової частини та поставлений на всі види забезпечення.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 15 травня 2014 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді водія другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу стрілецької роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 03 серпня 2014 року вчинив нез`явлення вчасно без поважних причин до вищезазначеної військової частини, яка на той час дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 та був відсутній за місцем проходження військової служби до 23 серпня 2016 року проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

23 серпня 2016 року о 11 годині 30 хвилин солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, 18, заявив про себе та вчинений ним злочин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.3 КК України визнав повністю, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що дійсно він був у 2014 році призваний на військову службу під час мобілізаці ї призначений на посаду водія другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу стрілецької роти. Так, у серпні 2014 року, точну дату він не памятає, він покинув військову частину та поїхав до дому, де затримався за сімейними обставинами і до військової частини так і не повернувся. Майже два роки потому, він зрозумів, що свїм не з`явленям до місця проходження війської служби вчиняє злочин, вирішив піти до військової прокуратури і заявити про себе.

Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не оспорює.

З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вище наведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваеному, судом не встановлено.

Тому при призначенні покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України, є зокрема і визнання вини обвинуваченим і щире каяття у вчиненому, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та можливим звільнити його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся, запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2( два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, покласти на нього відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1