У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2016 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні заяву потерпілого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 та клопотання про поновлення строку для подання заяви,

в с т а н о в и л а:

Київський районний суд м. Харкова ухвалою від 9 січня 2014 року задовольнив подання Київського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції та звільнив ОСОБА_5 від покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 20 липня 2009 року.

Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 27 травня 2014 року ухвалу місцевого суду залишив без зміни.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 5 грудня 2014 року на підставі пункту 1 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_6, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали касаційного суду щодо ОСОБА_5 з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК. Вважає, що суд касаційної інстанції, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, не врахував правовий висновок щодо застосування норм статей 424 і 539 КПК, який міститься у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2016 року в справі № 5-331кс15 та від 24 березня 2016 року в справі № 5-39кс16.

Одночасно заявник подав клопотання про поновлення строку для подання заяви, посилаючись на те, що причини його пропуску є поважними.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши викладені у заяві та клопотанні потерпілого доводи, перевіривши додані до них матеріали, колегія суддів дійшла висновку про таке.

У заяві потерпілий ОСОБА_4 порушує питання про перегляд Верховним Судом України ухвали суду касаційної інстанції щодо ОСОБА_5 в зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2016 року в справі № 5-331кс15 та від 24 березня 2016 року в справі № 5-39кс16, копії яких на підтвердження своїх доводів додає до заяви.

Згідно з частиною другою статті 447 КПК заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подається заява про перегляд, або з дня прийняття постанови Верховного Суду України, на яку здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК.

Заяву потерпілим ОСОБА_4 подано до Верховного Суду України 16 листопада 2016 року, тобто в строк, який перевищує три місяці як з дня ухвалення оспорюваного рішення суду касаційної інстанції, так і з дня прийняття зазначених постанов Верховного Суду України.

Відповідно до вимог частини шостої статті 447 КПК пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин і вирішення цього питання покладається на суд.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судового рішення, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Обґрунтовуючи клопотання про поважність причин пропуску строку для звернення до Верховного Суду України із заявою про перегляд судового рішення, потерпілий ОСОБА_4 вказує на те, що в зв'язку з отриманою черепно-мозковою травмою він тривалий час перебував на лікуванні, стан його здоров'я значно погіршився.

На підтвердження доводів клопотання, потерпілий долучив копії довідок, зі змісту яких убачається, що ОСОБА_4 проходив медичне обстеження 28 січня 2015 року, 8 квітня 2015 року та 29 липня 2015 року.

Документів, які б підтверджували, що ОСОБА_4 лікувався у медичній установі у 2015-2016 роках, до клопотання не долучено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заявником не зазначено поважних причин для поновлення строку, оскільки від дня ухвалення оскаржуваного рішення, а також з дня прийняття постанов Верховного Суду України від 11 лютого та 24 березня 2016 року, на які він посилається при обґрунтуванні заяви, потерпілий ОСОБА_4 мав достатньо часу для того, щоб скористатися правом на своєчасне оскарження судового рішення безпосередньо, або реалізувати його через свого представника.

За таких обставин, підстави для поновлення строку для подання заяви відсутні. Отже, в задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_4 необхідно відмовити, а його заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись частиною шостою статті 447 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити потерпілому ОСОБА_4 в поновленні строку для подання заяви про перегляд судового рішення щодо ОСОБА_5

Заяву потерпілого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9