Дата документу Справа № 320/8770/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/502/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №320/8770/15-к ОСОБА_1
Категорія: ст.307 ч.2 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004011, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополя Запорізької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок змінити, за ч.2 ст.307 КК України пом`якшити призначене покарання із застосуванням ст.69 КК України та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, мотивуючи тим, що він повністю визнав свою вину, активно сприяв розкриттю злочинів, розкаявся у скоєному, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, раніше не судимий, страждає захворюванням панкреанікроз та потребує оперативного втручання.
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено:
- за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна;

- за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили та з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений у вигляді домашнього арешту.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області судові витрати на загальну суму 1 473 грн. 12 коп.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

прокурор підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого частково, а саме в частині застосування ст.69 КК України при призначенні покарання за ч.2 ст.307 КК України з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого, проти задоволення інших апеляційних вимог заперечував;

захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, мотивуючи тим, що останній раніше не судимий, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочинів, крім того, страждає тяжкою хворобою, є інвалідом 3-ї групи та потребує лікування.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши додатково надані стороною захисту документи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за наступних обставин.

14 серпня 2015 року в денний час доби, знаходячись за місцем свого проживання в кв. АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи з корисливих мотивів, взяв із особою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс (марихуану), маса якого в перерахунку на суху речовину склала 3,91 грам, який незаконно зберігав при собі з метою збуту до 15 год. 45 хв. того ж дня, коли, знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , незаконно, шляхом продажу за 150 грн. збув його ОСОБА_9

16 вересня 2015 року у вечірній час доби, знаходячись за місцем свого проживання в кв. АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне зберігання з метою збуту, а також на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи повторно, з корисливих мотивів, взяв із собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений канабіс (марихуану), маса якого в перерахунку на суху речовину склала 2,57 грам, який незаконно зберігав при собі з метою збуту до 18 год. 45 хв. того ж дня, коли, знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , незаконно, шляхом продажу за 150 грн. збув його ОСОБА_9

22 вересня 2015 року у ранковий час доби, знаходячись за місцем свого проживання у приміщенні кв. АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України, маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів, незаконно зберігав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений, канабіс (марихуана), маса якого в перерахунку на суху речовину склала 13,73 грам, який незаконно без мети збуту продовжував зберігати за вищевказаною адресою до 10 год. 40 хв. того ж дня, коли працівниками міліції при проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено вищевказаний наркотичний засіб, який ОСОБА_8 незаконно зберігав без мети збуту за місцем свого проживання.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційній скарзі.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України, що також не оскаржується в апеляційній скарзі.

Оскільки зазначені обставини в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України вони не підлягають перегляду.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника щодо суворості призначеного покарання і зміни у зв`язку з цим вироку не позбавлені правових та фактичних підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

У судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений повністю визнав свою вину та щиро розкаявся.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції були встановлені обставини, які стали відомі після ухвалення оскаржуваного судового рішення.
Так, з пояснень обвинуваченого, а також наданих ним документів вбачається, що він страждає тяжкою хворобою, є інвалідом 3-ї групи та потребує лікування.

Згідно ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, є інвалідом 3-ї групи, а також обставини, що пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю злочинів, щире каяття, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій, стан здоров`я обвинуваченого (наявність тяжкої хвороби та необхідність лікування), колегія суддів вважає за можливе застосувати ст.69 КК України при призначенні покарання за ч.2 ст.307 КК України, оскільки зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Дані про особу обвинуваченого (виключно позитивні) та встановлені при апеляційному розгляді обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, наявність тяжкої хвороби та необхідність лікування), у своїй сукупності свідчать про можливість його виправлення без реального відбування покарання, та відповідно до ст.408 КПК України дають фактичні та правові підстави для зміни вироку шляхом застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України щодо його звільнення від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п.3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 змінити.

Призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України, застосувавши ст.69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.3, 4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4