Справа № 428/6471/14-к
Провадження № 11-кп/782/8/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши 25 лютого 2016 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Луганської області ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, з середньо-технічною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

засуджено:

за ч. 2 ст. 260 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

ВСТАНОВИЛА
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним в тому, що він влітку 2014 року вступив до збройного формування, що не передбачене законодавством України та не відноситься до жодного з легально існуючих воєнізованих формувань, - «ополчення м. Сєвєродонецьк», розташованого у ГІАПі. Протягом участі у вказаному збройному формуванні обвинувачений підбурював до вступу до «ополчення м. Сєвєродонецьк» ОСОБА_8 , пояснюючи це особистою участю обвинуваченого у збройному формуванні. У травні-червні сталося пограбування та захват приміщення ломбарду «Скарбниця», розташованого за адресою м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 46 (ТЦ «Астрон») членами збройного формування «ополчення м. Сєвєродонецьк», серед яких був обвинувачений ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. Прокурор вважає, що ОСОБА_5 брав участь в діяльності терористичної організації «Луганська народна республіка». Організатори цієї терористичної організації, з метою досягнення своїх злочинних цілей в населених пунктах Луганської області, створені незаконні збройні формування, до складу яких на постійній основі, з метою сприяння терористичній діяльності, залучаються місцеві мешканці та громадяни іноземних держав, здійснюється укріплення та охорона зайнятих її представниками будівель та споруд. Так зване «ополчення м. Сєвєродонецьк» є підрозділом терористичної організації «ЛНР», який їй безпосередньо підпорядковувався та діяльність якого координувалась керівництвом терористичної організації. Тому дії ОСОБА_5 , який вступив до зазначеного підрозділу терористичної організації «ЛНР», здійснював функції з охорони захопленого приміщення ломбарду є підтвердженням його участі у терористичній організації. На думку прокурора, судом не враховано Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 №129-VIII, в якому «ЛНР» та «ДНР» визначено терористичними організаціями.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить скасувати вирок та винести новий вирок, яким виправдати ОСОБА_5 . Захисник вважає, що зазначений вирок є незаконним та несправедливим, оскільки не відповідає правовим приписам, а суд першої інстанції не повно з`ясував фактичні обставини, що мали важливе значення для вирішення справи, чим порушив норми матеріального і процесуального права. На переконання захисника, судом першої інстанції порушені ст. 62 Конституції України та ст.ст. 7, 17 КПК України, оскільки єдиним доказом, на який опирався суд при винесенні вироку є показання свідка ОСОБА_8 , які у вироку викладені не в точній відповідності до його пояснень, що він давав в судовому засіданні. Суд зробив висновок про винність ОСОБА_5 спираючись на показання з чужих слів, оскільки свідок ОСОБА_8 дізнався про те, що ОСОБА_5 вступив до ополчення м. Сєвєродонецька саме зі слів обвинуваченого. До цього він про це не знав. Однак сторона захисту, у відповідності до ч. 4 ст. 97 КПК України, не погоджувалась визнати їх доказами. За таких обставин, вважає, що вирок не відповідає вимогам ч. 1 ст. 370 КПК України, а суд першої інстанції не вжив всіх передбачених законом заходів для правильного вирішення спору.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційних скарг, були заслухані:

- обвинувачений і його захисник, які вимоги апеляційної скарги захисника підтримали в повному обсязі, пославшись на доводи, які в ній викладені, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора;

- прокурор, який вимоги своєї апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, пославшись на доводи, які в ній викладені, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого і його захисника, прокурора, вивчивши матеріали провадження та наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.409 КПК України, однією з підстав скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як вбачається, зі зміненого обвинувачення, об`єктивна сторона злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 полягає в тому, що він приблизно в червні-липні 2014 року вступив до складу підрозділів терористичної організації "ЛНР" з метою участі в ній та виконання завдань її керівництва, здійснював охорону об`єкта, захопленого терористичною організацією в м. Сєвєрдонецьку приміщення ломбарду "Скарбниця", розташованого за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр-т Гвардійський, 46 (ТЦ "Астрон").

Ці дії стороною обвинувачення кваліфікувались за ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Суд першої інстанції, не погодившись з цим обвинуваченням, визнавши його не обґрунтованим, встановив, що ОСОБА_5 влітку 2014 року вступив до збройного формування, що не передбачене законодавством України та не відноситься до жодного з легально існуючих воєнізованих формувань, - «ополчення м. Сєвєродонецьк», розташованого у ГІАПі. Протягом участі у вказаному збройному формуванні обвинувачений підбурював до вступу до «ополчення м. Сєвєродонецьк» ОСОБА_8 , пояснюючи це особистою участю обвинуваченого у збройному формуванні. У травні-червні сталося пограбування та захват приміщення ломбарду «Скарбниця», розташованого за адресою м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 46 (ТЦ «Астрон») членами збройного формування «ополчення м. Сєвєродонецьк», серед яких був обвинувачений ОСОБА_5 .

Ці дії судом кваліфікувались за ч. 2 ст. 260 КК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі судового розгляду, оскільки досудовим розслідуванням не були встановлені фактичні обставини, в той частині, що ОСОБА_5 підбурював до вступу до «ополчення м. Сєвєродонецьк» ОСОБА_8 .

Окрім того суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_5 приймав участь в пограбуванні та захваті приміщення ломбарду «Скарбниця», розташованого за адресою м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 46 (ТЦ «Астрон»), фактично встановив, що він вчинив злочин проти власності, чим вийшов за межі висунутого обвинувачення відповідно до зміненого обвинувального акту.

При цьому суд апеляційної інстанції не має права перевірити встановлені судом першої інстанції обставини, оскільки згідно з ч. 4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунете в суді першої інстанції.

Також колегія суддів вважає, що вирок суду є необґрунтованим, оскільки він не ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

При цьому висновки суду, викладені у вироку, містять істотні суперечності щодо встановлення часу вчинення ОСОБА_5 злочину, а саме, в той частині, що він вступив до збройного формування влітку 2014 року, а приймав участь у пограбуванні та захваті приміщення ломбарду «Скарбниця» - травені-червені, без вказівки на рік цих подій.

Доводи захисника про неточну відповідність показань свідка ОСОБА_8 , які він давав в судовому засіданні, з тими показаннями, що викладені у вироку, свого підтвердження не знайшли.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду не може вважатися законним, оскільки ухвалений без дотримання вимог кримінального процесуального закону, а саме судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено поза межами висунутого обвинувачення відповідно до зміненого обвинувального акта, що єістотним порушенням вимог КПК України. Тому апеляційні скарги прокурора та захисника, які просили скасувати вирок, підлягають частковому задоволенню.

Доводи прокурора та захисника про доведеність чи недоведеність обвинувачення, на підставі ч. 2 ст. 415 КПК України апеляційним судом не можуть бути розглянуті.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду необхідно скасувати у повному обсязі у зв`язку з істотними порушеннями судом вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, в ході якого з неухильним дотриманням норм кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, перевірити викладені в апеляційних скаргах доводи про доведеність чи недоведеність обвинувачення. Після чого, виходячи з сукупності досліджених судом та перевірених доказів, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги прокурора прокуратури Луганської області ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 260 КК України скасувати та призначити новий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою продовжити на 30 (тридцять) днів до 25 березня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3