Єдиний унікальний номер 722/1047/16-к
Номер провадження 1-в/722/735/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
представників виправної колонії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
та засудженого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Сокирянської виправної колонії №67 відділу ДПтС України в Чернівецькій області клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, обґрунтовуючи подане клопотання тим, що під час відбування покарання дотримується вимог режиму, не дивлячись на незадовільний стан здоров`я працює в їдальні установи, діючих стягнень немає, натомість має одне заохочення, його мати перебуває в скрутному матеріальному становищі та потребує його допомоги.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 подане клопотання підтримав, просив його задовольнити та суду пояснив, що під час відбування покарання в СІЗО м. Чернівці, працював в господарській обслузі, після переведення до СВК був працевлаштований робітником їдальні. За сумлінне ставлення до праці, начальником їдальні був написаний рапорт про його заохочення, однак після звернення ним з клопотання про умовно-дострокове звільнення до суду, стягнення до нього застосоване не було. Під час відбування покарання, здобув професію «муляр» та базову середню освіту. Приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт», однак відвідує їх по можливості, оскільки постійно зайнятий на роботі. Стан здоров`я його незадовільний та з кожним днем погіршується.
Прокурор ОСОБА_3 та представник колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вважаючи, що засуджений ОСОБА_6 на даний час своєю поведінкою не довів свого виправлення, а тому клопотання останнього є передчасним.

Начальник відділення №2 СВК№67 капітан в.с. ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи що засуджений ОСОБА_6 , під час відбування покарання до вимог режиму відноситься безвідповідально, постійно вчиняє дрібні порушення у виді порушення форми одягу та розпорядку дня. На зауваження адміністрації колонії з цього приводу, реагує негативно. Начальником їдальні виносився рапорт про заохочення засудженого ОСОБА_6 , однак внаслідок несумлінного його відношення до режиму відбування покарання, він, як начальник відділення рапорт до начальника колонії не подавав. Окрім цього, ОСОБА_5 зазначив, що засуджений ОСОБА_6 подавав до адміністрації установи лише заяву про бажання брати участь в програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», однак її не виконує. Заяви про участь в програмі «Духовне відродження» засуджений не подавав, участі в ній не приймає. На даний час засуджений навчається у вечірній школі установи, однак бажання відвідувати навчання немає, оскільки відвідування занять постійно забезпечується приводом працівників відділення.

Голова спостережної комісії ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Вирішення клопотання залишив на погляд суду.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові документи додані до клопотання та частково матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Частиною 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 14.03.2014 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 відраховано з 16.01.2014 року.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 22.01.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року), в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 16.01.2014 року по 14.04.2014року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно кінець строку відбування покарання ОСОБА_6 17.04.2017 року.
Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_6 відбув 02 роки 03 місяці 03 дні позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.
Невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 11 місяців 28 днів.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення та застосування відносно нього вказаної пільги.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

ДоСВК №67 відділу ДПтС України в Чернівецькій області засуджений ОСОБА_6 прибув 25.08.2014 року. По прибуттю до установи був працевлаштований у господарській обслузі робітником їдальні, де працює по теперішній час. Свої обов`язки та поставлені йому завдання виконує, проте потребує контролю за якістю їх виконання. По відношенню до представників адміністрації колонії тактовний, виконує їх законні вимоги. Дружні стосунки підтримує з засудженими різної спрямованості. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Роботи по благоустрою установи виконує, однак потребує контролю за якістю їх виконання. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Здобув спеціальність «муляр» у навчальному центрі при установі. На даний час навчається у загальноосвітній вечірній школі при колонії. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних переговорів та отримання посилок.
Згідно довідки про заохочення і стягнення засудженого, ОСОБА_6 за період відбування покарання тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Станом на час розгляду судом клопотання, всі стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має.
Відповідно до атестаційного листа засудженого, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 , станом на25.01.2016 року, як «дотримується вимог режиму».
Згідно протоколів засідання адміністративної комісії СВК №7/2015 від 26.03.2015 року, №21/2015 від 30.10.2015 року та №4/2016 від 25.02.2016 року, засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації та клопотанні перед судом щодо застосування статей 81, 82 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_6 під час відбування покарання не була сумлінною, в його особистості не відбулося достатніх позитивних змін, які б створили у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, а тому останній, на думку суду, на даний час в повній мірі не довів свого виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

При цьому, суд не бере до уваги доводи засудженого ОСОБА_6 щодо його періодичної участі в програмах диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Духовне відродження», оскільки вони спростовуються дослідженими матеріалами особової справи, в якій відсутні заяви засудженого та доводами начальника відділення ОСОБА_5 .

Окрім того, небажання відвідувати засудженим заняття у вечірній школі, вказує на його формальний підхід до виховних заходів, які проводяться в установі.

Не бере до уваги суд також і доводи ОСОБА_8 стосовно незадовільного стану його здоров`я, оскільки вони спростовуються дослідженою в судовому засіданні довідкою начальника медичної частини, згідно якої засуджений ОСОБА_6 є практично здоровим та працездатним.
Керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7-ми діб з дня її постановлення, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя: