печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2016 у кримінальному провадженні № 00000241,-

В С Т А Н О В И В:
20.07.2016 до Печерського районного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на грошові кошти, які були вилучені під час обшуку 29.03.2016, за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 240550,00 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Присутній у судовому засіданні представник заявника вимоги клопотання підтримав, просив їх задовольнити шляхом скасування арешту.

Слідчий СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 , за клопотанням якого було накладено арешт на вилучене під час обшуку майно, у судове засідання не з`явилася, про розгляд клопотання повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, заяви, клопотання або письмові заперечення не надходили до суд.

Вивчивши клопотання, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності та заслухавши обґрунтування представника заявника, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000241, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.11.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205; ч. 1 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, та 22.04.2016 у межах якого старшим слідчим СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_5 подано клопотання про накладення арешту на вилучені під час обшуку 29.03.2016 за адресою: м. Полтава, вул. Червонофлотська, буд. 15, грошові кошти на загальну суму 340550,00 грн.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду від 22.04.2016 за результатом розгляду клопотання слідчого накладено арешт на грошові кошти, загальною сумою 340550 гривень, із яких

1) на суму 240550 гривень: - на грошові кошти номіналом 500 українських гривень в кількості 433 купюри на загальну суму 216500 гривень; - на грошові кошти номіналом 200 українських гривень в кількості 103 купюри на загальну суму 20600 гривень; - на грошові кошти номіналом 50 українських гривень в кількості 37 купюр на загальну суму 1850 гривень; - на грошові кошти номіналом 100 українських гривень в кількості 16 купюр на загальну суму 1600 гривень;

2) суму 100000 українських гривень: - на грошові кошти номіналом 50 українських гривень в кількості 400 купюр на загальну суму 20000 гривень; - на грошові кошти номіналом 200 українських гривень в кількості 200 купюр на загальну суму 40000 гривень; - на грошові кошти номіналом 100 українських гривень в кількості 400 купюр на загальну суму 40000 гривень.

Як вбачається з ухвали слідчого судді від 22.04.2016, слідчий ОСОБА_5 , обґрунтовуючи клопотання, посилався на те, що вилучене під час обшуку майно грошові кошти відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що є підставою для накладення арешту, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Посилаючись на безпідставність застосування арешту, представник заявника вказав, що вилучені кошти у розмірі 240550 грн. належить ОСОБА_4 , яка є адвокатом, за адресою місця проведення обшуку здійснює свою професійну діяльність, надає послуги у галузі бухгалтерського обліку та аудиту, консультування з питань оподаткування, у кримінальному провадженні № 0000241 не має процесуального статусу особи, яка в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не є підозрюваною чи обвинуваченою.
Також, обґрунтовуючи клопотання, адвокат ОСОБА_3 вказав, що було зазначено під час обшуку, і вказано в письмових зауваженнях до протоколу обшуку від 29.03.2016, про те, що грошові кошти у розмірі 240 550 (двісті сорок тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень є особистими заощадженнями ОСОБА_4 , яка щорічно подає податкову декларацію до контролюючих органів ДФС, з визначеним доходом, наприклад, за 2012 рік дохід склав 344 958,00 грн.; за 2013 122 488,00 грн.; за 2014 561 006,04 грн., за 2015 254 253,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт на майно допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди ч. 2 ст. 170 КПК України.

Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; підозрюваний, обвинувачений, їх захисник чи законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Положеннями ст. 170 КПК України встановлено, що для накладення арешту слідчий, прокурор, що звернувся до слідчого судді з таким клопотанням, зобов`язаний довести наявність підстав для вжиття такого виду заходів забезпечення провадження.

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи, що допустимих та достатніх в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказів, які б могли свідчити про відповідність грошових коштів, вилучених під час обшуку 29.03.2016, критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, органом досудового розслідування в судовому засіданні не представлено, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, підстави, які визначають ступінь необхідності вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, не встановлено у судовому засіданні та не наведено доводів для подальшого застосування арешту.

Слідчий суддя приходить до остаточної думки, що органом досудового розслідування передчасно зроблено висновок про те, що вказане майно відповідає вимогам ст. 167 КПК України, відтак відсутні підстави для подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2016 у кримінальному провадженні № 00000241 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2016 у судовому провадженні № 757/15224/16-кна грошові кошти у розмірі 240550 (двісті сорок тисяч п`ятсот п`ятдесят українських гривень, а саме: на грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) українських гривень кількості 433 штук на загальну суму 216 500 (двісті шістнадцять тисяч п`ятсот) гривень, на грошові кошти номіналом 200 (двісті українських гривень в кількості 103 штуки на загальну суму 20 600 (двадцять тисяч шістсот) гривень, на грошові кошти номіналом 50 (п`ятдесят) українських гривень в кількості 37 штуки на загальну суму 1 850 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят) гривень, на грошові кошти номіналом 100 (сто) українських гривень в кількості 16 штук, на загальну суму 1 600 (одна тисяча шістсот) гривень.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1