Номер провадження: 11-кп/785/403/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2016 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2016 року про відмову у задоволенні клопотання начальника ПВК-51 УДПтСУ в Одеській області ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
встановив:
Начальник Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№51) ОСОБА_9 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 , посилаючись на те, що засуджений, за час відбування покарання, довів своє виправлення, має чотири заохочення, позитивно характеризується, тому заслуговує на умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Зазначеною ухвалою суду першої інстанції, у задоволенні клопотання відмовлено.
Мотивуючи відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив, що позитивна характеристика засудженого свідчить лише про ставлення її до конкретної ситуації (відбування покарання), а не про виправлення і перевиховання в цілому, тому звільнення засудженого від відбування покарання умовно достроково, не буде відповідати засадам призначення покарання.
У апеляційній скарзі засуджений зазначив, що не погоджується з ухвалою суду, оскільки, на його думку, суд першої інстанції не врахував позитивну характеристику, сумлінне ставлення до роботи, наявність чотирьох заохочень, повне усвідомлення своєї вини. Він вважає, що ці обставини свідчать про його виправлення, тому він заслуговує на умовно дострокове звільнення.
Посилаючись на зазначені доводи, засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти рішення про його умовно дострокове звільнення.
Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною третьою ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Як видно з матеріалів справи, начальник Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№51) звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, мотивуючи його тим, що засуджений, за час відбування покарання, був працевлаштований, має чотири заохочення, вину у вчиненому злочині визнає та щиро кається, що свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Такого ж висновку дійшли комісія ПВК №51 та спостережна комісія при Малиновській районній державній адміністрації м. Одеси.
Відповідно до приписів ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.
З матеріалів справи випливає, що ОСОБА_7 був засуджений за умисний тяжкий злочин за сукупністю вироків і на день подачі клопотання відбув більш ніж дві третини строку покарання, тобто він має право, за законом, на умовно дострокове звільнення.
Зі змісту характеристики на засудженого випливає, що адміністрацією виправної установи він характеризується виключно позитивно, а довідкою про заохочення підтверджено, що ОСОБА_7 , на теперішній час має чотири заохочення, а з квітня 2013 року не має стягнень.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції формально поставився до розгляду клопотання стосовно засудженого, його висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, суперечать матеріалам справи, а формулювання відмови у задоволенні клопотання є надуманим і безпідставним.
Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Окрім того, відповідно до приписів ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 24.12.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прикінцевими положеннями закону передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (24.12.2015 року) та застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом, набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
Відповідно до припису ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
З довідки, складеної адміністрацією Південної виправної колонії УДпТС України в Одеській області (№51) та з довідки про виконання вироку, що набрав законної сили видно, що ОСОБА_7 знаходився у режимі попереднього ув`язнення: з 13.07.2012 року (дата затримання) по 28.11.2012 року (дата набрання вироком законної сили).
Відповідно до припису абзацу першого частини п`ятої статті 72 КК України, у разі зарахування з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, строк перебування ОСОБА_7 у режимі попереднього ув`язнення, з урахуванням зазначеної норми закону становить дев`ять місяців (04 місяця х 2 = 9 місяців).
Строк відбутого засудженим покарання з дня набрання вироком законної сили по день розгляду апеляційної скарги, становить три роки чотири місяці і вісім днів.
З урахуванням таких розрахунків, строк відбутого засудженим покарання становить чотири роки один місяць і вісім днів (3 роки 4 міс. і 8 дн. + 09 міс.), а не відбутий строк покарання у виді позбавлення волі, встановленого вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2012 року (п`ять років і один місяць позбавлення волі), складає, на день апеляційного розгляду справи, - одинадцять місяців і двадцять два дні.
Отже, засуджений підлягає умовно достроковому звільненню від покарання у виді позбавлення волі на не відбутий строк одинадцять місяців і двадцять два дні.
Відповідно до припису п. 4 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали.
У такому випадку, клопотання начальника Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№51) ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, підлягає задоволенню з підстав, наведених вище у мотивувальній частині ухвали.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, керуючись ст.ст. 404, 405, п. 4 ст. 407, 409, 419 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -
ухвалив:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , - задовольнити.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 12.01.2016 року про відмову у задоволенні клопотання начальника Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№51) ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі, - скасувати та постановити нову ухвалу, якою:
Зарахувати засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду справи з 13.07.2012 року (дата затримання) по 28.11.2012 року (дата набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засудженого ОСОБА_7 звільнити з Південної виправної колонії УДПтСУ в Одеській області (№51) від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2012 року умовно достроково на одинадцять місяців і двадцять два дні.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.
Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4