Провадження № 1-о/645/2/16
УХ В А Л А
іменем України

23 березня 2016 р. Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю адвоката ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Прилуки Чернігівської області, маючого середню технічну освіту, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше засудженого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 травня 2015 року за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 321 КК України до трьох років 6 місяців позбавлення волі про перегляд вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 травня 2015 року за нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про перегляд вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 травня 2015 року за нововиявленими обставинами та просить скасувати зазначений вирок та постановити новий вирок. В обґрунтування заяви зазначив, що йому після ухвалення вироку стали відомі обставини, які свідчать про неправдивість показань свідків, які проходили по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 , а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також про той факт, що вони перебували в залежності від працівників Фрунзенського СБНОН м. Харкова. ОСОБА_5 зазначив, що вищевказані свідки проходили свідками при розгляді інших кримінальних проваджень по обвинуваченням по незаконному обігу наркотичних засобів в якості понятих, закупних та інше. Крім того, при ознайомлені з матеріалами справи після засудження у травні 2015 року у Фрунзенському районному суді м. Харкова, в залі суду, він став випадковим очевидцем лже засвідчення по кримінальній справі ЄРДР № 0000605 за обвинуваченням ОСОБА_11 . Понятий ОСОБА_6 на засіданні, на питання під присягою «Чи проходе він по іншим кримінальним провадженням?» відповів, що ні. При цьому на питання суду «Кому передавалися кошти за наркотики?» він ( ОСОБА_6 ) вказав пальцем на ОСОБА_5 , а не на того обвинуваченого ОСОБА_11 , по якому проходив судовий розгляд, який стояв поруч з ним. А також, після винесення йому вироку, ОСОБА_5 стало відомо, що частина вищевказаних осіб наркозалежні, відбували покарання за наркотики. Все вищезазначене свідчить про фабрикування даних кримінальних проваджень за якими його визнано винним, що в судовому провадженні боявся оскаржувати не маючи підтверджень. Крім того, засуджений посилався на порушення з боку суду порядку проведення судового засідання, оскільки він не визнавав свою провину, але суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, що суттєво порушило його права.

ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав свої вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , підтримав заяву ОСОБА_5 та просив її задовольнити також зазначив, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження з порушенням вимог ст.. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_5 не визнавав своєї провини у повному обсязі, але свідки допитані не були. Адвокат вказав, що відбулося штучне створення та підроблення доказів, завідомо неправдиві показання свідка, зокрема неправдиві свідчення давав свідок ОСОБА_12 , який в тому разі вказував ОСОБА_13 та ОСОБА_14 як понятих при здійсненні процесуальних дій при закупівлі наркотичних засобів в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_15 по ч.2 ст.307 КК України та участь в яких ОСОБА_13 не приймав та протоколів ці не підписував , про що заявив при допиті його в якості свідка. Також інший свідок, який був в якості понятого в провадженні у ОСОБА_13 вказав на нього, як на іншу особу, яка в інший час продавала наркотики. Крім того, адвокат ОСОБА_5 зазначив, що в матеріалах кримінального провадження є дозвіл обвинуваченого на проведення обшуку, але, згідно свідченням свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 дозвіл на проведення обшуку надавала ОСОБА_18 , ОСОБА_5 ніякого дозволу не надавав, що також не було предметом судового дослідження. Крім того, зміст протоколу огляду суперечить рапорту слідчого по кількості та виду виявлених речей, а згідно постанов слідчого свідки були затримані та направлені на проведення експертизи. Також адвокат зауважив, що згідно матеріалів справи речові докази при розкритті матеріалів справи не було показані обвинуваченому та його не було ознайомлено повністю з наявними документами в матеріалах кримінального провадження, доказом чого є відсутність опису матеріалів, які були відкриті обвинуваченому, що згідно ч.12 ст.290 унеможливлює їх використання в якості доказів. Всі зазначені обставини адвокат вважає нововиявленими та просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок на користь ОСОБА_5 .

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви посилаючись на її необґрунтованість та зазначив, що всі обставини на які посилається ОСОБА_5 , його адвокат, були відомі засудженому під час проведення як досудового так і судового слідства і тому ці обставини не є нововиявленими.

Суд, вислухавши ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_4 , прокурора, вивчивши матеріали справи в об`ємі, зазначеному у заяві про перегляд вироку, проходить до наступного.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Разом з тим, згідно ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Згідно до ч. 4 ст. 466 КПК України суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, що переглядається за нововоявленими обставинами, якщо вони не оспорюються.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 05 травня 2015 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова був визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 321 КК України з застосуванням ст.. 70 КК України до трьох років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 жовтня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_5 була залишена без задоволення. Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 травня 2015 року залишено без змін.
Посилання засудженого ОСОБА_5 на ті обставини, що свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 перебували в залежності від робітників міліції та свідок ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_19 надавали неправдиві свідчення, як на нововиявлені обставини, спростовується змістом апеляційної скарги та клопотань ОСОБА_5 , в яких він посилався на вищевказані обставини. (т. 1, а.с. 101, 103, 105, 107-120, 134-135).

Посилання ОСОБА_5 та його захисника на той факт, що всі докази по зазначеним обставинам були невірно зазначені органами досудового слідства та неправильно досліджені судом при постановленні обвинувального вироку, також те що досудовим слідством були штучно створені (фальсифікація) та підробка доказів, також про те, що як досудове так і судового слідство було проведено не у повному обсязі є підставою для касаційного оскарження вироку суду, та не є підставою для скасування вироку за нововиявленими обставинами. Як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_5 , його адвокат не скористались своїм правом касаційного оскарження вироку суду.

Посилання ОСОБА_5 на той факт, що він не визнав свою провину, та суд першої інстанції неправомірно застосував ст.. 349 КПК України при розгляді справи по суті, є підставою для перегляду вироку у касаційної інстанції, в розумінні ст.. ст.. 424, 433 КПК України.

Нововиявленими є такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі чи не могли бути відомі на той час суду та слідчим органам. Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.

Вивчивши матеріали кримінальної справи суд приходить до висновку, що засуджений фактично оскаржує докази, які вже були оцінені судом при постановлені вироку суду від 05 травня 2015 року.

Нововиявлені обставини - у процесуальному праві узагальнена категорія юридичних фактів, які мають суттєве значення для вирішення справи, але не були відомі суду та іншим учасникам процесу на момент постановлення рішення, внаслідок чого була допущена судова помилка.

Не є нововиявленими обставинами ті, на які посилалися як на докази сторони кримінального провадження, або об`єктивно могли бути долучені як докази, невчасно подані сторонами докази. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право на поновлення розгляду у справі, в якій винесено остаточне рішення (справи: Brumarescu V. Romania, Козак проти України «21291/02, 17.12.2002 р., Кучеренко проти України, № 41974/98, рішення у справі «Х проти Австрії», № 7761/77, DR 14, 08.05.78, с. 171, 174; рішення у справі «Хосе Марія Руїз Матеос та інші проти Іспанії», № 24469/94, DR 79, 2.12.94, с. 141). Європейський Суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні у справах «Рябих проти Росії» та «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував: принцип остаточності судового рішення означає, що жодна сторона не має права ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише заради повторного судового розгляду й ухвалення нового рішення у справі. За змістом статті 4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 р., судове рішення, що набрало законної сили, може бути переглянуте в межах кримінальної процедури відповідної держави за наявності нових або нововиявлених фактів, які могли вплинути на результати розгляду справи.

Проте, обставини, на які посилається засуджений в своїй заяві про перегляд вироку - не є нововиявленими обставинами.

Принцип диспозитивності у кримінальному процесі дозволяє особі самостійно обирати засоби, форми захисту і реалізації своїх суб`єктивних прав та законних інтересів не може їх вважати нововиявленими обставинами. Засуджений ОСОБА_5 не скористався своїм правом на касаційне оскарження вироку суду, тобто погодився з ним.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у задоволені заяви про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, оскільки не вбачає підстав, передбачених ст.. 459 КПК України.

Керуючись Європейською Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 р., ст. ст. 459, 462, 467 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 травня 2015 року - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семі днів до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд г. Харкова.

Головуючий суддя