АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1611/16-к Номер провадження 11-кп/786/458/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора засудженогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відео конференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 23 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Кулевичі Варненського району Челябінської області РФ, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з неповною середньою освітою, неодруженому, судимому,

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що засуджений не довів свого виправлення, оскільки на заходи виховного впливу реагує задовільно та не приймає участі у самодіяльних організаціях засуджених.
За змістом апеляційної скарги ОСОБА_7 не погоджується з рішенням суду та просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково. Зазначає, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, має заохочення, а накладені на нього під час перебування в слідчому ізоляторі стягнення погашені в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який погодився з доводами апелянта та вважав за можливе звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Висновок суду щодо можливості звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність підчас розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі.
При цьому початок строку покарання визначений 18 червня 2014 року, а кінець строку,- 21 січня 2017 року з урахуванням застосування до засудженого положень ч.5 ст.72 КК України.
Таким чином, ОСОБА_7 відбув більше, ніж дві третини призначеного йому покарання за умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.
За час перебування в Полтавському слідчому ізоляторі в 2014 році засуджений двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, проте стягнення погашені.

Відбуваючи покарання в Кременчуцькій виправній колонії УДПтС України в Полтавській області №69, ОСОБА_7 дотримується встановлених вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку, не мав жодного стягнення, а лише заохочення дві подяки за сумлінну поведінку і активну участь у суспільно-корисній праці.

Як вбачається з довідки директора підприємства та старшого майстра, засуджений ОСОБА_7 систематично, без порушень режиму, працює на швейній дільниці, якісно виконує і перевиконує змінне завдання.

При цьому, згідно характеристик, ОСОБА_7 вину свою визнає, розкаюється у вчиненому, що підтвердив і в суді апеляційної інстанції, працевлаштований, підтримує соціальні зв`язки з рідними, по відношенню до представників адміністрації ввічливий, виконує їх законні вимоги, після ухвалення оскаржуваного рішення суду отримав чергове заохочення за зразкову поведінку і сумлінне ставлення та відношення до роботи.

Враховуючи викладене, після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, колегія суддів приходить до висновку що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і вважає за можливе звільнити його умовно-дострокового від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року.
Отже, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової, а апеляційна скарга засудженого, - до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 23 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року у виді позбавлення волі умовно-достроково на строк 7 місяців.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4