Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________20.07.2016
Справа № 490/6635/16-к
н/п 1-кп/490/520/2016
ВИРОК
Іменем України
20 липня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого та його захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0002414, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Снігурівка Миколаївської області, є громадянином України, неодруженим, раніше не судимим, має середньо-спеціальну освіту, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
23 травня 2016 року, близько 15 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись біля дитячої музичної школи № 1, в районі перехрестя вул. Адміральської та вул. Наваринської в м. Миколаєві, діючи умисно з корисливих мотивів, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої та виразилося у поваленні її на землю і закриванні рота рукою, відкрито викрав майно ОСОБА_6 , а саме золотий ланцюжок вагою 17 грамів вартістю 20 000 грн. та кулон вагою 7,6 грамів вартістю 10 000 грн., з яким з місця вчинення злочину зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, винним він себе визнає повністю.

Під час першого допиту судом, 12 липня 2016 року, обвинувачений по суті пред`явленого йому обвинувачення повідомив, що 23 травня 2016 року, близько 15 год. 00 хв., він проходив біля першої музичної школи, що знаходиться в районі вул. Адміральської в м. Миколаєві. Назустріч йому йшла дівчина (потерпіла), яку він раніше знав і в нього до неї була симпатія. Коли вони порівнялися він сказав "привіт", але дівчина не відреагувала. Коли вони розминулися, він вирішив поспілкуватися з цією дівчиною, підбіг до неї та щоб розвернути - схопив лівою рукою в області шиї. Потерпіла мабуть вирішила, що він хоче викрасти її сумку, стала згинатися, прикривати сумку руками, вириватися та кричати. Він їй сказав " ОСОБА_7 не кричи". Коли він обхватив шию дівчини, своєю рукою в районі передпліччя можливо прикрив їй рот. Через те що дівчина зігнулася, вона втратила рівновагу і почала падати. Щоб утримати її, він почав хапати дівчину правою рукою за одяг і необережно зірвав з її шиї золотий ланцюжок з кулоном. Дівчина почала кричати та звати на допомогу. Він злякався і почав тікати. Коли тікав - забіг за кут у двори. Там до нього підійшов незнайомий чоловік і спитав, чи він зірвав з дівчини ланцюжок. На це він відповів ствердно, і вони разом пішли до потерпілої, де він повернув останній ланцюжок з кулоном. Потім під`їхали поліцейські і його затримали.

Таким чином, виходячи з показань, які обвинувачений дав суду під час першого допиту, він фактично стверджував, що його дії не мали на меті відкритого викрадення майна потерпілої, а те, що він прикрив потерпілій рукою рота, що внаслідок його дій вона впала і що він зірвав з неї золотий ланцюжок з кулоном, сталося випадково.

Під час другого допиту судом обвинуваченого 19 липня 2016 року останній повідомив, що все таки під час вчинення вказаних вище дій він мав на меті викрасти золотий ланцюжок з кулоном, оскільки в нього були борги, які він хотів повернути за рахунок викраденого майна, і що саме з цією метою він підбіг до потерпілої, повалив її на землю закрив рот рукою.

Крім показань обвинуваченого, які хоча і не є послідовними, але в цілому свідчать про те, що він підбіг до потерпілої, прикривав її рот рукою, повалив на землю та зірвав з останньої золотий ланцюжок з кулоном саме з метою відкритого викрадення майна, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин підтверджується сукупністю інших досліджених судом доказів.

Так, будучи допитаною у суді потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що близько 15 год. 30 хв. 23 травня 2016 року вона ішла вулицею Наваринською за дитиною. До неї хтось підбіг ззаду, закрив їй двома руками рот та повалив на землю в кущі, сказавши при цьому "Мовчи" та висловившись нецензурно. Вона подумала, що нападник хоче заволодіти її сумкою і стала прикривати її руками, але той зірвав з її шиї золотий ланцюг із золотим кулоном з зображенням "Нефертіті", які коштують 30 000 грн., і почав тікати. Потім, коли вона встала, приїхала машина, з якої вийшло два чоловіки, як побігли за нападником у дворі будинків. Там була якась жінка, яка почала виганяти обвинуваченого і ті чоловіки схопили обвинуваченого. Вона (потерпіла) у цей час викликала поліцію. До цієї події з обвинуваченим вона знайома не була.

З заяви потерпілої про добровільну видачу від 23.05.2016, протоколу огляду предметів від 23.05.2016 слідує, що предметом викрадення були ланцюжок з жовтого та білого металу, який мав пошкодження замку у вигляді відігнутого карабіну, а також кулон прямокутної форми з металу жовтого і білого кольорів із вставками каміння білого кольору, і що на вказаних виробах містилася позначка "583".

З протоколу від 25.05.2016 пред`явлення свідку ОСОБА_8 для впізнання за фотознімками, слідує, що у ході проведення цієї слідчої дії свідок впізнала на фото обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, яка 23 травня 2016 року, близько 15 год. 30 хв., забігла до подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , і почала ховатися за рогом будівлі.

Крім цього, як слідує з відеозапису слідчого експерименту, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , під час проведення цієї слідчої дії 24 червня 2016 року обвинувачений у присутності захисника та понятих чітко показував свої дії по відношенню до потерпілої, а саме, що він підбіг до останньої ззаду, спочатку намагався зірвати ланцюжок лівою рукою, а після того як це йому не вдалося, і потерпіла присіла зірвав його правою рукою.

Дослідивши наведені вище докази та оцінивши їх у сукупності суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого, які він дав під час повторного допиту 19 липня 2016 року в частині обставин вчинення кримінального правопорушення, узгоджуються з наведеними вище доказами, у тому числі й з показаннями потерпілої, і є достовірними.

У той же час, суд приходить до висновку про те, що показання обвинуваченого, які він дав під час допиту судом 12 липня 2016 року в частині його стверджень про відсутність в нього наміру викрадати майно потерпілої і про те, що умисно насильство до потерпілої з цією метою він не застосовував, а сталося це через необережність, суд вважає недостовірними, оскільки ці показання суперечать іншим дослідженим судом доказам, які їх спростовують. Показання, які обвинувачений дав суду 12 липня 2016 року викликані бажанням ОСОБА_5 уникнути відповідальності за вчинений злочин або пом`якшити цю відповідальність. Відповідно суд не бере ці показання до уваги при вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Таким чином, доказами, дослідженими у ході судового розгляду беззаперечно доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у грабежі - відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив тяжкий умисний злочин, його особу, а саме те, що хоча він і є в силу ст. 89 КК України раніше не судимим, однак раніше неодноразово вчиняв злочини, передбачені ст. 186 КК України, не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставину, що його пом`якшує, щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і характеру та тяжкості вчиненого ним злочину, а також таким, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи тяжкість, характер і обставини вчиненого ОСОБА_5 злочину, відсутність в нього певного місця роботи, а також ту обставину, що аналогічні злочини обвинуваченим неодноразово вичинялися й раніше, суд вважає неможливим виправлення ОСОБА_5 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, без ізоляції від суспільства, а тому й неможливим звільнення його від відбування зазначеного вище покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, про що у судових дебатах просили захисник та обвинувачений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його затримання, тобто з 15 год. 25 хв. 23 травня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення у період з 23 травня 2016 року по 20 липня 2016 року включно, зарахувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Головуючий: