Справа 635/2349/16-к
Провадження 1-в/635/952/2016

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року Пролетарський районний суд м. Донецька у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у с.Покотилівка матеріали заяви
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Дуніно Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніш судимого: 1) 13.11.2012 року Ізюмським міським судом Харківської області за ст.395 КК України до трьох місяців арешту; 2) 25.07.2013 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2, 70 ч.1, 75, 76 КК України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком - два роки; 3) 28.03.2014 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст.263 ч.1, 71 КК України до чотирьох років двох місяців позбавлення волі,
про звільнення від покарання у зв`язку із Законом України «Про амністію у 2014 році», -
ВСТАНОВИВ:
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 березня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.263 ч.1, 71 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки два місяці.

11 березня 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_5 , в якій він просить застосувати до нього вимоги ЗУ "Про амністію у 2014 році" та звільнити його від подальшого відбування покарання, або скоротити його невідбуту частину навпіл, оскільки він є інвалідом та має батька пенсійного віку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

Пунктом "в" частини 1 статті 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" встановлено, що амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Пунктом "в" частини 1 ст.8 ЗУ "Про амністію у 2014 році" передбачено, що амністія не застосовується до осіб які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Згідно положень пункту «є» ст.1 зазначеного вище закону, особи, не позбавлені батьківських прав, звільняються від відбування покарання, у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Засуджений та представник Темнівської виправної колонії УДПС України в Харківській області (№100) до судового засідання не прибули, надали суду заяви з проханням розглядати клопотання у їх відсутність.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_5 , у відповідності з вимогами ст.8 ЗУ "Про амністію у 2014 році" та ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" не підпадає під амністію.

Заслухавши прокурора, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із заяви засудженого ОСОБА_5 , долученої до матеріалів особової справи, він має батька ОСОБА_6 , 1947 року народження. Але на час набрання чинності ЗУ "Про амністію у 2014 році" він не досяг 70-річного віку. До того ж ОСОБА_5 не додано доказів того, що його батько є інвалідом першої групи.

До того ж, як вбачається з вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25.07.2013 року ОСОБА_5 був засуджений за ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2, 70 ч.1, 75, 76 КК України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком на два роки. Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 березня 2014 року ОСОБА_5 був засуджений за ст.ст.263 ч.1, 71 КК України до чотирьох років двох місяців позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_5 в період іспитового строку вчинив злочин, який у відповідності з вимогами ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, у суду немає підстав для задоволення його клопотання.

На підставі викладеного, ст.ст. 12, 85, 86 КК України, Закону України «Про амністію у 2014 році», Закону України «Про застосування амністії в Україні» керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про застосування до нього вимог ЗУ "Про амністію у 2014 році" відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом семи діб з моменту її проголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1