Провадження № 1-кп/761/982/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 року м. Київ Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003896 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.122 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням гр. ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначення судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам закону, порушення, які б перешкоджали судовому розгляду, відсутні.

Захисником у порядку ч.2 ст. 303 КПК України оскаржені дії прокурора та слідчого, як вважає сторона захисту, зазначенням у обвинувальному акті як остаточно доведеного факту вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину порушена презумпція невинуватості, оскільки встановлення даної обставини віднесене до виключної компетенції суду.

У зв`язку з цим захисник просив суд визнати дії слідчого Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_7 незаконними.

Крім того, захисник та обвинувачений просили суд повернути обвинувальний акт прокурору з огляду на недотримання стороною обвинувачення під час складання вказаного процесуального документа вимог ст. 291 КПК.

Як зазначив захисник, в обвинувальному акті відсутні дані про громадянство потерпілого ОСОБА_8 , місце його народження, є тотожними за змістом формулювання обвинувачення та формулювання фактичних обставин кримінального правопорушення.

Як на недолік вказується на відсутність в обвинувальному акті даних про процесуальні витрати, тоді як у справі проводилася судово-медична експертиза, тобто такі витрати мали місце; попри те, що процесуальним законом не передбачена необхідність наведення в обвинувальному акті даних про захисника у кримінальному провадженні, відомості про нього містяться у вказаному процесуальному документі.

Не відповідає вимогам закону реєстр матеріалів досудового розслідування, який, на думку захисника, не відображає усіх даних про проведені процесуальні дії, вжиті заходи забезпечення кримінального провадження.

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, дійшов висновку про таке.

Частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд має право прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення прокурору обвинувального акту, у разі невідповідності останнього вимогам КПК.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту та досліджуючи питання щодо наявності в обвинувальному акті даних про потерпілого, суд встановив, що зміст переданого до суду обвинувального акту містить необхідні дані, зокрема, зазначені місце народження, громадянство потерпілого ОСОБА_8 .

У той же час, оглянутий судом обвинувальний акт, який вручений прокурором обвинуваченому, таких даних не містить.

Отже обвинувальний акт, який розглядається судом, не є тотожним обвинувальному акту обвинуваченого, тобто не є його копією, що свідчить про невиконання прокурором вимог ст. 293 КПК про необхідність вручення обвинуваченому копії вказаного документу. Долучена до обвинувального акта розписка обвинуваченого не спростовує даного висновку.

Тлумачення положень ст. 291 КПК, якою визначений перелік відомостей, що обов`язково мають міститися в обвинувальному акті, свідчить, що порушенням даної норми є їх відсутність, тоді як додатково наведені дані не перешкоджають призначенню судового розгляду.

Таким чином, зазначення в обвинувальному акті даних про захисника, який приймає участь у кримінальному провадженні, не може розглядатися як порушення вимог ст. 291 КПК.

Згідно з ч. 4 ст.291 КПК до обвинувального акту обов`язково має додаватися реєстр матеріалів досудового розслідування.

Заборона до початку судового розгляду надавати суду інші документи, крім передбачених ч. 4 ст.291 КПК, свідчить, що саме з реєстру матеріалів і лише з нього суд має можливість встановити перебіг досудового слідства, у тому числі, прийняті на вказаній стадії процесуальні рішення слідчого, прокурора, слідчого судді.

Реєстр матеріалів досудового розслідування у силу ч.2 ст.109 КПК повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Водночас, долучений до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування зазначеним вимогам не відповідає.

Частиною 1 статті 110 КПК до процесуальних рішень віднесені всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення є процесуальним, тому має бути зазначене у реєстрі матеріалів досудового розслідування, у той же час слідчим дана вимога не виконана.

До процесуального віднесене рішення слідчого про призначення судової експертизи. Відповідно до обвинувального акту під час розслідування призначалась судово-медична експертиза, однак відомості про прийняття слідчим відповідної постанови у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні.

Суд також погоджується з доводами сторони захисту щодо неповного відображення у реєстрі і заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, судових викликів.

За положеннями частини 1 статті 315 КПК України суд за наслідками підготовчого судового засідання у разі відсутності підстав для прийняття інших рішень, приймає рішення про призначення судового розгляду.

Поряд з цим, суд вважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 підлягає поверненню прокурору, з огляду на те, що зазначений документ не відповідає вимогам КПК.

Вирішуючи подану захисником скаргу, суд відмічає, що згідно з п. 13 ст. 3 КПК обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК. Такий порядок визначений ч.4 ст.110 КПК, в силу якої прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення обвинувальним актом.

Обвинувальний акт має містити формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення (п.5 ч.2 ст.291 КПК).

Статтею 374 КПК передбачено, що суд у мотивувальній частині обвинувального вироку зазначає формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, резолютивна частина вказаного документа має містити рішення про визнання особи винуватою.

Вивчення обвинувального акту щодо ОСОБА_5 у контексті наведених положень кримінального процесуального закону дозволяє дійти висновку, що вказаним процесуальним документом не порушені права обвинуваченого, оскільки прокурором не зазначено про доведеність висунутого обвинувачення.

Відповідний розділ обвинувального акта має назву «Формулювання обвинувачення», а його основний текст розпочинається словами « ОСОБА_5 … обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого…».

Формулювання правової кваліфікації інкримінованого особі правопорушення не можна розглядати окремо від повного тексту обвинувального акту та помилково прирівнювати до рішення про визнання особи винуватою.

Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги захисника на дії слідчого та прокурора.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 109, 110, 183, 291, 314 КПК України, суд

у х в а л и в :
У задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 на дії слідчого та прокурора відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо гр. ОСОБА_5 за ч.2 ст.122 КК України повернути прокурору для усунення порушень.

На ухвалу протягом семи днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст ухвали проголошений 22.08.2016 о 08.30 год.

Суддя ОСОБА_1