Провадження №1-кс/127/4069/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2016 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна, за відсутністю клопотання учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів,
в с т а н о в и в:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: HYUNDAI SANTA FE, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Своє клопотання мотивував наступним: слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000108 від 28.03.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.03.2016 в період часу з 11 по 22 год. на території складського приміщення по провулку Леніна с. Осиково Бердичівського району Житомирської області ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами, погрожуючи фізичною розправою, висунули вимогу та отримали від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 22 000 доларів США та автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , технічний паспорт та ключі.
23.03.2016 у м. Бердичів Житомирської області ОСОБА_8 під впливом погроз фізичної розправи з боку ОСОБА_4 та інших невстановлених осіб, на дружину останнього - ОСОБА_9 оформив довіреність на право користування та розпоряджання автомобілем HYUNDAI SANTA FE, д.н.з. НОМЕР_1 .
Крім того, з 25 по 28.03.2016 групою осіб у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_13 в готельно-розважальних комплексах «Казка» і «Гостевія» в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, з погрозами застосування насильства, обмеження прав та свобод висунуто вимогу та отримано від ОСОБА_6 та ОСОБА_7 25 000 доларів США, 657 000 гривень, документи що посвідчують право власності на їх нерухоме майно.
28.03.2016 документи що посвідчують право власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на нерухоме майно, частину грошей набутих кримінально протиправним шляхом вилучено в готельному комплексі «Гостевія», визнано речовими доказами та накладено арешт.
Згідно документів територіального сервісного центру №0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України від 25.04.2016 №31/2-3525, станом на 21.04.2016 автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з 24.03.2016 зареєстровано за ОСОБА_14 на підставі договору купівлі продажу №1842/639 від 24.03.2016. З 30.12.2014 по 19.03.2016 вказаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_4 , а з 19 по 24.03.2016 за ОСОБА_8 .
З огляду на викладене, існує сукупність підстав вважати, що автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 є предметом кримінального правопорушенням, набутий ОСОБА_9 23.03.2016 кримінально протиправним шляхом, відповідає критеріям речових доказів зазначеним у ст. 98 КПК України.
Наведені обставини підтверджують покази потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 щодо передачі майна під примусом та можуть свідчити про те, що ОСОБА_9 і ОСОБА_4 , з метою приховування обставини вчинення кримінального правопорушення, приховування та відчуження речових доказів, відразу після отримання можливості розпоряджатися злочинно набутим майном, незаконно відчужили його третім особам, які, можливо, не були обізнані з протиправними намірами ОСОБА_9 і ОСОБА_4
08.04.2016 автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Подальше володіння та використання ОСОБА_14 автомобіля HYUNDAI SANTA FE, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 призведе до його пошкодження, втрати, передачі та відчуження третім особам, зробить неможливою ідентифікацію, встановлення місцеперебування речового доказу, що негативно вплине на всебічність, повноту та неупередженість досудового слідства та судового розгляду.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.
З метою збереження речового доказу для проведення авто товарознавчої експертизи, встановлення розміру матеріального збитку завданого у результаті вчинення злочину, кваліфікації злочинних дій, використання доказу під час судового розгляду, необхідно заборонити ОСОБА_14 користуватись і розпоряджатись автомобілем HYUNDAI SANTA FE, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Також слідчи й в клопотанні зазначив, що з метою забезпечення арешту майна, яке не було тимчасово вилучене, розгляд клопотання слідчого про арешт майна необхідно проводити без повідомлення власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, згідно ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_14 , може здійснити дії щодо умисного відчуження та приховування речового доказу.
На підставі наведеного, з метою забезпечення збереження речового доказу, керуючись ст.ст. 9, 40, 98, 131, 132, 170-172 КПК України, слідчий звернувся до суду з відповідним клопотанням.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Власник автомобіля ОСОБА_14 в судове засідання, в силу вимог ч.2 ст.172 КПК України та обґрунтованої заяви слідчого, не викликався.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання та оглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою слідчого від 08.04.2016р. вказаний в клопотанні автомобіль визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.
Також суддя звертає увагу на те, що автомобіль є предметом кримінального правопорушення, набутий протиправним шляхом та відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у ст.98 КПК України, а відповідно невжиття заходів збереження речового доказу в кримінальному провадженню може потягнути за собою його приховування, зникнення, передачі або відчуження.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що є достатні підстави для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, яке визнано речовим доказом, оскільки слідчий в судовому засіданні довів необхідність такого арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131,132, 170,171,172,173 КПК України, суд -
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.
Накласти в кримінальному провадженні № 0000108 від 28.03.2016р. арешт на речовий доказ - автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зареєстровано за ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення, однак апеляційне оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: