В И Р О К
іменем України
"01" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження унесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2015 року за № 0009725за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, з вищою

освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, -

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що 03.07.2015 року приблизно о 00 год. 00 хв., інспектор патрульної служби Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 , під час несення служби у складі автопатруля № 20 по охороні громадського порядку, за адресою: м. Київ, вул. Краківська 5, що на території Дніпровського району м. Києва, з метою припинення неправомірних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дії яких були спрямовані на порушення громадського порядку, неодноразово робив зауваження даним громадянам. На зроблені зауваження ОСОБА_10 почав реагувати не адекватно та виражаючись нецензурною лайкою в бік працівника міліції, відкрито відмовився виконати законні вимоги працівника міліції в особі ОСОБА_7 .

В подальшому, ОСОБА_10 продовжуючи свої дії та ігноруючи зауваження працівника міліції, почав вчиняти активний фізичний опір, який був спрямований на уникнення його затримання. При спробі ОСОБА_7 , який на той час перебував при виконанні службових обов`язків щодо охорони громадського порядку, застосувати відносно ОСОБА_10 засоби фізичного впливу, останній усвідомлюючи, що ОСОБА_7 , являється працівником правоохоронного органу та перебуває при виконанні службових обов`язків щодо охорони громадського порядку, діючи умисно та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, продовжив вчиняти активний фізичний опір, який супроводжувався висловлюванням нецензурної лексики, чим порушував діяльність працівника правоохоронного органу, в особі ОСОБА_7 та проявляв неповагу до органів державної влади.

Крім того, ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії у вигляді опору ОСОБА_7 , та усвідомлюючи, що останній являється працівником правоохоронного органу та перебуває під час виконання службових обов`язків, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, порушуючи діяльність працівника правоохоронного органу, в особі ОСОБА_7 , посягаючи на його здоров`я, свідомо допускаючи наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, тримаючи в руці пляшку з пивом «Чернігівське» наніс нею один удар в потиличну ділянку голови останньому.

В подальшому інспектора патрульної служби Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 , з отриманими внаслідок дій ОСОБА_10 тілесними ушкодженнями, було доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де надано кваліфіковану медичну допомогу.

Згідно висновку експерта №1930 від 24.07.2015, ці ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 пояснив суду, що вину не визнає в повному обсязі. Та зауважив, що повертаючись додому із дружиною та сусідом ОСОБА_12 вони помітили знімальну групу, сам майданчик був огороджений, тому вони його обходили стороною. Коли проходили повз вагончик, двері якого були відчинені, то помітили що там сидить молода дівчина та молодий хлопець і спілкуються. Дружина підійшла до них та запитала що за фільм знімається та де його можна подивитись. Почувши відповідь що фільм знімається про міліцію, дружина посміялась та зазначила що краще б знімали фільми про любов. Конфлікту з ними словесного ніякого не було. Одразу ж після цього із-за автобусу вийшли охоронці, підійшли до його дружини, почали штовхатися, та взагалі дуже зухвало себе вели. Він підійшов та став між охоронцями та дружиною, в цей момент у нього в руці між пальцями було дві пляшки пива. Вони сказали що все нормально та він відійшов, потім до нього підійшли ОСОБА_7 з ОСОБА_13 та відвели його в сторону, так як вони йому не представились, він подумав що вони охоронці. ОСОБА_7 взяв його за ліву руку, в той час як в правій в нього були пляшки з пивом, та відвів на відстань п`яти метрів від дружини. ОСОБА_7 стояв біля нього боком та тримав за ліву руку. В той момент біля дружини стояли охоронці. Під час розмови з ОСОБА_7 він повернувся та побачив що його дружина лежить на землі та прикриває голову руками, в той час як охоронці махають в неї над головою берцами. Він зробив крок до дружини, після чого ОСОБА_7 його повалив, надів наручники, хтось газовим балоном пирснув в обличчя та почали бити. Пляшки в нього з рук тоді вилетіли. Тілесних ушкоджень він ОСОБА_7 не наносив.

Також він зауважив, що не знав про те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_7 були працівниками міліції, а зрозумів це вже під час досудового слідства.

Крім того, звернув увагу на те, що після затримання на нього здійснювали фізичний тиск працівники правоохоронних органів.

Вказані показання обвинуваченого щодо часу та місця, де відбувалися події суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, щодо показань в частині перебігу подій, які мали місце, у тому числі наявності, або ж відсутності у нього умислу на спричинення тілесного ушкодження, підстави та способу його вчинення, то суд вважає за необхідне надати їм оцінку після аналізу усіх доказів у провадженні в сукупності.

Зокрема, будучи допитаним з дотриманням правил, передбачених частиною другою, третьою, п`ятою-чотирнадцятою статті 352 КПК України, у судовому засіданні та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання потерпілий ОСОБА_7 надав суду показання в яких підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення в частині його часу, місця, способу вчинення та зокрема зазначив, що 02.07.2015 року він заступив на охорону громадського порядку в складі автопатруля № 20 по охороні громадського порядку на території Дніпровського району. Близько 00 год. 00 хв. 03.07.2015 року знаходились по вул. Краківській, 5, де проходила на той час зйомка серіалу. До автомобіля знімальної групи підійшли чоловік та жінка, що знаходились в стані алкогольного сп`яніння і почали туди підніматись. Він підійшов туди, повідомив, що є працівником міліції Дніпровського району назвав своє звання та прізвище. У відповідь на це почув нецензурну лайку та висловлення неповаги до працівників правоохоронного органу. В свою чергу він їм пояснював що потрібно заспокоїтись, та хотів залагодити конфлікт. Після зробленого зауваження обвинуваченому та спроби його заспокоїти останній поводив себе агресивно, виражав зневагу до працівників правоохоронних органів. Для того щоб заспокоїти обвинуваченого він взяв його за ліву руку та почав відводити в сторону, однак ОСОБА_10 вирвався та вдарив його по голові пляшкою. Пляшка при ударі не розбилася. Одразу після чого до обвинуваченого було застосовано заходи фізичного впливу та спеціальні засоби, а саме газовий балончик. ОСОБА_13 надів на ОСОБА_10 наручники та останній був затриманий. Після цього в нього запаморочилось в голові, та він впав на землю, йому почали надавати невідкладну допомогу. Що відбувалось на той момент не розумів, пам`ятає що був доставлений до лікарні, де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу. Крім того, потерпілий вкзав що під час вказаних подій був у форменому одязі. Також, зазначив, що вже після даного випадку до нього на роботу приходила мати обвинуваченого і погрожувала йому розправою. Та на сьогоднішній день він інколи відчуває головний біль.

При цьому потерпілий переконливо зауважив, що йому дійсно були нанесені травми вказані у висновку судово-медичної експертизи № 1930 від 24.07.2015 року, як-то (дані висновку): синець в лівій тім`яно-потиличній ділянці; садно на задній поверхні лівого ліктьового суглоба.
Вказані показання потерпілого суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується час, місце та спосіб вчинення даного кримінального правопорушення.

Крім того, будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_13 зазначив суду, що з 02 на 03 липня 2015 року він з ОСОБА_7 знаходився за адресою АДРЕСА_2 , на чергуванні, де на той час проходили кінозйомки. Близько 12 години ночі він бачив як раніше йому невідома особа, як тепер йому відомо, це обвинувачений, з жінкою, які були в стані алкогольного сп`яніння, рвалися до гримерної. Вони підійшли до цих осіб, представились, та попросили їх заспокоїтись та не шуміти. Охорона в цей час стояла в стороні. Для того щоб заспокоїти обвинуваченого ОСОБА_7 взяв його за лікоть, той виривався від нього і вдарив його пляшкою по голові, після чого до обвинуваченого було застосовано спеціальні засоби. Після того як обвинуваченого затримали потерпілому стало зле, він схилився біля дерева.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 будучи допитаними у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, кожен окремо, зазначили суду, що під час патрулювання по охороні громадського порядку разом з працівником міліції ОСОБА_7 біля знімального майданчику, що знаходився по вул. Краківській, до них звернулася особа та повідомила що невідомі особи в стані алкогольного сп`яніння намагаються зайти до них в гримерну. Підійшовши туди вони побачили чоловіка, що по явним ознакам знаходився в стані алкогольного сп`яніння, який стояв біля дверей гримерної та хотів потрапити всередину. Працівник міліції ОСОБА_7 для того щоб заспокоїти його, відвів його в сторону за руку, після чого останній вирвався від нього та вдарив його пляшкою по голові. Після цього ОСОБА_7 було викликано швидку допомогу. Крім того свідки зазначили, що ОСОБА_7 перебував у форменому одязі.

Вказані показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується час, місце та спосіб вчинення даного кримінального правопорушення.

Серед іншого, будучи допитаною у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_16 зазначила суду, що точну дату події не пам`ятає, пам`ятає що це було влітку 2015 року вночі. Неподалік знімального майданчику знаходився гримерний вагончик, до якого вона зайшла щоб забрати акторів на знімальний майданчик. Під час того як підходила до вказаного вагончику, почула шум, та побачила як двоє молодих осіб молодий чоловік та дівчина, в нетверезому стані, піднімалися по сходах до гримерного вагончику намагалися туди зайти, з якою метою їй невідомо. На прохання відійти вони не реагували, вели себе неадекватно. Після чого вона покликала працівників міліції. Останні підійшли, представились та попросили обвинуваченого та його дівчину відійти від гримерного вагончику та не заважати знімальній групі. На ці зауваження вказані особи не відреагували, а обвинувачений сказав що якщо потерпілий його зачепить, то він його вдарить. Після цього працівники міліції почали відтісняти обвинуваченого та його дівчину від вагончика, на що дівчина відреагувала нецензурною лайкою та криком, після чого зачепилася об корінь дерева та впала. В цей час обвинувачений, в руках якого знаходились дві пляшки з пивом «Чернігівське» наніс удар по голові потерпілому. Після чого потерпілому працівнику міліції стало недобре, він пошатнувся, йому надавалась невідкладна медична допомога та було викликано швидку медичну допомогу.

Також, свідок ОСОБА_17 , будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, зазначив суду, що під час проведення зйомок на вул. Краківській, 5, до гримерної де він знаходився, почали заходити обвинувачений з дівчиною, які були з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Поведінка даних осіб була неадекватною, тож вони викликали адміністрацію, після чого звернулись до патрульної служби для того щоб останні відвели цих осіб зі знімального майданчику. Після того, як патрульні відвели вказаних осіб від гримерної між ними почався якийсь конфлікт та обвинувачений наніс удар пляшкою по голові працівнику міліції. Як обвинувачений замахувався він бачив, але сам момент удару - ні, в зв`язку з тим що там було багато людей.

Вказані показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Тобто, цими показаннями, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, підтверджується місце та обставини вчинення даного кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаною у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, зазначила, що обвинуваченому ОСОБА_10 приходиться цивільню дружиною. З приводу обставин справи пояснила, що того дня вона зі своїм чоловіком ОСОБА_10 вийшли на прогулянку та пішли до станції метро «Дарниця», де зустріли сусіда ОСОБА_18 , який був з собакою. Далі пішли всі разом в парк «Перемога» та гуляли по парку. Під час прогулянки вони вживали пиво, ОСОБА_10 випив не більше одного келиха. В подальшому зайшли в нічний магазин купили три пляшки пива та поверталась додому. Коли повертались додому вже був нічний час, десь близько дванадцятої години ночі. Коли вони проходили повз вулицю Краківську, то помітили що там проходить кінозйомка, а на тротуарі стоїть автобус знімальної групи з відчиненими дверима. Проходячи позв, вона запитала у дівчини та хлопця, які знаходились у цьому автобусі, що за фільм знімається, на що отримала відповідь: « АДРЕСА_3 », у відповідь вона зауважила, що краще б знімали про кохання, після чого почула на свою адресу нецензурну лайку, від кого саме сказати не може. Одразу після цього із-за вагончику з"явився охоронець, який почав її штовхати, протім зявився ще один охоронець. ОСОБА_10 почав за неї заступатися тож увага охоронців переключилась і на нього. В подальшому її штовхнули на асфальт, в результаті чого вона забилася головою. В цей же час вона помітила, що ОСОБА_10 також повалили на асфальт, наділи на нього кайданки. Чому працівники міліції так себе повели їй невідомо. Крім того, свідок зазначила, що ні зі знімальною групою ні з охоронцями вона не лаялася, громадський порядок не порушувала. Про те, що ОСОБА_7 є працівником міліції вона дізналася після того, як на ОСОБА_10 наділи кайданки та відтянули ближче до гаражів по нашивкам на його форменому одязі.

Також, свідок ОСОБА_12 , будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, зазначив суду, що з ОСОБА_10 проживає в одному будинку. Події відбувалися літом, точої дати він не пам`ятає. Того дня він вийшов на прогулянку із своєю собакою, зустрів ОСОБА_10 з дружиною, після чого вони пішли до парку «Перемога», в парку вживали лише пиво. Коли повертались додому з прогулянки, проходили повз гаражі, де на той час проходила кінозйомка. Навпроти гаражів стояв вагончик знімальної групи. ОСОБА_19 підійшла до вагончику та щось запитала, що саме він не знає, так як в той час він із собакою стояв в стороні. Потім він помітив що до ОСОБА_20 підійшли охоронці та почали її штовхати. ОСОБА_10 почав за неї заступатись. Потім він відвернувся, а коли звернув увагу на те, що там коїться, то побачив що ОСОБА_10 вже лежить на землі. Він підійшов до осіб, що стояли над ОСОБА_10 та запитав у них що коїться, на що ті відповіли щоб він далі йшов гуляти зі своєю собакою та відштовхнули. Після чого він пішов додому. Також свідок зазначив що всі ці події відбувалися дуже швидко, будь яких криків або лайки він не чув.

Аналізуючи зміст показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суд визнає їх допустимими, оскільки вони отриманні у порядку встановленому КПК України, однак вважає належними лише в частині часу та місця скоєння кримінального правопорушення, однак вважає неналежними в іншій частині оскільки вони не підтверджують існування чи відсутність обставин, які мають значення для даного кримінального провадження, не забезпечують виконання завдань кримінального провадження (встановлення винних осіб в нанесені тілесних ушкоджень особі), а тому не можуть бути прийняті судом, як належні.

Крім того, будучи допитаною у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_21 зазначила суду що на початку першої години ночі їй зателефонувала сестра ОСОБА_19 , та попросила швидко зібратися та підійти до гаражів, тому що щось сталося. Після чого вона швидко зібралася та через дві хвилини вже була там. Гаражі знаходяться неподалік АДРЕСА_2 . Коли вона йшла туди то по дорозі зутріла ОСОБА_18 , який їй повідомив що там відбулася якась сутичка. Коли вона підійшла туди, то побачила сестру ОСОБА_19 в істериці та ОСОБА_10 , який лежав на асфальті закований у наручники. Безпосередньо самого конфлікту не бачила. Вона підійшла та запитала у ОСОБА_10 що сталося, на що він їй відповів щоб вона підійшла до ОСОБА_22 та запитала, але так як остання знаходилась у істериці і запитувати у неї щось було марно, свідок її заспокоїла та пішла до працівників міліції дізнаватися що сталось. Працівники міліції їй пояснили, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили бійку після того як останні підійшли та запитали що за фільм знімається. Крім того, вказала, що до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 невідома їй особа в камуфляжних штанах зверталася нецензурною лайкою, та висловлювала погрози на їх адресу, та від працівників міліції вона теж чула нецензурну лайку на адресу обвинуваченого. Всі ці події тривали приблизно двох годин, і на протягом цього часу ОСОБА_10 лежав на землі в наручниках. Вже потім їй пояснили, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 проходячи повз вагончик знімальної групи запитали, що за фільм знамається, на що їх попросили піти, та вони не пішли, потім почалась штовханина а ОСОБА_10 закували в наручники для надійності. Свою сестру та зятя ОСОБА_10 може охарактеризувати як спокійних людей.

В свою чергу, будучи допитаною у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_23 зазначила суду, що являється обвинуваченому ОСОБА_10 рідною сестрою. З приводу обставин повідомила що о 7-й годині 03.07.2015 їй зателефонувала ОСОБА_20 та повідомила що її брата ОСОБА_10 побили та забрали до районного управління міліції. Коли вона прибула до районного управління міліції і запитала про обставини того що сталося, якась невідома їй жінка, пізніше їй стало відомо що це прокурор, повідомила їй про те, що її брат ОСОБА_10 вчинив правопорушення, а саме вдарив працівника міліції, всі докази проти нього вже зібрані, а побачити свого брата вона зможе лише в тому разі, якщо вмовить його визнати свою провину в даному правопорушенні. Пізніше вона все ж таки побачила брата, вона запитала його про ситуацію яка сталася, та останній повідомив що він ні в чому не винен. Крім того, вона помітила на ньому безліч тілесних ушкоджень. Крім того, додала що її брат дуже спокійна людина та, на її думку, в тій ситуації яка склалася, коли охоронці почали штовхати ОСОБА_20 , а ОСОБА_10 лише заступався за неї, працівники міліції мали допомогти в даній ситуації а не просто стояти в стороні.

Тож суд, аналізуючи зміст показань свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_23 , визнає їх допустимими, оскільки вони отриманні у порядку встановленому КПК України, однак вважає не належними, окрім як в частині характеристики обвинуваченого ОСОБА_10 , як особистості, оскільки вони безпосередньо самих обставин кримінального правопорушення ні прямо, ні не прямо не стосуються, зокрема не підтверджують існування чи відсутність обставин, які мають значення для даного кримінального провадження, не забезпечують виконання завдань кримінального провадження (встановлення винних осіб в нанесені тілесних ушкоджень особі та їх покарання у межах їх вини), а тому не можуть бути прийняті судом, як належні.

В свою чергу, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством встановлено наступне.

Протоколом огляду місця події, а саме ділянки місцевості розміром 5 на 5 метрів що вкрита грунтовим покривом та розташована на узбіччі асфальтової дороги між житловими будинками по АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_4 з долученою фото таблицею та схемою, на якій зафіксовано місце вчинення злочину та ознаки по яким можна його ідентифікувати від 03.07.2015 року складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_24 в присутності понятих та за участі спеціаліста ОСОБА_25 в період часу з 00 год. 30 хв. по 01 год. 20 хв. підтверджується місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення (а.п. 26-31 том № ІІ).

Зокрема, у цьому протоколі зафіксовано, що на оглядуваній ділянці знаходиться легковий автомобіль чорного кольору марки «Шевроле Лачетті» з д.н.з. НОМЕР_1 перед якого на відстані одного метра находиться дерево. На землі між автомобілем та деревом, а саме вздовж автомобіля на відстані одного метра одна від одної лежать дві скляні пляшки коричневого кольору об`ємом по 0,5 л. На момент огляду пляшки закриті металевими кришками зеленого кольору. На поверхні даних пляшок знаходяться наклейки з написом «Чернігівське світле Еко».

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 234, 237, 223 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

Згідно протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_26 06.08.2015 року в період часу з 10 год. 00 хв. по 11 год. 00 хв. в присутності понятих, слідує, що ОСОБА_7 для впізнання було надано 4 фотознімки, та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, внаслідок чого останній вказав, що на фотознімку під № 1 він впізнає особу, яка 03.07.2015 року близько 00:00 год., за адресою м. Київ, вул. Краківська, 5, чинила опір та нанесла тілесні ушкодження шляхом удару пляшкою по потилиці, чим завдала тілесних ушкоджень. Вказану особу впізнав за сукупністю зовнішніх ознак (коротко стрижений, овал обличчя, середньої тіло будови та ін.)

У даному випадку на фотознімку № 1 міститься фотознімок ОСОБА_10 .

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останнім підтверджуються обставини вчинення злочину, а саме особа обвинуваченого (а.п. 34-35 том № ІІ).

Згідно протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_26 20.08.2015 року в період часу з 10 год. 50 хв. по 11 год. 00 хв. в присутності понятих, слідує, що ОСОБА_14 для впізнання було надано 4 фотознімки, та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, внаслідок чого останній вказав, що на фотознімку під № 3 він впізнає чоловіка, який чинив опір працівнику міліції та вдарив останнього пляшкою з пивом «Чернігівське» в потиличну область голови. Подія мала місце 03.07.2015 року близько 00:00 год. Вказану особу впізнав за сукупністю зовнішніх ознак, рис обличчя.

У даному випадку на фотознімку № 3 міститься фотознімок ОСОБА_10 .

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останнім підтверджуються обставини вчинення злочину, а саме особа обвинуваченого (а.п. 65 том № ІІ).

Згідно протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_26 20.08.2015 року в період часу з 13 год. 00 хв. по 13 год. 10 хв. в присутності понятих, слідує, що ОСОБА_15 для впізнання було надано 4 фотознімки, та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, внаслідок чого останній вказав, що на фотознімку під № 3 він впізнає чоловіка, який чинив опір працівнику міліції 03.07.2015 року близько 00:00 год., та наніс один удар пляшкою по голові останньому. Вказану особу впізнав за сукупністю зовнішніх ознак, рис обличчя.

У даному випадку на фотознімку № 3 міститься фотознімок ОСОБА_10 .

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останнім підтверджуються обставини вчинення злочину, а саме особа обвинуваченого (а.п. 68 том № ІІ).

Згідно протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_26 12.08.2015 року в період часу з 16 год. 00 хв. по 16 год. 30 хв. в присутності понятих, слідує, що ОСОБА_27 для впізнання було надано 4 фотознімки, та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, внаслідок чого останній вказав, що на фотознімку під № 1 він впізнає чоловіка, який чинив опір та наніс тілесні ушкодження працівнику міліції. Дані події відбувались 03.07.2015 року. Вказану особу впізнав за сукупністю зовнішніх ознак.

У даному випадку на фотознімку № 1 міститься фотознімок ОСОБА_10 .

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останнім підтверджуються обставини вчинення злочину, а саме особа обвинуваченого (а.п. 81 том № ІІ).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_28 03.07.2015 року в період часу з 17 год. 30 хв. по 17 год. 35 хв. в присутності понятих, слідує, що свідку ОСОБА_16 для впізнання було пред`явлено 4 особи, та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, внаслідок чого остання вказала, що серед пред`явлених їй осіб під № 1 вона впізнає особу яка пляшкою нанесла удар по голові працівнику міліції. Вказану особу впізнала за зовнішніми ознаками, кросівками та джинсами.

У даному випадку під № 1 серед осіб які пред`являються для впізнання був розміщений громадянин ОСОБА_10 .

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останнім підтверджуються обставини вчинення злочину, а саме особа обвинуваченого (а.п. 50-54 том № ІІ).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання складеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_28 03.07.2015 року в період часу з 17 год. 50 хв. по 17 год. 55 хв. в присутності понятих, слідує, що свідку ОСОБА_17 для впізнання було пред`явлено 4 особи, та попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України, внаслідок чого останній вказав, що серед пред`явлених йому осіб під № 3 він впізнає особу яка пляшкою нанесла удар по голові працівнику міліції. Вказану особу впізнала за зовнішніми ознаками та рисами обличчя.

У даному випадку під № 3 серед осіб які пред`являються для впізнання був розміщений громадянин ОСОБА_10 .

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 231 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останнім підтверджуються обставини вчинення злочину, а саме особа обвинуваченого (а.п. 45-49 том № ІІ).

З протоколу проведення слідчого експерименту та з долученого до нього відеозапису від 11.08.2015 року здійсненого старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_26 в період часу з 10 год. 00 хв. по 10 год. 30 хв. в присутності понятих та потерпілого, який був переглянутий в судовому засіданні у відповідності до положень ст. 359 КПК України, випливає факт існування та перебігу самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки (а.п. 55-58 том № ІІІ).

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228, 231, 240 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

З протоколу проведення слідчого експерименту та з долученого до нього відеозапису від 11.08.2015 року здійсненого старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_26 в період часу з 11 год. 00 хв. по 11 год. 30 хв. в присутності понятих та свідка ОСОБА_13 який був переглянутий в судовому засіданні у відповідності до положень ст. 359 КПК України, випливає факт існування та перебігу самої події кримінального правопорушення, її місце, спосіб та інші обставини вчинення, дані про розташування учасників події в період її настання, та певні її наслідки (а.п. 59-62 том № ІІІ).

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 223, 228, 231, 240 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

Згідно довідки виданої ОСОБА_7 від 19.08.2015 слідує що він дійсно з листопада 2011 року знаходився на службі в органах внутрішніх справ та з травня 2015 року перебуває на посаді інспектора патрульної служби взводу №1 роти патрульної служби Дніпровського районного управління ГУ МВС України в м. Києві.

Відповідно до плану-розрахунку комплексного використання сил і засобів міліції, задіяних по охороні громадського порядку від 03.07.2015 та плану розрахунку о/с батальйону ПС Дніпровського РУ на 02.07.2015 ОСОБА_7 ніс службу у складі автопатруля № 20.

При цьому, з досліджених судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судовим слідством встановлено наступне.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1930 від 08.07.2015 24.07.2015 року слідує, що при проведенні судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вивчені медичної документації на його ім`я виявлені наступні тілесні ушкодження: А) синець в лівій тім`яно-потиличній ділянці; Б) садно на задній поверхні лівого ліктьового суглоба. Вказані ушкодження спричинені тупим (тупими) предметом (предметами), за давністю утворення, враховуючи їх морфологічні особливості, можуть відповідати 03.07.2015 року. Синці та садна, у звичайному перебігу, розсмоктуються та загоюються в термін до 6 діб, тобто, саме на цей термін буде порушена як функція травмованих ділянок так і у цей термін буде відновлена їх анатомічна цілісність. Цей термін визначає тривалість розладу здоров`я. Саме тому тілесні ушкодження вказані в пунктах А) та Б) даних Підсумків, відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я)(а.с. 41-44 том № ІІ).

Порушень положень § 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак останніми такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Таким чином, зазначений висновок суд визнає належним і допустимим доказом, оскільки останній містить в собі докладні описи проведених досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на поставлені запитання, які ґрунтуються на відомостях, які сприймалися безпосередньо та, які стали відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження, тобто в повній мірі відповідають вимогам КПК України.

Тобто, цей доказ, як належний та допустимий, підтверджує безпосередньо факт отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень.

З висновку експертизи № 1389 від 09.07.2015 слідує, що «на двох пляшках з-під пива «чернігівське світле» об`ємом 0,5 літра, які були вилучені поблизу автомобіля марки «Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Краківвська, 5, слідів папілярних узорів не виявлено»(а.с. 90-95 том № ІІ).

Відповідно до висновку судово-медичної № 1464/Е від 12.08.2015 13.08.2015 року та Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1229/ж від 06.07.2015, слідує що відповідно до наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_10 , 1980 р.н., на момент звернення за медичною допомогою 03.07.2015 у нього мали місце тілесні ушкодження кожне з яких відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Зазначені висновки суд визнає допустимими, але не належними доказами, оскільки останні хоч і містять в собі докладні описи проведених досліджень, зроблені за їх результатами висновки та відповідають вимогам КПК України, але не підтвержують існування чи відсутність обставин, що мають значення для кримінального провадження.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України , кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом . Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тож, у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідка ОСОБА_27 , яке ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень ст.ст. 22, 26 КПК України, задоволено.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи та докази в частині перебігу подій, а саме що обвинувачений не розумів що ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу спростовуються показами потерпілого та свідків, доводи обвинваченого в частині того що він не наносив потрепілому удари, беручи до уваги показання свідків, характер та спосіб вчинення злочину, за своєю суттю в цій частині сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При цьому, суд в черговий раз наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 342 КК України оскільки він вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання цією особою покладеного на нього обов`язку щодо охорони громадського порядку та за ч. 2 ст. 345 КК України оскільки сотанній вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_10 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, стан здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (раніше не судимий, перебуває у цивільному шлюбі), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; позицію потерпілого у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статей 342, 345 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, фактичного обґрунтовування стороною захисту застосування цих статтею обставинами, які відповідно до норм КК України є не припустимим, оскільки не дають підстав для звільнення особи від відбування покарання або ж його призначення із застосуванням ст. 69 цього Кодексу, характер вчинення злочину, його спосіб, позицію потерпілого, які вказують в своїй сукупності, у даному конкретному випадку, на те, що тяжкість вчиненого обвинуваченим злочинів та його особа з іншими вищезазначеними обставинами встановленими у цьому провадженні не свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання чи за допомогою призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом враховуючи відсутність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 (а.п. 43-46а том № І) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином) суд виходить з наступного.

Цивільний позивач ОСОБА_7 у судовому засіданні, обґрунтував цивільний позов пережитими ним стражданнями через те що був порушений його нормальний спосіб життя, моральними стражданнями у зв`язку з ушкодженням здоров`я та приниженням честі та гідності, та просив стягнути моральну шкоду у сумі 20 000.00 грн.

Представник цивільного позивача ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначила, що позов слід задовольнити враховуючи вчинення відповідачем відносно позивача даного злочину з урахуванням обставин та мотивів викладених в позовній заяві.

Зокрема з позовної заяви позивача (а.п. 43-46а том № І ) слідує, що моральні страждання цивільного позивача/потерпілого полягають в тому що внаслідок неправомірних дій відповідача він на деякий час втратив здоровий образ життя, що тепер відображається в частому головному болі, він не міг досить тривалий час нормально дивитися тому що постійно боліла голова, він лежав, почувався перед своєю сім`єю безпорадним та нікчемним, внаслідок неправомірних дій відповідача його стан після забиття голови та втрати свідомості погіршився, він потребує консультацій у лікаря - невропатолога, що тягне за собою витрати, це для нього зайвий клопіт, внаслідок неправомірних дій відповідача, його сім`я пережила моральний дискомфорт і це було жахливо, його дружина хвилювалася щоб його не перестріли друзі відповідача, для того щоб помститися за порушення кримінального провадження, внаслідок неправомірних дій відповідача був порушений його повсякденний спосіб життя, порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського та сімейного життя, як повноцінного члена суспільства, тим паче він, як працівник правоохоронних органів, був ображений за таке неввічливе та зневажливе ставлення.

Цивільний відповідач та його захисник заявлений цивільний позов не визнали в повному обсязі та вказали на те, що моральні страждання цивільного позивача у сумі 20 000,00 гривень є перебільшеними, тобто такими, що не випливають з дій цивільного відповідача/обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані ними доказами з точки зору належності і допустимості, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечать засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має прав пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Тож суд, вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, враховує, за яких обставин і якими діями вона завдана, яким є ступінь вини, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з нею втрати та з чого при цьому виходить.

Зокрема, статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 року регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За таких обставин суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості й вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого/цивільного відповідача на користь потерпілого/цивільного позивача 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому в період судового провадження не застосовувався, однак, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України та дані про його особу слід визначити йому останній у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків з числа регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з часу фактичного затримання, тобто з 00 год. 00 хв. 03.07.2015 по час звільнення з-під варти, а саме в залі суду за ухвалою слідчого судді, тобто 04.07.2015, з розрахунку згідно п. 1 абз. 2 ч. 5 ст. 72 КК України один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі, та відповідно до п. 2 абз. 2 ч. 5 ст. 72 КК України - один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Питання процесуальних витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання:

? за ч. 2 ст. 342 КК України - 6 (шість) місяців арешту;

? за ч. 2 ст. 345 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово до набрання вироком законної сили та негайно доставити його до місця його проживання зобовязавши, прибувати за кожною вимою до суду та поклавши обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися за межі місця проживання м. Київ без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати при наявності на зберігання до відповідних ОДВ свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну з роз`ясненням того, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_10 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 00 год 00 хв. 03.07.2015 по час звільнення з під варти, а саме в залі суду за ухвалою слідчого судді, тобто 04.07.2015, з розрахунку згідно п. 1 абз. 2 ч. 5 ст. 72 КК України один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі, та відповідно до п. 2 абз. 2 ч. 5 ст. 72 КК України - один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 відраховувати з моменту затримання, тобто приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 5 000 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди. В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 491 гривень 04 копійок.

Речові докази: дві пляшки пива «Чернігівське» об`ємом 0, 5 літра - знищити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні для відома, а прокурору також і контролю в частині застосування заходу забезпечення кримінального провадження та в частині обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_10 для виконання та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

С у д д я: ОСОБА_1