11-сс/775/275/2016(м)
266/3719/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6

та його захисників: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000958 від 01 серпня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора Маріупольської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 вересня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, Донецької області, українця, громадянина України, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 08 лютого 2016 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ст.122 КК України до 3 років обмеження волі з виправним терміном 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків: заборонено залишати своє житло ( АДРЕСА_2 ) у період часу з 20.00 год. по 05.00 год. наступного дня; зобов`язано прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою,

в с т а н о в и л а:

в провадженні старшого слідчого СВ Приморського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000958 від 01 серпня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 липня 2016 року, приблизно о 20.00 год., ОСОБА_6 , будучі в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , в ході сварки, яка виникла, на ґрунті особистих неприязних стосунків з ОСОБА_10 , наніс два удари кулаками рук у обличчя ОСОБА_10 від яких потерпілий впав на землю, після чого продовжуючи свій злочинний умисел наніс ОСОБА_10 один удар ногою у обличчя в результаті чого спричинив ОСОБА_10 , згідно висновку експертизи № 385 від 05 вересня 2016 pоку тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: множних переломів кісток зведення, основи, лицьового черепа, забиття м`яких тканин, параорбітальних гематом, які по ступені тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час їх отримання.

26 вересня 2016 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Приморського РВ ЦМУ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_11 , погоджене із прокурором Маріупольської міської прокуратури № 1 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 , погодженого із прокурором Маріупольської міської прокуратури №1 ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків: заборонено залишати своє житло ( АДРЕСА_2 ) у період часу з 20.00 год. до 05.00 год. наступного дня; зобов`язано прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою.

Не погодившись із судовим рішення, прокурором Маріупольської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 надана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою щодо ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування доводів апеляційної скарги послався не те, судом не взято до уваги, що ОСОБА_6 раніше судимий, повторно вчинив тяжкий злочин. Крім того, висновки слідчого судді про те, що підозрюваний має на утриманні неповнолітню дитину є передчасними, оскільки по - перше він не працює, по - друге остання проживає з бабусею.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою щодо ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів; підозрюваного та його захисників, які в свою чергу, заперечували відносно задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора в її межах, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для тримання ОСОБА_6 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, як зазначив суд, не можуть служити виключними підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного.

З урахуванням вказаного, а також даних про особу підозрюваного, суд дійшов висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу: домашнього арешту з забороною покидати місце свого проживання у певний період доби.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується.

Так, відповідно до ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Таким чином, враховуючи відповідно до вище зазначеного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, а також даних про особу підозрюваного, який неофіційно працює, тобто має постійний дохід, має родину, місце реєстрації та постійного проживання, а також доньку, мати якої позбавлена батьківських прав, та яку він повністю утримує, тобто має стійкі соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, на обліках в спеціалізованих медичних установах м. Маріуполя не перебуває, приймаючи до уваги, що будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або впливати на свідків не доведено, колегія суддів вважає, що такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт з забороною покидати місце свого проживання у певний період доби, в змозі запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім того, для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя зобов`язав ОСОБА_6 за першим викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням слідчого судді та вважає, що ні слідчий в поданому клопотанні, ні прокурор в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції, не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Таким чином, сукупність наявних ризиків, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, розмір покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, конкретних обставин справи, вище проаналізовані дані про особу підозрюваного, вказують на відсутність підстав вважати, що менш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт з забороною покидати місце свого проживання у певний період доби, здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. На думку колегії суддів такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а подані апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Маріупольської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 вересня 2016 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків, залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3