Справа № 165/1246/16-к Провадження №11-кп/773/553/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 20 липня 2016 року, яким -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працює, раніше судимий: вироком Нововолинського міського суду від 02.10.2012р. за ч.2 ст.186 КК України, на підставі ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Нововолинського міського суду від 20.02.2013р. за ч.2 ст.186 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.06.2015р. ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання - позбавлення волі на більш м`який вид покарання у вигляді 2 років 4 місяців 26 днів обмеження волі, на підставі ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.03.2016р. звільнено умовно-достроково на не відбутий термін 11 місяців 21 день;

визнаний винним за ст.186 ч.2 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 20.02.2013р., з врахуванням положень ст.72 КК України, остаточно визначено до відбування ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 раніше обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 22 червня 2016 року, тобто з моменту його затримання.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 22 червня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 08 червня 2016 року близько 15.40год., неподалік будинку №4, що по пр.Перемоги м.Нововолинська, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, повторно шляхом ривка, відкрито викрав з рук ОСОБА_9 поліетиленовий пакет разом з жіночим гаманцем вартістю 50 грн., де знаходились грошові кошти в сумі 500 грн., заподіявши потерпілій майнової шкоди в розмірі 550 грн.

Він же, 22 червня 2016 року приблизно о 21.00год, біля супермаркету «Вопак», що по пр.Перемоги у м.Нововолинську, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом ривка, відкрито викрав з нагрудної кишені сорочки у ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 200 грн., заподіяши останньому майнової шкоди на вказану суму.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування до нього вимог ст.69 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання підсудному порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано його особу, ряд пом`якшуючих обставин. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання відмінити, призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст.186 ч.2 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання без застосування ст.69 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Зі змісту ст.69 КК України вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, знову вчинив умисний корисливий злочин в період умовно-дострокового звільнення, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обтяжуючою обставиною вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції обвинувачений, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання останнім реально, окрім того і відсутні підстави для призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити покарання ближче до нижньої межі, передбачене санкцією статті, за якою той засуджується, а остаточне покарання шляхом часткового складання покарань.

Твердження ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання без застосування ст.69 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його особі через суворість покарання є безпідставними.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

Доводи ОСОБА_7 , які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 20 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді