справа № 488/2353/16-к
провадження № 1-кп/488/220/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2016 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва
у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участю
секретаряОСОБА_2
прокурора:ОСОБА_3
обвинуваченого:ОСОБА_4
потерпілої: представника потерпілої:ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, українець, громадянин України, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-27.12.2001 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 141, статтею 43 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців, звільнився 16.04.2003 року умовно, невідбутий термін 1 (один) рік, 2 (два) місці, 12 (дванадцять) днів, строк погашення судимості переривався засудженням 28.12.2006 року та 10.11.2008 року, останній раз звільнився 08.08.2001 року;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
29.03.2016 року обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_9 , підняв з полу ключі від квартири останнього та, керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, направився до місця проживання обвинуваченого, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , відкрив двері вказаними ключами та, потрапивши в квартиру, викрав належне потерпілій ОСОБА_5 майно, а саме системний блок на базі «Intel D 630» марки «Logic Power», після чого скрився з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в ході судового засідання обвинувачений свою провину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно, підчас вживання із ОСОБА_9 алкогольних напоїв, побачивши, що останній заснув, а ключі від його квартири лежать на підлозі, вирішив піти до нього додому та щось викрасти та, реалізуючи свій намір, викрав системний блок, який пізніше здав до ломбарду, витративши отримані гроші на власні потреби. У вчиненому кається.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, окрім визнання ним вини, підтверджується також іншими дослідженими судом доказами.

Так, з показань потерпілої вбачається, що 29.03.2016 року, повернувшись з роботи, вона помітила відсутність системного блоку, що став предметом кримінального правопорушення. Як вона згодом дізналася, він був викрадений обвинуваченим, який, користуючись знаходженням її чоловіка у стані алкогольного сп`яніння, взяв у того ключі від квартири, та, проникнувши до неї, викрав вказаний системний блок.

Показання потерпілої підтверджуються інформацією, викладеною у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.п. 23)

Вартість майна, що стала предметом кримінального правопорушення, не заперечується обвинуваченим та підтверджується інформацією, що міститься у довідці від 25.04.2016 року (а.п. 24) та документах, що підтверджують належність вказаного майна потерпілій (а.п. 25-28).

У відповідності до частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників провадження, судом прийняте рішення про недослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто усіх вищевикладених обставин. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин, сумніві щодо добровільності їх позиції відсутні. Судом також роз`яснено учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доказаною вину ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину). Дії обвинуваченого, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у житло, судом кваліфікуються за частиною 3 статті 185 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він повнолітній (а.п. 30), раніше судимий (а.п. 31-32), працює неофіційно на будівництві, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.п. 33), перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «синдром залежності від алкоголю» (а.п. 34), за місцем проживання характеризується негативно (а.п. 35).

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують даний злочин, який є умисним, корисливим, особистість обвинуваченого, про що детально вказано вище.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає каяття обвинуваченого, визнання ним вини.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до пункту 15 частини 1 статті 67 КК України, суд вважає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд доходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк, що буде достатнім як для покарання обвинуваченого, так і для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами, однак вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням в порядку, передбаченому статтею 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6.525,00 гривень та моральної шкоди в розмірі 10.000,00 гривень (а.п. 8, 9) та судових витрат витрат на правову допомогу у розмірі 6.000,00 гривень. В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди потерпіла заявила про те, що в неї на жорсткому дискові системного блоку знаходилися сімейні фото та відео, втрата яких завдало їй страждань.

Обвинувачений визнав заявлені вимоги у повному обсязі.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин суд доходить вимог про обґрунтованість позову стосовно стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її завдала. При вирішенні питання стосовно обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням вимог пункту 2 частини 2 статті 23 ЦК України, суд виходить із наступного. Діями обвинуваченого дійсно спричинена потерпілій моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, які остання зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою обвинуваченого. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд, у відповідності до частини 3 статті 23 ЦК України враховує характер кримінального правопорушення (злочину), вчиненого обвинуваченим, ступінь його вини, глибину душевних страждань потерпілої, що знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого, вимоги розумності та справедливості, а також майновий стан обвинуваченого, приходячи, таким чином, до висновку про задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.
Із документів, представлених потерпілою, а саме копії договору від 11.04.2014 року про надання правової договори, укладеним між ним та адвокатом ОСОБА_6 (а.п. 36-37), копії Акту виконаних робіт (а.п. 38), вбачається, що нею понесені витрати на надання йому правової допомоги у розмірі 6.000,00 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач. В той же час, статтею 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені останнім документально підтверджені процесуальні витрати, до складу яких, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 118 КПК України, відносяться і витрати на правову допомогу. Викладене враховується судом при вирішенні питання про розподіл процесуальних витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Позов ОСОБА_5 задовольнити, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 6.525,00 гривень (шість тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень) та моральну шкоду у розмірі 10.000,00 (десять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 6.000,00 (шість тисяч) гривень витрат, понесених на надання правової допомоги.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1