Справа № 572/1760/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2016 року Сарненський районний суд Рівненської області
в складі : головуючого cудді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
представника ВК-46 - ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Сарни в режимі відеоконференціїзаяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 3 жовтня 2013 року за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці -
про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Початок строку покарання 03.10.2013 року, кінець строку покарання 03.12.2016 року.
ВСТАНОВИВ :
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений подане клопотання підтримав, пояснив, що на даний час має право на умовно-дострокове звільнення від призначеного покарання, оскільки є працевлаштованим, за що має велику кількість заохочень, усі накладені на нього стягнення є погашеними та знятими, а тому висновок комісії Катеринівської ВК-46 про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення вважає безпідставним.
Представник адміністрації ВК-46 у Рівненській області заперечив проти поданого клопотання, пославшись на висновок засідання комісії по розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення, якою зроблено висновок про те, що засуджений не довів свого виправлення.
Із матеріалів оглянутої особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що останній був засуджений вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 3 жовтня 2013 року за вчинення тяжкого злочину, який ним вчинено під час невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
На момент подання засудженим клопотання ним дійсно відбуто 3/4 строку призначеного покарання.
Однак, обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення засудженого є, відповідно до ч.2 ст.81 КК України, сумлінна поведінка та ставлення до праці. Таким чином, інститут дострокового звільнення не є автоматичним по закінченню певного періоду відбування покарання, а потребує дотримання засудженим певних умов, а тому єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Засуджений посилається як на підставу поданого клопотання його працевлаштування та наявність заохочень за сумлінне ставлення до праці.
Так, відповідно до наявних в матеріалах справи довідок ОСОБА_5 дійсно є працевлаштованим, однак протягом 2014 -2015 років норми виробітку зазначені лише у шести місяцях.
Як вбачається із довідки про наявність стягнень та заохочень - за час відбуття покарання засуджений мав 4 заохочення та 3 стягнення.
Станом на 29 лютого 2016 року засуджений характеризується позитивно, до цього посередньо.
За висновком комісії Катеринівської ВК-46 від 29 лютого 2016 року (протокол №5) засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, а тому комісією вирішено відмовити у застосування ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до опитувального листа від 18 лютого 2016 року думка комісії щодо можливості застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення не є одностайною. Згідно із висновком територіального органу управління, зазначеному в опитувальному листі - поведінка засудженого є нестійкою, а тому вказане питання потребує додаткового вивчення.
Крім цього, відповідно до наявного в матеріалах особової справи засудженого рапорту від 29 квітня 2016 року - ОСОБА_5 проігнорував вказівку начальника ВТВ щодо участі засудженого у роботах по благоустрою установи, в зв`язку з чим представник адміністрації клопотав щодо накладення на ОСОБА_5 стягнення.
Таким чином, з огляду на сукупність досліджених доказів, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, так як позитивна характеристика відносно нього по місцю відбуття покарання давалась протягом нетривалого часу, крім цього, протягом усього часу відбуття покарання одночасно із заохоченнями на засудженого накладались дисциплінарні стягнення, в зв`язку з чим відсутні підстави для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про стійке та неухильне дотримання засудженим вимог режиму утримання, що має бути доказом виправлення останнього.
З огляду на наведене, клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.
На підставі ст.81 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області протягом семи днів з моменту її проголошення.
Cуддя підпис
Копія вірно
Суддя Сарненського районного суду
Рівненської області ОСОБА_7