Справа № 158/605/16-к
Провадження № 1-кп/0158/38/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
законного представника обвинуваченої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника ССД Ківерцівської РДА ОСОБА_7
представника ГКМСД - ОСОБА_8
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, -
в с т а н о в и в :
04 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернулася із заявою, в якій повідомила правоохоронні органи, а саме Ківерцівський ВП ГУНП у Волинській області про відсутність факту її зґвалтування ОСОБА_11 та ОСОБА_12 02.02.2016 року о 00 годин і добровільність її статевого зв`язку з ними, тобто вона подала завідомо неправдиве повідомлення слідчому про скоєння особливо тяжкого злочину.
Однак, під час проведення досудового розслідування були встановлені інші обставини вчинення даного злочину, згідно з якими ОСОБА_4 добровільно вступила у статеві зносини з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , про що свідчить написана нею заява, яка надійшла до Ківерцівський ВП ГУ НП у Волинській області 04.02.2016 року, в якій повідомила правоохоронні органи, про відсутність факту її зґвалтування ОСОБА_11 та ОСОБА_12 02.02.2016 року і добровільність її статевого зв`язку з ними, тобто вона в ході допиту в якості потерпілої, дала завідомо неправдиві покарання тому, що вважала, що такими діями зможе отримати матеріальну винагороду, чим перешкодила встановленню істини у справі.
Таким чином, ОСОБА_4 дала показання, які свідчили про факт її зґвалтування ОСОБА_11 та ОСОБА_12 02.02.2016 року о 00 год. в м. Ківерці поблизу АЗС "Аргос", достовірно знаючи, що вказані події місця не мали.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у завідомо неправдивому повідомленні слідчому про вчинення злочину, поєднаному з обвинуваченням особи в особливо тяжкому злочині, ОСОБА_4 , вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 383 КК України, а також у завідомо неправдивому показанні потерпілого, поєднаному з обвинуваченням особи в особливо тяжкому злочині, ОСОБА_4 , вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 384 КК України.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України в обсязі підозри.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Так, злочини, у вчиненні яких підозрювана ОСОБА_4 визнала себе винуватою, відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і підозрюваною ОСОБА_4 і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралася.
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі заявлено не було.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд -
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15.03.2016 року між прокурором Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання:
- за ч. 2 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 384 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Волинської області через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_1