Справа № 548/584/16-к
Провадження №1-кп/548/77/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2016 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, такого, що не має на утриманні неповнолітніх дітей, тисчасово безробітній, розлученого, раніше судимого:

-26.02.2010 року вироком Хорольського районного суду Полтавської області за ст. 185 ч. 2, 71 КК України, остаточно засуджений до 2 років обмеження волі, звільненого умовно-достроково 15.02.2011 року від відбування покарання Комсомольським міським судом на підставі ст. 81 КК України, невідбутий строк 10 міс. 29 днів;

-21.06.2012 року вироком Хорольського районного суду Полтавської області за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 186 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяців, звільненого 23.06.2014 року Крюківським районним судом м. Кременчук від кримінальної відповідальності на підставі ст. 2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року (вказана як така, що перериває строк погашення судимості);

-06.11.2015 року вироком Хорольського районного суду Полтавської області за ст. 185 ч.2 КК України до покарання у виді 2-х років позбавлення волі, з випробуванням та іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи невідбуте покарання у виді двох років позбавлення волі із звільненням та іспитовим строком один рік за вчинення крадіжки майна згідно вироку Хорольського районного суду Полтавської області від 06.11.2015 року, на шлях виправлення не став і повторно вчинив злочин у вигляді крадіжки чужого майна, при наступних обставинах.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 , в кінці березня 2016 року ( точної дати в ході судового розгляду не встановлено) в обідній час, перебуваючи в приміщення житлового будинку громадянки ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 , користуючись тим, що його ніхто із мешканців будинку не бачить, таємно, повторно викрав належні потерпілому ОСОБА_4 чоловічу шкіряну куртку бренду «БОНАНЗА», вартістю 450 грн., туфлі мокасини бренду «КІКЕРС», вартістю 387 грн. та 10-ти літрове металеве відро вартістю 15 грн., загальною вартістю 852 грн., якими розпорядився на власний розсуд

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав повністю. При цьому пояснив, що дійсно в кінці березня 2016 року, точної дати він не пам`ятає, в обідній час зайшов в гості до свого знайомого свідка ОСОБА_8 , що проживав в АДРЕСА_3 , щоб закурити сигарету. Коли зайшов в будинок став кликати свого знайомого, про те ніхто йому не відповідав. В одній із кімнат будинку, він побачив жінку, що спала на ліжкові. Більше нікого в будинку не було. В іншій кімнаті він побачив на бильці шкіряну куртку, а на підлозі чоловічі туфлі, тоді і вирішив її викрасти. Взявши куртку та туфлі став виходити із будинку. На вулиці побачив відро, яке також викрав. Викрадене відніс до себе додому, а згодом продав на базарі. У вчиненому розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він проживав в житловому будинку громадянки ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_2 . В один із днів в кінці березня 2016 року, він відлучався із дому, а коли повернувся в районі обіду, то виявив, що з будинку зникла його шкіряна куртка, туфлі та оцинковане відро. Перебуваючий на той час в будинку свідок ОСОБА_10 пояснив, що приходив ОСОБА_11 . Згодом від працівників поліції дізнався, що дійсно крадіжку вчинив ОСОБА_11 , і поліція вилучала речі, що останнім у нього були викрадені.

Виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, в суді заявили, що сумнівів у достовірності доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, він не має, ніякі обставини не оспорює, тому як обвинувачений, так і прокурор та потерпілий, вважали недоцільним дослідження судом доказів, які ніким не оспорюються. За таких обставин, після роз`яснень цьому обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положень та наслідків ч. 3 ст. 349 КПК України, судове слідство по справі було обмежене допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження стосовно речових доказів, а також відомостей, які характеризують особу цього обвинуваченого.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, є вірною, так як цей обвинувачений, маючи невідбуте покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, повторно в кінці березня 2016 року, в обідній час, перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_7 , що в АДРЕСА_2 таємно, повторно викрав належні потерпілому ОСОБА_4 речі, загальною вартістю 852 грн.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд по справі не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує щире каяття, сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування спричинених злочином збитків, відсутність тяжких наслідків.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 КК України.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі коли особа в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, тому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75, 76 КК України.

Приймаючи до уваги викладене, дані про особу обвинуваченого, який є працездатним, але не займається суспільно-корисною діяльністю, а займається злочинною, в період відбування покарання у виді двох років позбавлення волі із звільненням та іспитовим строком 1 рік за вчинення крадіжки майна, вчинив умисний злочин середньої тяжкості, суд не вбачає передбачених законом підстав для застосування при призначенні йому покарання ст. 69 КК України.

Виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_5 інкримінований йому злочин вчинив в період невідбутого покарання за вироком Хорольського районного суду від 06.11.2015 року, то суд вважає за необхідне, за цим вироком, призначити йому покарання за вчинений злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді реального позбавлення волі та остаточно визначити йому покарання з урахуванням покарання за вироком Хорольського районного суду від 06.11.2015 року, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк відбування покарання обраховувати із 10 травня 2016 року при цьому зарахувати в строк відбування покарання за цим вироком суду строк його перебування під вартою з 10 травня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання про речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 176-179, 369 - 371, 373 - 376, 394, 395 КПК України, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та за цією статтею призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 06.11.2015 року у виді 2 (двох) років позбавлення волі, і остаточно до відбуття засудженому ОСОБА_5 визначити покарання у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Обрати засудженому ОСОБА_5 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою, строк відбування покарання рахувати із 10 травня 2016 року.

Зарахувати в строк відбування покарання за цим вироком суду, строк його перебування під вартою з 10 травня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі у вигляді шкіряної куртки чорного кольору бренду «БОНАНЗА», туфлів чорного кольору бренду «КІКЕРС» та 10-ти літрового металевого відра, що знаходиться на зберіганні у камері речових доказів Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області повернути потерпілому ОСОБА_4 , як його власність.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому прокурору.

Копію вироку суду, не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учасникам судового розгляду, що не були присутні при його проголошенні.

Вирок суду набирає законної сили після 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Хорольський районний суд обвинуваченим, його захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником, а обвинуваченим, що утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку, за виключення оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Головуючий: