Справа № 466/4374/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2016 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження прокурорів Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добротвір, Камянка-Бузького району, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, неодруженого, який працює різноробочим на ТзОВ «Камянка-Бузький комбікормовий завод», зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 29.11.2012 року Камянка-Бузьким районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, який 26.03.2016 року звільнився з місць позбавлення волі, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001850 від 09.05.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

в с т а н о в и л а :

10 травня 2016 року старший слідчий Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 звернувся з клопотанням до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий покликається на те, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, востаннє 29.11.2012 року Камянка-Бузьким районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 26.03.2016 року звільнений з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_6 09.05.2016 року, близько 01:40 год., перебуваючи поряд із будинком, розташованим за адресою: м. Львів, вул. Плугова, 4а, через незачинені пасажирські дверцята, проник всередину та шляхом пошкодження замка запалювання, незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем марки «ВИС-2345», д.н.з. НОМЕР_1 , 2000 року випуску, який належить ОСОБА_8 , чим заподіяв йому матеріальної шкоди на загальну суму 11 800 гривень.

Таким чином, досудовим слідством дії ОСОБА_6 кваліфікувано як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, тобто за ч. 2 ст. 289 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю.

Слідчим зазначено,що крім повного визнання підозрюваним ОСОБА_6 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його вина підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, які містяться у матеріалах кримінального провадження, зокрема: протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_6 , заявою про вчинення кримінального правопорушення від 09.05.2016 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , іншими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який КК України передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; раніше неодноразово судимий; після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин, крім цього обізнаний про можливу міру покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та його наслідки, відсутність міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання, є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурори- підтримали клопотання в судовому засіданні.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення даного клопотання та пояснив, що визнає себе винним у вчиненому кримінальному правопорушення, оскільки не справився з керуванням транспортного засобу вчинив дорожньо-транспортну пригоду (автомобіль перекинувся), особисто на місці ДПТ викликав поліцію, оскільки був позбавлений можливості рухатись, від отриманих травм попав в лікарню та на даний час себе погано почуває, потребує негайного стаціонарного лікування, а тому просить суд на певший час обрати йому обрати інший запобіжний захід для отримання медичної допомоги.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жодних ризиків, передбачених ст.177 КПК України у клопотання слідством не наведено.

Заслухавши пояснення та думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами, долученими слідством до зазначеного вище клопотання, вважаю слід дійти висновку про наступне.

Встановлено, що відповідно до витягу з кримінального провадження №0001850 вбачається, що по заяві потерпілого ОСОБА_8 внесено дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .

09 травня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 визнав факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відтак, стороною кримінального провадження, слідчому судді не надано жодних вагомих доказів, які засвідчують факти того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків, потерпілого, експертів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Одного лише припущення в клопотанні про те, що ОСОБА_6 знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності у вчиненому правопорушенні, незаконно впливати на свідків,потерпілого,експертів,перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати займатись злочинною діяльністю, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, яких слідчому судді, стороною кримінального провадження, не надано.

В ході розгляду клопотання стороною кримінального провадження не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сприятиме запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення можливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення та запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу. Крім того, як вбачається з доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення учасників процесу, а також враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, стан здоров`я підозрюваного, який потребує негайного медичного спостереження та лікування, сімейний стан підозрюваного, те,що останній має постійне місце проживання та на даний час працює, вважаю що слід обрати підозрюваному ОСОБА_6 більш мякий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України,ст.ст.131,132, 176-178, 182-184,193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добротвір, Камянка-Бузького району, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, неодруженого, який працює різноробочим на ТзОВ «Камянка-Бузький комбікормовий завод», зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 за першою вимогою;

- не залишати місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22.00год. по 07.00год.;

- здати на зберігання до відповідного органу влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів з дня постановлення ухвали.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1