АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7017/16-к Номер провадження 11-сс/786/413/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
слідчого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 16 вересня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль ВАЗ-2108 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 .

Таке рішення слідчий суддя мотивував тим, що автомобіль «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_11 , а підозрюваним в кримінальному провадженні є ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16.09.2016, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 про накладення арешту на автомобіль ВАЗ-2108 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 який належить ОСОБА_11 . Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 про накладення арешту на автомобіль «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 ..

При цьому прокурор зазначає, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна не врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України; автомобіль «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 був у користуванні підозрюваного ОСОБА_9 є знаряддям вчинення злочинів, оскільки останній безпосередньо зберігав, перевозив та здійснював збут психотропних речовин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження у будь-який спосіб, розпорядження та користування на автомобіль «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ним фактично користувався підозрюваний, що підтверджується протоколом добровільної видачі від 5.08.2016, відповідно до якого залегендована особа стверджувала, що ОСОБА_9 збув йому психотропну речовину у автомобілі «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та протоколом обшуку від 13.09.2016, відповідно до якого автомобіль «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений у підозрюваного, підозрюваного та захисника, які, посилаючись на законність ухвали слідчого судді просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора. При цьому підозрюваний не заперечував того, що у його користуванні перебував автомобіль «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження старшим слідчим СУ ГУ НП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , згідно матералів досудовго розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 05.03.2016 - ОСОБА_9 14.09.2016 повідомлено про підозру у незаконному зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а саме у вчиненні злочинів передбаченому ч.2 ст. 307 КК України (а.м. 11)

Згідно даних які містяться у протоколі добровільної видачі від 5.08.2016 залегендована особа підтвердила, що ОСОБА_9 збув йому психотропну речовину у автомобілі «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 (а.м. 6).

Відповідно до протоколу обшуку від 13.09.2016 автомобіль «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 вилучений у ОСОБА_9 (а.м.12-13)

Приписами ч.1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п.1 ч.2 вказаної статті Кодексу арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В такому випадку, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Автомобіль «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно даних Регіонального сервісного центру в Полтавській області МВС України належить ОСОБА_11 є речовим доказом, що підтверджується постановою про визнання речовим доказом старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_7 від 13.09.2016 (а.м. 9).

Разом з тим, вказаний автомобіль перебував у фактичному користуванні підозрюваного ОСОБА_9 , що ним було підтверджено у суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, твердження апелянта про неправомірність відмови слідчого судді у накладенні арешту на вказаний вище автомобіль через те, що ОСОБА_11 не підозрюваний у даному кримінальному провадженні суперечать наведеним вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що матеріали судового провадження свідчать про те, що накладення арешту на майно, а саме: автомобіль ВАЗ-2108 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 - є доказом злочину, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги, що накладення арешту на майно, а саме: автомобіль ВАЗ-2108 сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні і відповідає критеріям ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України та за матеріалами судового провадження слідчим надано достатні дані на підставі яких можливо дійти висновку, що вказаний автомобіль є знаряддям вчинення злочину в якому безпосередньо здійснювався збут психотропних речовин їх зберігання, перевезення, з метою забезпечення кримінального провадження у всебічності та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно накласти арешт на автомобіль «ВАЗ- 2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 який належить ОСОБА_11 , на нього необхідно накласти арешт.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні слідчого майно.

Отже, є слушними вказівки прокурора щодо того, що слідчий суддя при винесені ухвали про відмову у задоволені клопотання слідчого порушив вимоги кримінального процесуального закону, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності наявності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам судового провадження так і вимогам КПК України.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів апеляційного суду вважає, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 16 вересня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 , погодженого із прокурором відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про накладення арешту на автомобіль «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 , погодженого із прокурором відділу Прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження у будь-який спосіб, розпорядження та користування на автомобіль «ВАЗ-2108» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання даної ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 та Прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
____________ ______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4