АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/840/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 179 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 березня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного правління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Боярка Київської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання мотивовано тим, що слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Разом з тим, слідчий суддя визнав необґрунтованими доводи старшого слідчого та прокурора, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, буде недостатнім для запобігання зазначеного ризику. Також слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваного, а тому вирішив застосувати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_10 . Зокрема, апелянт стверджує, що підставою для застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, яка повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, прокурор вказує, що ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, незаконно впливати на свідків і потерпілого у кримінальному провадженні з огляду на те, що свідками є його друзі, які перебували з ним у автомобілі під час вчинення ним опору працівникові поліції, а також перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку апелянта, ствердження захисника щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зав`язків є недостовірним, оскільки в матеріалах провадження міститься «Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 07 лютого 2016 року, який свідчить, що ОСОБА_10 станом на 08 годину 20 хвилин перебував у стані наркотичного сп`яніння. Також апелянт вказує, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не було прийнято до уваги, що ОСОБА_10 вчинив злочин у стані наркотичного сп`яніння.
Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, вважаючи ухвалу слідчого судді необґрунтованою, просить її скасувати. На думку апелянта, повідомлення про підозру ОСОБА_10 було вручено з порушенням вимог КПК України та без роз`яснення його прав, як підозрюваного, передбачених ст. 42 КПК України. Крім того, захисник стверджує, що підозра у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, є необґрунтованою. При цьому апелянт вказує, що в діях ОСОБА_10 можуть вбачатись ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, за умови, якщо буде доведено законність дій представників Національної поліції та вжиття ними усіх передбачених законодавством заходів і дій для виконання власних обов`язків. Також захисник стверджує, що ОСОБА_10 раніше не судимий та ніколи не переховувався від органів досудового розслідування або суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити і заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали в повному обсязі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного правління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001969 від 23 лютого 2016 року за ознаками вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

24 лютого 2016 року було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК Украни, яке того ж числа було направлено ОСОБА_10 за місцем його проживання, про що свідчить опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек про оплату поштового відправлення. Зокрема, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Того ж числа старший слідчий СВ Голосіївського управління поліції Головного правління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , прибувши на вулицю Зелена в місті Боярка та зустрівши там ОСОБА_10 , намагався із застосуванням технічних засобів та в присутності понятих вручити останньому копію повідомлення про підозру і пояснити йому права підозрюваного, але ОСОБА_10 відмовився від отримання цього повідомлення та пішов в невідомому напрямку, про що свідчить відповідний протокол повідомлення особі про підозру (а. с. 26).

26 лютого 2016 року старший слідчий СВ Голосіївського управління поліції Головного правління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 , звернувся доГолосіївського районногосуду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Це клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, спеціаліста у провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

01 березня 2016 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва в задоволенні клопотання старшого слідчого було відмовлено, а щодоОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні старшого слідчого з доданими до нього матеріалами (показання потерпілого ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколи проведення слідчого експерименту, огляду та інші документи). Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів. Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_10 підозри,чогось очевидно недопустимого чи безпідставного не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи сторони захисту про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри, як і те, що повідомлення про підозру було вручено останньому з порушенням вимог КПК України, слід визнати безпідставними, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, таке повідомлення було вручено підозрюваному у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (ст. 111 та глава 11 КПК України).

Що стосується доводів сторони захисту, що органи Національної поліції України не є правоохоронними органами, тобто не є органами досудового розслідування в розумінні ст. 38 КПК України, то вони є надуманими з огляду на внесені зміни до цієї статті КПК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року № 901-VIII, відповідно до якого одним із органів досудового розслідування чітко визначено слідчі підрозділи органів Національної поліції (п. «а» ч. 1 ст. 38 КПК України), а в текстах всіх Законів та Кодексів України слова «органи внутрішніх справ» замінені словами «органи Національної поліції».

Разом з тим, слідчий суддя прийшов до помилкових висновків, що існує тільки один ризик, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, і що жодним чином є недоведеними доводи старшого слідчого та прокурора, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а саме ризикам переховування ОСОБА_10 від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого та свідків у провадженні, а також перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню чи вчинення іншого кримінального правопорушення.
Зокрема, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя повинен перевірити не тільки наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а і наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків, знищити або приховати докази, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення. Крім того, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону слідчий суддя повинен взяти до уваги особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.
Саме це належним чином і не було враховано слідчим суддею з огляду на зухвалу поведінку ОСОБА_10 як під час вчинення ним дій, за якими йому оголошено про підозру, так і під час досудового розслідування. Така поведінка підозрюваного в сукупності з особистими обставинами його життя та обставинами кримінального провадження свідчить не тільки про те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а й про те, що останній може незаконно впливати на потерпілого, свідків, знищити або приховати докази, перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Що стосується застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, про який просить старший слідчий і прокурор, то це могло бути можливим, згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, лише при тих обставинах, коли є доведеною обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не здатні запобігти вказаним ризикам.

Хоча саме на це слідчий суддя послався у своїй ухвалі, але при розгляді клопотання підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи не здатні запобігти як ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, так і іншим ризикам, зазначеним у клопотанні старшого слідчого, фактично не встановив, а посилання на вік, соціальні зв`язки та місце реєстрації ОСОБА_10 не можуть слугувати достатніми обставинами, які дають підстави вважати, що менш суворий запобіжний захід, ніж той, про який просить старший слідчий і прокурор, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Дослідившиклопотання старшого слідчого та матеріали провадження, колегія суддів встановила наявність передбачених законом обставин, які пов`язують необхідність застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 у вигляді цілодобово домашнього арешту.
Так, колегією суддів перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України. При цьому встановлено, що клопотання старшого слідчого містить посилання на відповідні матеріали, які підтверджують обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_10 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Вагомість вказаних доказів не викликає сумнівів.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме тих, щоОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, знищити або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення, колегія суддів встановила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , та конкретні обставини провадження.
Враховує колегія суддів і дані про особу підозрюваного, в тому числі про його сімейний, майновий стан та стан здоров`я, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу у застосуванні щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Застосування щодо ОСОБА_10 зазначеного запобіжного заходу забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. Підстав вважати, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів не вбачає.
За вищенаведених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга захисника частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням колегією суддів нової ухвали про задоволення клопотання старшого слідчого та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 01 березня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного правління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , погодженого із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного правління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 , прозастосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваногоОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати підозрюваного негайно прибути за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також з`являтися за кожною вимогою суду чи іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.

Роз`яснити підозрюваному, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_10 на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та слідчого судді;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали та термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 30 квітня 2016 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Дану ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_10 , а контроль за її виконанням покласти на старшого слідчого СВ Голосіївського управління поліції Головного правління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_11 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 міста Києва ОСОБА_6 .

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4