Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
06 липня 2016 року м. Рівне
колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю: секретаря ОСОБА_4
прокурора - ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0001554 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, ОСОБА_7 , на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Рівне, з неповною вищою освітою, заміжньої, на утриманні одна неповнолітня дитина, непрацюючої, раніше судимої, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,
засудженої, за ч. 2 ст.15 і ч.2 ст.185 КК України на 1 рік і 6 місяців обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_6 остаточне покарання призначено шляхом часткового складання покараня призначеного за цим вироком та покарання за вироком Рівненського міського суду від 25 березня 2016 року у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку у 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 , не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Вирішено питання стосовно речових доказів у справі.
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_6 11 березня 2016 року, приблизно о 19.35 год., перебуваючи у торговому залі гіпермаркету «Фоззі», що на вул. Курчатова, 9 в м. Рівне, діючи повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрала з торгівельних полиць 6 одиниць товарно-матеріальних цінностей, які належать ТОВ «Експансія» на загальну суму 238,45 грн., а саме: 1 ліхтар «Ledtime» вартістю 21,10 грн., 1 упаковку прокладок гігієнічних «Discreet» вартістю 34,48 грн., 1 освіжувач повітря «AirWick» ємністю 250 мл. вартістю 75,74 грн., 1 крем-гель для душу «Fа Гель+лосьон» ємністю 250 мл. вартістю 21,91 грн., 1 гель для душу «Fа Сосоnut Water» ємністю 250 мл. вартістю 21,90 грн. та 1 гель-маска «Сlеаn&Сlеаr» 3в1 від чорних цяток» ємністю 150 мл. вартістю 63,32 грн.
Вказані товарно-матеріальні цінності ОСОБА_6 таємно помістила у свою сумку та пройшла повз касову зону без належної оплати за товар.
Однак, довести злочин до кінця та розпорядитися викраденим майном обвинуваченій не вдалося з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками охорони при виході з вищевказаного магазину з викраденим майном.
Тобто, ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненений повторно.
Не погоджуючись із вироком суду, прокурором подано апеляційну скаргу в якій він не заперечуючи доведеності вини обвинуваченої у вчиненому злочині та правильність кваліфікації її дій, вважає вирок суду незаконним в частині призначеного покарання, оскільки суд призначив покарання у виді обмеження волі жінці яка має на утриманні дитину у віці до 14 років, що заборонено законом та при призначенні остаточного покарання, помилково врахував вирок Рівненського міського суду від 25 березня 2016 року, який на той момент не набрав законної сили. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 і ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік із покладеними на неї обов`язками передбаченими ст.76 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, пояснення обвинуваченої, яка розкаялася у вчиненому та просила її суворо не карати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.44 КПК України, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення свого рішення.
Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст.15 і ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не заперечується, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 має на утриманні дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 19).
Тому колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч.3 ст. 61 КК України обрав обвинуваченій покарання у виді обмеження волі без врахування того, що такий вид покарання у даному випадку не застосовується.
Окрім того, помилковим є призначення обвинуваченій покарання за сукупності вироків, оскільки попередній вирок не набрав законної сили.
Таким чином, враховуючи те, що суд першої інстанції при призначенні покарання допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів вважає, що, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, вирок суду в частині призначеного покарання слід скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , колегія суддів, керуючись загальними засадами призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка вину визнала повністю, позитивно характеризуються за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, наявність на утриманні малолітньої дитини, обставину, яка пом`якшує покарання, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди; обставин, які обтяжують покарання колегією суддів не встановлено.
За наведеного, враховуючи обставини вчинення злочину, і за відсутності альтернативного більш м`якого виду покарання, яке б могло бути призначено обвинуваченій, колегія суддів вважає, що покарання за цим вироком має бути призначене у виді позбавлення волі, але у мінімальному його розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 185 КК України та за відсутності тяжких наслідків від вчиненого діяння, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2016 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 і ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком 1(один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Вірно: Доповідач ________________ ОСОБА_1