АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/718/15-к Номер провадження 11-кп/786/858/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2
з секретарем судового засідання ОСОБА_3
за участі прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
під час підготовки до апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000154 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_8 засуджено за ст.287 КК України на три роки обмеження волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан та експлуатацію транспортних засобів. До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В зв`язку з поданими учасниками судового провадження апеляційними скаргами, ухвалами судді-доповідача від 16.09.2016 року та 23.09.2016 року відкрито апеляційне провадження.
Під час підготовки до апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 направив до апеляційного суду клопотання про скасування обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Своє клопотання обвинувачений мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов надуманих висновків про наявність ризику ухилення ним від відбування призначеного йому покарання. На думку ОСОБА_8 невизнання ним вини у вчиненні злочину не є підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу. Натомість, обвинувачений зазначає, що запобіжні заходи щодо нього не обиралися ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду кримінального провадження в суді; протягом двох років розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції він своїх процесуальних обов`язків не порушував, а тому у суду не було підстав брати його під варту.
Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на підтримку поданого клопотання; потерпілу ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_4 , які заперечували проти задоволення клопотання; дослідивши матеріали кримінального провадження, що стосуються заявленого клопотання, вважаю, що клопотання обвинуваченого підлягає до задоволення, виходячи з такого.
За змістом ч.1 ст.401 КПК України суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргами на вирок суду першої інстанції вирішує, в тому числі, клопотання про обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається і це підтвердили учасники апеляційного провадження, що ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 не ухилявся від явки до слідчого та суду, не оголошувався у розшук, іншим чином не перешкоджав кримінальному провадженню. Запобіжні заходи щодо ОСОБА_8 до ухвалення вироку суду першої інстанції не застосовувались.
Як вбачається зі змісту резолютивної частини вироку від 04.08.2016 року, суд визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.287 КК України та призначив йому покарання у виді трьох років обмеження волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів. До набрання вироком законної сили суд обрав відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду. Суд зазначив, що строк відбування покарання слід рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 04.08.2016 року.
За змістом ст.57 Кримінально-виконавчого кодексу України, особи засуджені до обмеження волі, прямують до місця відбування покарання самостійно. У разі невиїзду без поважних причин суд за клопотанням кримінально-виконавчої інспекції направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених розділом IV КПК України.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та, відповідно до п.3 ч.3 ст.183 КПК України не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при обранні щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили судом ці вимоги закону не було дотримано.

Так, ухвалюючи рішення про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу, суд зазначив, що обвинувачений свою провину у інкримінованому йому злочині не визнавав, як власник транспортного засобу покинув місце ДТП, тривалий час працював у Російській Федерації. Пославшись на вище наведене, суд дійшов висновку про наявність процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме щодо можливості ухилення або переховування обвинуваченого від суду та органів, на які покладається виконання вироку, в тому числі і за межами України.
В той же час, зі змісту вироку вбачається, що суд призначив ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, тобто покарання не пов`язане з позбавленням волі. До ухвалення вироку ОСОБА_8 під вартою не перебував, фактів неналежної процесуальної поведінки не допускав: не переховувався від органів досудового розслідування та суду, не перешкоджав кримінальному провадженню, не отримував підозру у вчиненні іншого злочину. Таким чином вважаю, що висновки суду щодо необхідності тримання обвинуваченого під вартою з метою попередження ухилення його від відбування покарання є передчасними та не узгоджуються з вимогами закону.

За таких обставин, клопотання обвинуваченого про скасування обраного щодо нього судом запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає до задоволення.

За відсутності інших клопотань щодо запобіжного заходу ОСОБА_8 - підстави для вирішення такого питання на стадії підготовки до апеляційного розгляду наразі відсутні .

Керуючись статтею п.3 ч.1 ст.401 КПК України суддя-доповідач У Х В А Л И Л А :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати.
ОСОБА_8 звільнити з під варти негайно.

СУДДЯ-ДОПОВІДАЧ: ОСОБА_9