Єдиний унікальний № 500/4619/13-к
Провадження № 1-в/500/269/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України
про направлення для відбування призначеного покарання
28 жовтня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
представників Ізмаїльського МРВ КВІ ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
засуджений ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі Одеської області подання Ізмаїльського МРВ КВІ УДПтС України в Одеській області про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також одну малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2013р. за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України в редакції від 14.06.2009 р.,

встановив:
Ізмаїльський МРВ КВІ УДПтС України в Одеській області (далі КВІ) звернувся до суду з поданням на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст. 78 Кримінального кодексу України (далі КК) для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання, посилаючись при цьому на те, що у зв`язку з нез`явленням засудженого ОСОБА_6 на реєстрацію, інспектором КВІ 08 липня 2014 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області направлялося подання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, однак ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.09.2014 р. у задоволенні подання було відмовлено та особова справа була повернута для подальшого виконання, після чого йому знову були встановлені дні явки на реєстрацію, однак засуджений ОСОБА_6 без поважних причини не з`явився на реєстрацію 05 листопада 2014 року, за що йому було винесено застереження у виді письмового попередження, однак 01 липня 2015 року та 06 липня 2016 року знов допустив дві неявки без поважної причини.

ОСОБА_6 в судовому засіданні погодився з обставинами, викладеними в поданні КВІ, пояснивши, що він не з`явився до КВІ 05.11.2014 р. через те, що був зайнятий на роботі, чому не з`явився 01.07.2015 р. він не пам`ятає, а 06.07.2016 р. тому, що працював у сусіда і запізнився, а коли прийшов до КВІ, то вже було зачинено. Після цього уточнив, що не з`явився на реєстрацію 06.07.2016 р. у зв`язку з тим, що перед цим його доньку забрали в лікарню та він на ґрунті нервового переживання почав зловживати спиртним і не з`явився на реєстрацію. Він був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, йому були відомі наслідки невиконання обов`язків, покладених на нього судом, та він був ознайомлений із застереженнями у виді письмових попереджень.

Представники КВІ у судовому засіданні подання підтримали, просили суд скасувати засудженому ОСОБА_6 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні подання КВІ підтримала, також просила суд скасувати випробування та направити ОСОБА_6 для відбування покарання, оскільки ОСОБА_6 неодноразово допустив неявку на реєстрацію без поважних причин, при цьому давав різні пояснення щодо неможливості явки на реєстрацію. Також, незважаючи на попередження ОСОБА_6 під час іспитового строку вчинив одне адміністративне правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи та документи, надані під час судового розгляду, дійшов висновку, що подання КВІ підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_6 необхідно направити для відбуття призначеного покарання з таких підстав.

Так, 19 листопада 2013 року ОСОБА_6 був засуджений Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на три роки з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України в редакції від 14.06.2009 р., а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.09.2014 р. у задоволенні подання КВІ про скасування випробування ОСОБА_6 та направлення його для відбування покарання було відмовлено (а.о.с. 61 62), після чого матеріали справи були повернені до КВІ для подальшого виконання.

Постановою від 13.10.2014 р., з якою ОСОБА_6 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки в КВІ перша середа кожного місяця (а.о.с. 65).

З листку реєстрації вбачається, що ОСОБА_6 05 листопада 2014 року не з`явився на реєстрацію (а.о.с. 120), у зв`язку з чим 06 листопада 2014 року до нього було застосоване застереження у виді письмового попередження про те, що у випадку подальшого невиконання ним покладених на нього судом обов`язків, КВІ може направити до суду матеріали для вирішення питання про скасування випробування та направлення його для відбування покарання (а.о.с. 68).

Однак, не зважаючи на застереження у виді письмового попередження про можливість скасування випробування, ОСОБА_6 01 липня 2015 року та 06 липня 2016 року знов не з`являвся на реєстрацію без поважних причин (а.о.с. 120). При цьому, після другої неявки 01.07.2015 р., 03 липня 2015 року до ОСОБА_6 знову було застосоване застереження у виді письмового попередження про те, що у випадку подальшого невиконання ним покладених на нього судом обов`язків, КВІ може направити до суду матеріали для вирішення питання про скасування випробування та направлення його для відбування покарання (а.о.с. 94).

Згідно ч. 2 ст. 78 КК, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Таким чином, застосовуючи граматичний спосіб тлумачення вказаної норми, враховуючи застосовані сполучники та розділові знаки у вказаній нормі, можна дійти висновку, що ч. 2 ст. 78 КК встановлені дві самостійні підстави для скасування звільнення та для направлення засудженого для відбування призначеного покарання, а саме: 1) невиконання покладених на засудженого обов`язків, визначених ст. 76 КК, та 2) систематичного вчинення засудженим правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Таким чином, невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, є самостійною підставою для скасування звільнення та для направлення засудженого для відбування призначеного покарання, і при скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з цієї підстави суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК в редакці від 23.12.2015 р., яка діяла на час виникнення правовідносин, звільненні від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції. До поважних причин неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції визнаються: несвоєчасне одержання запрошення, хворобу та інші обставини, що фактично позбавляють засудженого можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Заслухавши пояснення ОСОБА_6 про причини неприбуття на реєстрацію у встановлені дні, дослідивши з цього приводу матеріали справи та надані документи, суд вважає, що усі три неявки на реєстрацію 05.11.2014 р., 01.07.2015 р. та 06.07.2016 р. були допущені ОСОБА_6 без поважних причин. Так, сам ОСОБА_6 давав суперечливі пояснення щодо причин його неявки на реєстрацію у вказані дні, і його пояснення про неявку у зв`язку із зайнятістю на роботі, зайнятістю допомогою сусіду та зловживанням спиртними напоями, навіть у зв`язку з хворобою дитини, не є поважними причинами неявки на реєстрацію. Інших документів в матеріалах особової справи про поважність причин неявки не міститься, і ОСОБА_6 надані не були. Документи, надані ОСОБА_6 , про проведення обстеження його дитини 07.12.2012 р. та перебування її на лікуванні з 20 по 29.03.2016 р. не можуть свідчити про поважність причини неявки ОСОБА_6 на реєстрацію у вказані дні.

Згідно ч. 1 ст. 166 КВК в редакції від 13.04.2012 р., яка діяла на час виникнення правовідносин, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною ж 2 ст. 166 КВК в редакції від 13.04.2012 р., яка діяла на час виникнення правовідносин, передбачено, що якщо після цього засуджений продовжує невиконання покладених на нього обов`язків, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

А ч. 3 зазначеної статті передбачено, що невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один із обов`язків, які було покладено на нього судом.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 під його особистий підпис був повідомлений про необхідність з`являтися на реєстрацію в КВІ кожну першу середу, був повідомлений про можливі наслідки невиконання даного обов`язку, та йому були відомі наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, однак незважаючи на застосовані до нього застереження у виді письмових попереджень без поважних причин продовжив не виконувати обов`язок з`являтися на реєстрацію до КВІ, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 мав реальні можливості виконувати покладені на нього обов`язки і факт неодноразових їх невиконань свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Таким чином, досліджені докази свідчать про те, що ОСОБА_6 , не зважаючи на попередження КВІ, без поважних причин не виконує покладений на нього обов`язок, визначений п. 4 ч. 1 ст. 76 КК в редакції від 14.06.2009 р., у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що подання КВІ про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування призначеного покарання підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 166 КВК України,
ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:
ОСОБА_6 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.11.2013 р. за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України в редакції від 14.06.2009 р., направити для відбування призначеного вироком покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання та фактичного його затримання.

З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_6 затримати та взяти під варту.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1