490/9015/16-к 27.09.2016
н/п 1-кп/490/602/2016
Справа № 490/9015/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Водник, Жовтневого району, Миколаївської області, українця, громадянина України, зі середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого не офіційно, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
24 березня 2014 року громадянин ОСОБА_3 призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цього ж дня наказом командира військової частини НОМЕР_1 №226 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду водія автомобільного взводу підвозу боєприпасів роти матеріального забезпечення, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до Директиви Начальника Генерального штабу ЗС України військову частину НОМЕР_1 з 12.04.2014р. переведено на умовне найменування воєнного стану польова пошта НОМЕР_2 .
30 жовтня 2014 року о 08.00 годин солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 в пункті постійної дислокації АДРЕСА_3 , та вибув до місця своєї реєстрації у АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та незаконно, без поважних причин перебував поза її межами до 30.05.2016р. 14 год. 00 хв.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 10.06.2016р. №45 солдата ОСОБА_3 звільнено з лав Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку мобілізації.
В судовому засіданні ОСОБА_3 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Враховуючи повне визнання вини у вчиненому правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись показаннями обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що 30.10.2014р. подзвонила йому вагітна дружина, яка просила його про допомогу по господарству, оскільки не була в змозі такі роботи виконати самостійно.Увесь час перебував за місцем своєї реєстрації разом із дружиною. У травні 2016 року повернувся до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби. У вчиненому правопорушенні щиро кається.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць, і кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України (в редакції закону від 05.03.2015р.)
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби позитивно, є раніше не судимим, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, приймав участь у АТО у Донецькій і Луганській областях, є учасником бойових дій, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює але неофіційно.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує з`явлення із зізнанням, щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в нижчих межах санкції ч.3 ст. 407 КК України (в редакції закону від 05.03.2015р.), оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України (в редакції закону від 05.03.2015р.) і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 1 рік.
На підставі п.п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1