Справа № 447/1183/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/338/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 27 травня 2016 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, -

за участю прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою подання слідчого Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_9 задоволено та обрано :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючому, раніше неодноразово судимому, -
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_10 становить 60 днів.

Слідчий Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майор поліції ОСОБА_9 звернулась до суду із клопотанням, яке погоджено з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
На підтримку клопотання покликається на те, що ОСОБА_7 раніше неразово судимий, вчинив злочини в період непогашеної судимості, будучи в подальшому засудженим за вчинення злочинів судом, востаннє вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 15.03.2011 року, на шлях виправлення не став, вчинивши із застосуванням насильства особливо тяжкий злочин, застосувати запобіжні заходи як особисте зобов`язання чи домашній арешт немає можливості через те, що останній, перебуваючи на волі, може уникати явки за викликами до слідчого або суду, може вчиняти тиск на потерпілу та свідка, не одружений, не має законних джерел доходів, ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, на утриманні будь-яких осіб не має, вчинивши злочин, покинув місце події, а в подальшому переховувався в квартирі АДРЕСА_2 , відмовляючись добровільно покинути приміщення квартири на вимогу працівників поліції, після чого був ними затриманий в порядку ст. 208 КПК України, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, санкцією якого передбачено покарання у виді реального позбавлення волі на строк до 10 років, під страхом бути покараним, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області у справі № 447/1183/16-к про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 і постановити нову ухвалу, якою обрати інший запобіжний захід - особисте зобов`язання чи домашній арешт. Мотивує це тим, що вказана ухвала слідчого судді помилкова та незаконна у зв`язку з обґрунтуванням даної ухвали виключно припущеннями органу досудового слідства та слідчого судді і тому ухвала підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішення, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що ухвала слідчого судді обґрунтована лише самими припущеннями органу досудового слідства та слідчого судді щодо кваліфікації підозри у вчиненні кримінального правопорушення за відсутності висновку судово-медичною експерта про ступінь тяжкості і механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, а також щодо намагання підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. В оскаржуваній ухвалі відсутні обґрунтування і докази того, що ОСОБА_7 має намір чи може незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів та спеціалістів у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється у випадку застосування таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання чи домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді, виступи захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , вивчивши матеріали судової справи та кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, відсутність у нього офіційного місця проживання та роботи, що дає підстави вважати, що ОСОБА_7 під страхом бути покараним, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжувати вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати встановленню істини у справі, немає законних джерел доходу, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового слідства та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. А підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений може вчинити вищевказані дії.
Обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, ризиків, визначених ст. 177 КПК України, те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, вчиняючи злочини в період непогашеної судимості, будучи в подальшому засудженим за вчинення злочинів судом, востаннє вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 15.03.2011, на шлях виправлення не став, вчинивши із застосуванням насильства особливо тяжкий злочин, ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, на утриманні будь-яких осіб не має, вчинивши злочин, покинув місце події, а в подальшому переховувався в квартирі АДРЕСА_2 , відмовляючись добровільно покинути приміщення квартири на вимогу працівників поліції, після чого був ними затриманий в порядку ст. 208 КПК України, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Крім цього, слідчим суддею враховано те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_7 , вчинений відносно потерпілої із застосуванням насильницьких дій із нанесенням тілесних ушкоджень за допомогою колючо-ріжучого предмету (кухонного ножа), підозрюваний, який перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога Новороздільської міської лікарні з 1997 року із діагнозом «розлади психіки та поведінки, внаслідок вживання алкоголю», з метою уникнути відповідальності за скоєні кримінальні правопорушення, може незаконно впливати, шляхом застосування насильства, на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. з цих підстав до підозрюваного ОСОБА_7 правильно не застосована застава.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя з врахуванням матеріалів клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 керуючись положеннями ст. 177 та ст. 183 КПК України прийшов до правильного висновку і визнав доведеним, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 .
Ухвала слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 27 травня 2016 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною, а тому підстав для її зміни чи скасування немає.

Разом з тим при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, в порушення вимог ч.4 ст. 196 КПК України слідчий суддя не вказав дату закінчення строку дії ухвали, а тому таку слід уточнити до 21 год. 30 хв. 24 липня 2016 року включно, оскільки останній був затриманий 0 21 год. 30 хв. 25 травня 2016 року.
Керуючись ст.ст. 178, 183, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 27 травня 2016 року, якою задоволено подання слідчого Миколаївського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_9 та обрано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави без змін.

Рахувати строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного під вартою ОСОБА_7 - 60 днів, тобто до 21 год. 30 хв. 24 липня 2016 року включно.
Ухвала є остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4