Справа № 520/7829/15-к
Провадження № 1-кп/520/77/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2016 року

Київськоий районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі обвинувальний акт матеріалів кримінального провадження, що внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 80002260 від 14.05.2015 р. відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючої, раніше не судимої зареєстрованої АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 ,,-
за ст.190 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходяться матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 за обвинуваченням у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190КК України.
В підготовчому судовому засіданні при обговоренні питання щодо можливості призначення справи на підставі обвинувального акту до судового розгляду прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачена та її захисник проти призначення судового розгляду заперечували та просили повернути обвинувальний акт прокурору з тих підстав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.. 291 КПК України.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, як передбачено ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України по кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Європейській суд з прав людини в справах Абрамян проти Росії (рішення від 09.10.2008 р.) та в справах Камасінські проти Австрії (рішення від 19.12.1989 р.)Ліатточі проти Італії (25.07.2000 р.) Пелісьє та Аессі проти Франції ( 25.03.1999 р.) зазначив, що п.п. ап.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи бути негайно і детально проінформованою зрозумілою мовою про характер і причини висунутого обвинувачення. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленного обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо прeд`явленного особі обвинувачення та правової кваліфікації є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Крім того , право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення є передумовою реалізації права обвинуваченого на захист, гарантованого п.3 ст. 6 Конвенції, Конституцією України та КПК України.
Таким чином, обвинувальний акт і додані до нього документи повинні відповідати вимогам КПК України, оскільки, за змістом процесуального закону, це сприяє розгляду кримінального провадження протягом розумного строку та виконанню завдань процесуального кодексу, встановлених ст. 2 КПК України, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого , повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження застосована належна правова процедура.
Проте, як вбачається з обвинувального акту, що розглядається,, в ньому відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення, як це передбачено вимогам ст. 291 ч.2 п.5 КПК України.
Викладене свідчить про те, що органом досудового розслідування допущено порушення вимог ст. 291 КПК України відносно обвинувального акта та вимог ст. 291 КПК України, що при викладених обставинах, унеможливлює призначення кримінального провадження до розгляду судом по суті.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту , суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо обвинуваченої.
При вказаних обставинах органу досудового розслідування потрібно обвинувальний акт з доданими до нього матеріалами привести у відповідність з чинним законодавством України.
На підставі викладеного та керуючиь ст.314 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні що внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 80002260 від 14.05.2015 р. відносно ОСОБА_6 , обвинувачено] у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України повернути прокурору з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення

Головуючий ОСОБА_1 .