№ 202/2072/16-к
Провадження № 1-кс/0202/782/2016
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А
30 березня 2016 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про накладення арешту на нерухоме майно по кримінальному провадженню №0000726, -
ВСТАНОВИВ:
До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , про накладення арешту.
Згідно з матеріалами клопотання в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за № №0000726 від 29.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у власності ОСОБА_4 з 26.12.2012 у власності перебуває кв. АДРЕСА_1 , в якій він тимчасово не мешкає. 26.03.2016 йому на мобільний телефон зателефонував його рідний дядько ОСОБА_4 , який мешкає у сусідній квартирі з вказаною квартирою та повідомив, що невідомі особи начеб то прийшли купувати його квартиру. Дізнавшись про це він одразу приїхав до своєї квартири, однак вказаних осіб там вже не було. 27.03.2016 року він встановив новий замок у вхідні двері та зв`язався зі своїм знайомим реєлтором, який йому повідомив, що згідно даних з реєстраційної служби про нерухоме майно його квартира АДРЕСА_1 продана раніше невідомому йому ОСОБА_5 за довіреністю. Прибувши до КЖЕП на території обслуговування якого знаходиться його будинок йому було надано довіреність від раніше не відомого йому ОСОБА_6 , який діє як довірена особа від імені ОСОБА_4 на раніше невідому йому ОСОБА_7 , згідно якої вказані особи можуть розпоряджатися всім майном ОСОБА_4 . Довіреностей на будь-які дії та операції зі своїм майном він ніколи нікому не виписував та про даний факт наявності таких довіреностей йому нічого відомо не було.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що кв. АДРЕСА_1 є доказом по вказаному кримінальному провадженню, оскільки є всі підстави вважати, що вона була набута злочинним способом, а саме продана без відома власника квартири ОСОБА_4 та з метою забезпечення збереження та запобігання подальших операцій з вказаним нерухомим майном.

Слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити.
Відповідно до ч.1. ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
У ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, матеріали клопотання, вважаю що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено наявність підстав передбачених ст. 170 КПК України для накладання арешту на майно.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170, 171, 173, 236, 309, 369-372, 395 КПК України,-
УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Виконання ухвали про арешт майна доручити слідчому СВ Індустріального ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п 'яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1