№219/5300/16-к
№ 1-кп/243/539/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А И Н И
01 вересня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мелихівка, Ново
водолазького р-ну,Харківської обл., українця, гр-на України
з неповною середньою освітою, не одруженого, військово -
службовця військової служби за призивом під час мобіліза-
ції, кулеметника 2-го відділення 2-го взводу 2-ї стрілецької
роти стрілецького батальйону з охорони взводних опорних
пунктів (ВОС №101627П) військової частини НОМЕР_1
Національної гвардії України, солдата, який до мобілізації
зареєстрований та проживав за адресою:
судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.407 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України, при наступних обставинах.
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та, відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У відповідності до нової редакції статті 409 КК України, внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини» та опублікованої у «Голос України» від 4 березня 2015 року №39, кримінальна відповідальність за відмову від несення обов`язків військової служби в умовах особливого періоду настає з наступного дня після опублікування вищезазначеного закону, тобто з 5 березня 2015 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 12.08.2015 року за №170 солдата ОСОБА_4 , який прибув із військової частини НОМЕР_2 НГУ АДРЕСА_1 для подальшого проходження служби, зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення, і призначено на посаду кулеметника 2-го відділення 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти стрілецького батальйону з охорони взводних опорних пунктів зазначеної військової частини.
Проходячи військову службу на вищевказаній посаді, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.911,46,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовій обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначать обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Незважаючи на вищевикладене, солдат ОСОБА_4 16 січня 2016 року перебуваючи у військовій частині НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується в АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та відпочити від обов`язків по військовій службі, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 НГУ в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконав, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір до повернення до військової частини НОМЕР_1 НГУ в АДРЕСА_2 , та про своє місце знаходження до органів чи військового чи цивільного управління не заявляв.
06 березня 2016 року військова служба правопорядку у Збройних Силах України доставила солдата ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_3 НГУ в АДРЕСА_2 і обвинувачений приступив до виконання своїх службових обов`язків.
01 травня 2016 року солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у військовій частині НОМЕР_1 НГУ в
АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно. з метою тимчасово ухилитися від військової служби та відпочити від обов`язків по військовій службі, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 НГУ в умовах особливого періоду, свої службові обов`язки не виконав, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір до повернення до військової частини НОМЕР_1 НГУ в АДРЕСА_2 , та про своє місце знаходження до органів чи військового чи цивільного управління не заявляв.
14 травня 2016 року об 11 год., в ході розшукових заходів військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 НГУ, солдат ОСОБА_4 був виявлений за адресою: АДРЕСА_1 , та о 19 год. останнього доставлено до військової частини НОМЕР_1 НГУ АДРЕСА_2 , де він приступив до виконання своїх службових обов`язків.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю та пояснив, що дійсно він скоїв кримінальне правопорушення при тих обставинах, що викладені у обвинувальному акті і добавити йому не має чого. Він щиро кається у скоєному, але саме таке ставлення до нього з боку безпосереднього начальства, а також вживання алкоголю, змусили його самовільно покинувши військову частину НОМЕР_1 НГУ. Просить суд не призначити йому покарання пов`язане з позбавленням волі.

Крім повного визнання своєї провини у вчиненому злочині, вина ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження:
?поясненнями свідка ОСОБА_5 , який у суді пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_4 він проходить службу у одній роті і йому відомо, що у березні квітні 2016 року ОСОБА_4 втікав з військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_2 . У нього з обвинуваченим службові стосунки і він не може пояснити причину такої поведінки ОСОБА_4 . Також ОСОБА_4 був відсутній у травні 2016 року протягом десяти днів, а потім його вдруге привезли до військової частини. Де весь цей час перебував ОСОБА_4 , йому не відомо.
?показами свідка ОСОБА_6 , який у судовому засіданні показав, що він проходить службу у в/ч НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_2 , у якості старшого мед. фельдшера санітарного інструктора 1-ої стрілецької роти. Кожний вечір проходить перевірка особистого складу, під час якої у 16.01.2016р. було виявлено відсутність ОСОБА_4 у військовій частині. Лише 06.03.2016р. його було доставлено військовою службою правопорядку. Однак 01 травня 2016р. обвинувачений знов самовільно покинув військову частину НОМЕР_1 і лише 14 травня 2016р. його знов був доставлено до військової частини з місця його мешкання - АДРЕСА_1 . За весь період часу знаходження у військовій частині ОСОБА_4 двічі проходив лікування у психіатричній лікарні м. Слов`янська з приводу зловживання спиртними напоями.
дослідженими у судовому засіданні доказами:
?повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_7 про самовільне залишення солдатом ОСОБА_4 (кулеметником 3-го відділення 6-го взводу 1-ї стрілецької роти стрілецького батальйону з охорони взводних опорних пунктів військової частини НОМЕР_1 ) військової частини, відсутність на військовій службі без поважних причин з 01.05.2016 року по 14.05.2016 року та повернення його до місця проходження служби (а.с.66);
?висновком службового розслідування по факту самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_4 , затвердженим 12.05.2016 року командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_7 , відповідно до якого було встановлено, що 01.05.2016 року командир 1 стрілецької роти стрілецького батальйону (з охорони ВОП) капітан ОСОБА_8 рапортом доповів про те, що кулеметник 3 відділення 6 стрілецького взводу 1 стрілецької роти стрілецького батальйону (з ОВОП) солдат ОСОБА_4 був відсутній під час контрольного шикування о 17 год. (а.с.67-68);
?витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №170 від 12.08.2015р., яким ОСОБА_4 було призначено кулеметником 2-го відділення 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти стрілецького батальйону (а.с.75);
?витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №14 від 16.01.2016р., яким ОСОБА_4 , який самовільно залишив розташування частини було виключено зі всіх видів забезпечення, з 19 січня 2016 року (а.с.76);
?витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №108 від 04.05.2016р., яким ОСОБА_4 , який самовільно залишив розташування частини 01.05.2016 року було виключено зі всіх видів забезпечення, з 03 травня 2016 року (а.с.78);
?витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №116 від 16.05.2016р., яким ОСОБА_4 , який повернувся після самовільного залишення частини 03.05.2016 року, з 14.05.2016 року було зараховано на всі види забезпечення (а.с.79);
?матеріалами службового розслідування по факту залишення місця проходження служби солдатом ОСОБА_4 , яке було розпочато 16.01.2016 року та закінчено 25.01.2016 року (а.с.80-89);
?матеріалами службового розслідування по факту залишення місця проходження служби солдатом ОСОБА_4 , яке було розпочато 04.05.2016 року та закінчено 12.05.2016 року (а.с.90-99);
?протоколом затримання ОСОБА_4 від 31.05.2016р. (а.с.104-106).
Дослідивши вище перелічені письмові докази, суд приходить до обгрунтованого переконання, що всі вони, у розумінні вимог ст.86 КПК України, є допустимими доказами, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.
Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ст.407 ч.4 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду.
При визначенні міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступень загальної небезпеки скоєного правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проходження служби характеризується з негативної сторони.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.
Обставини, що пом`якшують покарання є активне сприяння розкриттю злочину та щиро каяття обвинуваченого у вчиненому.
Враховуючі перелічені вище обставини, суд вважає призначити ОСОБА_4 покарання за частиною 4 ст. 407 КК України у вигляді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого даною частиною статті Закону.

Суд вважає, що зазначене покарання за своїм видом та розміром, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 лише в умовах його ізоляції від суспільства та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речових доказів по справі не має.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-370, 374 КПК України, суд
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого статтею 407 ч.4 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ст.407 ч.4 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 14.05.2016р., застосувавши ч. 5 ст. 72 КК України до набуття вироку законної сили.
До набуття вироку чинності запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін утримання під вартою в Артемівському слідчому ізоляторі м. Бахмут, Донецької області.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженому - в той же термін з часу отримання ним копії даного вироку суду.
Суддя: