Справа №295/5414/16-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000246 від 12.01.2016р. стосовно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одружений, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.11.2009року Богунським районним судом м.Житомира за ч.1 ст.289,75,76КК України на 3 роки обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;

-29.06.2010року Богунським районним судом м.Житомира за ч.1 ст.185,71КК України на 2 роки позбавлення волі;

по обвинуваченню за ч.1 ст.185КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 10 січня 2016року близько 20 години 20 хвилин перебував поблизу продуктового кіоску по вул.Максютова в м.Житомирі, де помітив раніше не знайомого потерпілого ОСОБА_5 , який йшов в напрямку будинку №30 по вищевказаній адресі. Під час руху ОСОБА_5 , з власної необережності, втративши рівновагу, впав на землю, а з кишені його куртки випав мобільний телефон марки «Нокіа X1» та гаманець.

В цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів ОСОБА_3 , дочекавшись, коли потерпілий ОСОБА_5 відійде від місця свого падіння, розуміючи, що його дії є непоміченими, таємно шляхом вільного доступу викрав чуже майно, що належить ОСОБА_5 , а саме: гаманець чорного кольору, який матеріальної цінності не становить, у якому знаходились грошові кошти в сумі 100 гривень та мобільний телефон марки «Нокіа X1» вартістю 500 гривень.

Після цього ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоди на загальну суму 600 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.185КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

12 квітня 2016року обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 уклали угоду про примирення, згідно якої обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті статтею кримінального кодексу, відшкодував спричинену шкоду, було визначено та узгоджено вид та розмір покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину, підтримав угоду, укладену між ним та потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні угоду підтримав та ствердив, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор висловила думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п.1ст.314КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.3 ст.469КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої та середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.1ст.185КК України, який згідно ч.2 ст.12КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені абзацами 1-4 п.1 ч.5 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що обставинами, що пом`якшують його покарання є щире каяття, відшкодування завданих збитків. Обставин, які обтяжують його покарання по справі не встановлено. Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судимий, вчинив умисне кримінальне правопорушення, не працює, що була укладена угода про примирення між обвинуваченим та потерпілим. З врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого суд вважає призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст.314, 373, 374, 375, 394, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , укладену 12 квітня 2016року по кримінальному провадженню №0000246 від 12.01.2016р. по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст.185КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст.185КК України та призначити покарання за цим законом у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 не обирати.

Вирок суду на підставі угоди про примирення може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до апеляційного суду Житомирської області:

обвинуваченим виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

потерпілим виключно з підстав призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_1