Справа № 372/3318/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/281/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 6 02.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
02 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8

захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_12 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено та призначено покарання за ч. 2 ст. 127 КК України 5 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 1774 грн. 08 коп. з кожного.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними та засуджені за те, що 20 серпня 2014 року близько 12 години, за попередньою змовою, прийшли на закинутий будівельний майданчик, що розташований неподалік будинку АДРЕСА_3 , разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які не перебували з ними у злочинній змові та не передбачали можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді катування ОСОБА_11 , зустрілись з останньою. ОСОБА_12 наніс потерпілій близько 5 ударів руками в обличчя та голову. Після чого почав звинувачувати її у крадіжці, обзиваючи нецензурними словами та погрожуючи фізичною розправою, при цьому продовжуючи наносити удари долонями в обличчя, спричинюючи їй сильний фізичний біль. ОСОБА_11 просила ОСОБА_12 відпустити її, однак останній взяв її за шию та наніс близько 5-6 ударів кулаком в живіт.

Діючи з єдиним умислом ОСОБА_12 погрожуючи ОСОБА_11 , взяв у ОСОБА_13 ніж, який дав заздалегідь. ОСОБА_8 став позаду ОСОБА_11 , взяв її рукою за волосся міцно тримаючи, щоб вона не втекла. ОСОБА_12 замахнувся ножем в шию потерпілої, показуючи правдивість своїх намірів, чим завдав їй сильного морального страждання, що виразилось в побоюванні за своє життя, після чого взяв потерпілу за праве плече та почав повільно засовувати лезо ножа в правий плечовий суглоб ОСОБА_11 , дійшовши до кістки висунув його з тіла, заподіявши їй сильного фізичного болю та морального страждання.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 проти волі ОСОБА_11 прив`язали їй мотузку на пояс, на кінці якої знаходилась порожня бляшанка та погрожуючи фізичною розправою змусили пройтись з нею по вулиці, що принижувало її честь і гідність та завдало сильного морального страждання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 просить вирок Обухівського районного суду від 24 грудня 2015 року скасувати та ухвалити новий вирок, відповідно до якого ОСОБА_8 повністю виправдати та звільнити з-під варти. Свої вимоги мотивує тим, що обвинувачення, як сторона у кримінальному провадженні, зобов`язана була в суді довести факт наявності 20 серпня 2014 року змови між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 щодо вчинення катування потерпілої, однак жодного доказу про наявність змови не доведено, більш того такої змови не існувало, покази свідків, покази потерпілої та засуджених повністю спростовують наявність змови між ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Обвинувачення ОСОБА_8 в попередній змові з ОСОБА_12 та наявності умислу на заподіяння потерпілій сильного фізичного болю є надуманими органами досудового слідства. Відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_8 мав бути затриманим не о 22 годині, а з того моменту, коли працівники міліції на нього наділи наручники та фактично арештували, тобто з 16 години. Такі порушення загальних прав ОСОБА_8 та інших та право на захист, незважаючи на їх доведеність залишились поза увагою суду. Під час допиту свідків в суді, вони скаржилися на вказані порушення, однак суд тільки робив їм зауваження, перебиваючи їх покази. Починаючи з моменту затримання і до кінця судового слідства ОСОБА_8 вину свою не визнавав, тому що цього не робив і весь час давав послідовні та логічні покази. Суд, оцінюючи покази потерпілої, не врахував, що за її показами ОСОБА_8 ніякого відношення до неї не мав, а також і те, що з 2014 року, відносно потерпілої по даній справі в Обухівському ВНП ГУ НП Київської області перебуває кримінальне провадження за ст. 122 КК України за нанесення свідку ОСОБА_19 тілесних ушкоджень середньої тяжкості і ця справа штучно затягується розглядом. Під час дослідження матеріалів справи в залі суду був показаний відео запис допиту потерпілої, який проводив слідчий ОСОБА_20 наступного дня, тобто 21.08.2014 року, з даного запису вбачається, що ОСОБА_11 перебуває в нормальному стані, по ній не можна було сказати, що вона отримала струс головного мозку та перебуває на стаціонарному лікуванні, як правою, так і лівою рукою вона робила рухи вільно. Відповідно до висновку судмедексперта потерпілій заподіяно легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, при якому їй нанесені біля трьох прикладань в область обличчя, а не 12 ударів в область обличчя, голови та в живіт. Відповідно до висновку молекулярно-генетичних експертиз по речовим доказам що були вилучені на місці події, генетичні ознаки крові не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_11 та належить невстановленим особам чоловічої статі. Сторона обвинувачення не знайшла ні на місці події, а ні по місцю проживання ОСОБА_12 , ОСОБА_19 ножа, яким начебто було нанесене поранення потерпілій. В матеріалах кримінального провадження відсутня футболка в якій під час події перебувала потерпіла, а на наявній футболці виявлений слід крові чоловічої статі. Сукупність всіх доказів, що є в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що ОСОБА_8 засуджений незаконно та безпідставно, оскільки обвинувачення ґрунтується на припущеннях.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок Обухівського районного суду Київської області скасувати та ухвалити новий вирок, яким його повністю виправдати та звільнити в залі суду. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду ухвалений тільки на підставі обвинувального акту, з показів потерпілої доведено, що в нього ніяких мотивів для катування не було, будь-яких ударів він не наносив, до наявних в неї тілесних ушкоджень відношення не має. Вона не мала та не має ніяких претензій, про що неодноразово заявляла в суді. Потерпіла просила в суді, щоб його звільнили з-під варти, як не причетну до злочину особу. Сторона обвинувачення жодним чином не змогла довести в суді його провину, діючи на замовлення прокурора прокуратури Обухівського району Київської області ОСОБА_21 незаконно порушуючи його права на свободу безпідставно підтримуючи обвинувачення викладене в обвинувальному акті просив суд позбавити його волі на 5, 6 років.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 просить вирок Обухівського районного суду від 24 грудня 2015 року скасувати та постановити свій вирок, згідно якого, змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення щодо ОСОБА_12 зі ч. 2 ст. 127 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України та винести йому покарання за ч. 2 ст. 125 у виді штрафу у розмірі 800 гривень. В обґрунтування своїх вимог, зазначає що з вироком суду не погоджується з наступних підстав, а саме: ОСОБА_12 не мав наміру заставляти ОСОБА_11 в чомусь зізнаватись, він знав про те, що вона викрала мобільний телефон у нього та Ліберт Яни і тому вирішив помститися потерпілій. ОСОБА_11 вживає наркотичні засоби і для придбання наркотиків вчиняла крадіжки неодноразово. Все викладене у вироку повністю відповідає обвинувальному акту, а не обставинам, які були встановлені в судовому засіданні. В судовому засіданні потерпіла чітко вказувала, що ОСОБА_12 три рази ударив її по обличчю, більше ударів не наносив, чомусь судом ці покази взяті з обвинувального акту, а не так, як показала потерпіла в судовому засіданні. Судово-медичний експерт чітко вказує, що ніж до кістки не діставав, а судом у вироку декілька раз наголошується зворотнє, та ще й потерпіла дивилася собі під шкіру та бачила, що ніж дістав до кістки. З місць події не були вилучені ніж, мотузка з консервною банкою, а навпаки були вилучені серветки, якими зі слів потерпілої вона витирала кров та на яких її крові не має, а є кров невстановленого чоловіка, вилучений одяг потерпілої на якому також її крові немає, а є кров чоловіка. Це доводить тільки те, що ножових поранень потерпілій на місці події ніхто не наносив, та крові у неї на обличчі та на тілі не було.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року скасувати, взяти до уваги час проведений під вартою, наявність в нього неповнолітньої дитини та змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-яку іншу передбачену ст. 176 КПК України. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок винесений стосовно нього є незаконним в зв`язку з упередженим ставленням слідчих органів, що вилилося в неповноту судового слідства, спотворення фактів події, що потягло за собою порушення Законів зі сторони суду, котрий став на сторону обвинувачення. Винесений вирок логічно не обґрунтований нічим не підтверджується та спростовується отриманими під час судового розгляду фактами і даними. Свідки по справі в залі суду під присягою назвали імена працівників міліції, котрі чинили на них тиск и які заставили їх підписати чисті листи. Які в подальшому суд поклав в доказову базу, замість того щоб порушити кримінальну справу по факту тиску на свідків, фальсифікацію обвинувачення стосовно нього і ОСОБА_8 котрий не причетний до того, що сталося.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та їх захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 прокурор просить вирок Обухівського районного суду від 24 грудня 2015 року залишити без зміни. Свої вимоги мотивує тим, що в ході судового розгляду справи в суді першої інстанції досліджені всі докази, зібрані під час досудового розслідування, допитано потерпілу, свідків, обвинувачених та, за результатами повного всебічного вивчення всіх обставин справи, прийнято рішення про визнання ОСОБА_12 та ОСОБА_8 винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України та необхідність призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі. Судом одночасно встановлено, що свідки, покази яких безпосередньо сприймались судом, перебувають у дружніх відносинах з обвинуваченими та їх покази в частині, що не узгоджуються з усіма дослідженими у судовому засіданні матеріалами, не можуть бути прийняті як належні. Судом в повній мірі з`ясовані характеризуючі дані обвинувачених та встановлено, що вони раніше притягувались до кримінальної відповідальності, за місцем проживання ОСОБА_12 характеризується негативно, ОСОБА_8 характеризується посередньо.

Заслухавши доповідь судді, захисників обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_12 адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , котрі підтримали апеляційні скарги, та просять задоволити їх вимоги, потерпілу ОСОБА_11 , котра просить вирок залишити в силі, думку прокурора, котра вважає вирок суду законним та обґрунтованим і просить залишити його в силі, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Вина обвинувачених ОСОБА_12 ( ОСОБА_22 ) та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України доведена доказами зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_11 , котра показала, що 20 серпня 2014 року їй на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_23 та запропонувала зустрітись на будівництві біля садочка «Дударик» по вул. Каштановій та поговорити на що вона погодились. Коли прийшла на зустріч і почала розмовляти з ОСОБА_23 до них підійшли ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_19 та ОСОБА_27 . ОСОБА_12 відразу підійшов до неї та наніс кілька ударів по голові та в обличчя долонею. При цьому ображав, називав «крисою», погрожував та вимагав зізнатися у крадіжці та повернути викрадені речі. Всі присутні це бачили, однак ніхто не втручався. Їй було страшно та боляче, вона просила ОСОБА_28 відпустити її, проте останній сказав ОСОБА_29 дати йому ніж, а ОСОБА_30 тримати її за волосся, що вони і зробили. ОСОБА_24 замахнувся ножем їй біля шиї, а потім взяв її за плече лівою рукою та повільно засував ніж у верхню частину її правого плеча доки він не вперся в кістку. Після того ОСОБА_24 попросив у ОСОБА_8 мотузку, яку той дістав з пакета, до кінця якої була прив`язана пуста консервна банка та прив`язав їй цю мотузку на пояс, а ОСОБА_24 обв`язав їй мотузку навколо шиї і попросив ОСОБА_31 зробити фото з консервною банкою на голові, що та і зробила. З мотузкою на поясі вона була змушена йти по вулиці серед білого дня кількасот метрів, оскільки обвинувачені її супроводжували. ОСОБА_24 продовжував її ображати, називав «крисою», консервна банка гриміла по асфальту та привертала увагу перехожих. Біля кіоску з тютюновими виробами по АДРЕСА_4 вона відчепила мотузку і пішла додому, де сестра викликала їй швидку допомогу і вона була госпіталізована до лікарні

В судовому засіданні апеляційного суду потерпіла підтвердила свої показання дані в суді першої інстанції, а крім того уточнила, що ОСОБА_24 і ОСОБА_32 попередньо домовились між собою про вчинення стосовно неї таких дій, оскільки ОСОБА_32 прийшов з пакетом в якому знаходилась мотузка з банкою, за вказівкою ОСОБА_28 за голову її тримав також ОСОБА_25 .

Щодо зміни її показань в ході досудового розслідування стосовно ОСОБА_8 , то їй на лікування потрібні були гроші, які дала мати ОСОБА_8 і тому вона писала заяви, в яких вказувала, що претензій до ОСОБА_8 немає.

З показань свідка ОСОБА_33 вбачається, що вона відшкодувала потерпілій ОСОБА_11 матеріальну та моральну шкоду завдану сином в розмірі 2500 грн.

Свідок ОСОБА_34 також показала в судовому засіданні суду першої інстанції, що дала потерпілій 500 грн., щоб вона забрала з міліції заяву стосовно ОСОБА_8 ОСОБА_11 запевняла її, що жодних претензій до ОСОБА_8 немає.

Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 показали, що 20.08.2014 року вони бачили, як ОСОБА_24 розмовляв з ОСОБА_11 на будівельному майданчику біля дитячого садочка по вул. Каштановій. Про що вони розмовляли вони не чули, оскільки стояли в стороні від них. Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_16 показали, що бачили як ОСОБА_24 вдарив декілька разів ОСОБА_11 рукою по обличчю, ОСОБА_14 також показала, що ОСОБА_11 сама вдягла собі «крисиний хвіст» з консервною банкою і за власним бажанням пішла з ним вулицею міста. Кров у потерпілої була на щоці і на прохання ОСОБА_28 давала їй серветки.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 105 від 6.10.2014 року у ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, підорбітальної гематоми справа, колото-різаної рани правого плечового суглобу. Тілесні ушкодження в області голови утворилися від дії тупим твердим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, рана в області правого плечового суглобу від дії предмета з колючо-ріжучими властивостями. Вказані тілесні ушкодження відносяться: комплекс ушкоджень в області голови та рана в області правого плечового суглобу до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг як захисників так і обвинувачених є безпідставними, а вирок суду законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 24 грудня 2015 року, щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ: