Справа № 383/422/16-к
Провадження №1-кп/383/85/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 16.03.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бобринець Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованій та проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , маючій вищу освіту, працюючій завідуючою аптечного пункту №1 ФОП ОСОБА_5 , одруженій, раніше не судимій, -

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 320 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2016 року до Бобринецького районного суду Кіровоградської області по вказаному кримінальному провадженню надійшов обвинувальний акт, складений слідчим слідчого відділу Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , який затверджений прокурором Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 320 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку щодо можливості призначення судового розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку прокурора, однак вказала, що вказаних в обвинувальному акті препаратів не відпускала, та під час досудового розслідування її не ознайомили з відомостями щодо серії та номеру упаковки (блістеру) з таблетками, що нею відпущені, адже вини мають серію та номер. Крім того, з 2010 року по даний час працює провізором аптечним пунктом №1 ФОП ОСОБА_8 , а не завідуючою.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, суд встановив, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тому згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, обвинувальний акт повинен містити формулювання обвинувачення.

Згідно з вимогами, визначеними ст.ст. 277, 291 КПК України, обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення, і у ході співставлення яких з ознаками кваліфікації слідчому належить керуватися кримінальним законом, який характеризує об`єктивну та суб`єктивну сторону конкретного кримінального правопорушення, а не догадками чи припущеннями.

Пред`явлене обвинувачення відносно ОСОБА_4 є неконкретним, що в свою чергу порушує право обвинуваченого на захист.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_4 інкримінується ч. 1 ст.320 КК України тобто порушення встановлених правил відпуску наркотичних засобів та ч. 2 ст.320 КК України тобто порушення встановлених правил відпуску наркотичних засобів та психотропних речовин, вчиненого повторно.

Однак, виклад слідчим фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті здійснені всупереч вимогам ст.291 КПК України, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 13 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Згідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають обов`язковому доказуванню в тому числі і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вищевказані обставини повинні бути встановлені під час досудового слідства та викладені в обвинувальному акті, оскільки вони є обов`язковими для доказування, впливають не тільки на кваліфікацію правопорушення, та підлягає врахуванню при призначенні покарання.

З аналізу інкримінованих статей вбачається, що суб`єкт вказаних злочинів є спеціальний. А саме ним є особа, яка у зв`язку з виконанням своїх службових або професійних обов`язків повинна додержуватись встановлених правил обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів. Правильна назва посади, що обіймала обвинувачена на час вчинення злочину, та її службових (посадових) обов`язків за нею, є обставиною, що підлягають з`ясуванню по кримінальному провадженню та є обов`язком органу досудового розслідування. Однак, вказані обставини слідчим належним чином не з`ясовані, адже обвинувачена стверджує, що з 2010 року по даний час обіймає посаду провізора аптечним пунктом №1, а згідно обвинувального акту завідуючої аптечним пунктом №1.

Так, слідчим взагалі не зазначено форму вини, та її вид, не встановлено мотиву дій обвинуваченої, що також свідчить про неконкретність обвинувачення.

Обвинувальний акт не містить викладу змісту норм та вимог правил відпуску наркотичних засобів та психотропних речовин, що були порушені обвинуваченою, не вказано також конкретного підпункту, пункту, абзацу, частини, статті закону, правил, інструкції, наказу (нормативно-правових актів), посадової інструкції, та їх зміст, що були порушені обвинуваченою.

В обвинувальному акті не зазначено ідентифікуючі ознаки предмету злочину (три блістера з 30-ма таблетками препарату «Кодтерпін ІС», один блістер з 10-ма таблетками препарату «Пенталгін ІС»), відпуск яких інкримінований обвинуваченій, що мають серію та номер. Відсутність вказаних відомостей в обвинувальному акті та не ознайомлення обвинуваченої з вказаними відомостями під час досудового розслідування, про що вона наполягає, як наслідок позбавляє її у можливості підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, що вказує на відсутність визначення меж висунутого обвинувачення по кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Вказані недоліки обвинувального акту є суттєвим порушенням вимог КПК України, оскільки не забезпечують право ОСОБА_4 на захист, так як вказані обставини підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, а відповідно до вимог ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. Суд вважає, що таке порушення вимог закону порушує право на захист обвинуваченого, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій пред`явлено конкретне обвинувачення, яке сформульоване з урахуванням вимог Кримінального кодексу України, викладене в обвинувальному акті та зрозуміле.

Викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є неконкретним і таким, що не досягло мети детального поінформування особи зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Суд вважає, що такі порушення вимог закону порушує право на захист обвинуваченого, оскільки судовий розгляд проводиться по кожному правопорушенню зокрема, яке сформульоване та викладене в обвинувальному акті, що є суттєвою гарантією справедливого розгляду та вирішення справи і права забезпечення обвинуваченого на захист.

Завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення. Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п.п. (а) п. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Позиція суду у даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Абрамян проти Росії» Суд в п. 34 свого рішення від 09.10.2008 року зазначив, що за текстом підпункту (а) пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінські проти Австрії» №9783/82, п. 79).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право в тому числі прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, тому на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.3 ст.314, ст.ст. 369-372, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000144 від 16.03.2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.320 КК України, повернути начальнику Бобринецького відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1