Ухвала
про залишення касаційної скарги без руху

28 березня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 03 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 січня 2016 року,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд указаних судових рішень в касаційномупорядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.
Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни є : істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК). Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які на її думку, порушено або неправильно застосовано та, які в силу ст. 438 КПК є підставою для зміни чи скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. Відсутність такого обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Проте наведених положень процесуального закону захисником не дотримано, оскільки у поданій скарзі не наведено обґрунтування незаконності вироку та ухвали, а отже й необхідності їх скасування на підставах, передбачених пунктами 1, 3ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412, 414, 419цього Кодексу та зурахуванням приписів ч. 3 ст. 349 КПК, відповідно до яких учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ті обставини, щодо яких суд визнав недоцільним дослідження доказів.
На обґрунтування своєї позиції про незаконність оскаржуваних судових рішень, ОСОБА_4 надаючи свою оцінку доказам, послався, зокрема, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Не наведено й конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури.
Також захисник указує на те, що суд не має права порушувати диспозитивне право прокурора вимагати певне покарання та виходити за його межі в сторону збільшення покарання. Однак ОСОБА_4 не навів аргументів, з урахуванням особливостей норм матеріального права, статей 50, 65 КК, а також дискреційних повноважень суду.
Зазначена в касаційній скарзі вимога про зміну судового рішення та виключення з обвинувачення ч. 1 ст. 119 і ст. 128 КК або скасування судового рішення з призначенням нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанцій, без вказівки щодо долі ухвали апеляційного суду, не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК, якою передбачено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Виконуючи приписи ст. 429 КПК, колегія суддів перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу, встановила, що її подано без додержання положень наведеної норми процесуального права. У зв`язку з цим, ОСОБА_4 повинно бути надано строк для усунення недоліків із роз`ясненням, що у разі невиконання зазначених вимог скаргу буде повернуто.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 03 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 січня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і надати строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.
У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків у встановлений строк, скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3