Справа № 473/1395/16-к
ВИРОК
іменем України
"26" травня 2016 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 ,

потерпілий ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000363 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Шевченкове-2, Новобузького району, Миколаївської області, освіта середня, не одружений, не працює, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2016 року о 22:00 годині ОСОБА_7 прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 за місцем проживання свого знайомого - ОСОБА_10 . Перебуваючи в приміщенні літньої кухні на території зазначеного домоволодіння, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 вживали спиртні напої.

26 лютого 2016 року о 05.00 годині в процесі розпиття спиртних напоїв за вищевказаною адресою між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виникла сварка з приводу нецензурних висловлювань ОСОБА_11 на адресу рідної сестри ОСОБА_7 . Надалі сварка переросла в бійку, в ході чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 . Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_7 наніс потерпілому один удар правою рукою в область обличчя, від чого останній впав на землю. Коли ОСОБА_10 підвівся, то ОСОБА_7 зі столу, що знаходився у приміщенні літньої кухні, схопив шило і наніс ним потерпілому один удар в область серця, один удар в область шиї, а також один удар рукою в область обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синців і саден в області обличчя, тулуба шиї, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. Від вказаних дій ОСОБА_10 знов впав на землю. Продовжуючи реалізацію злочинного наміру, ОСОБА_7 умисно обома руками схопив за шию ОСОБА_10 , який лежав на підлозі, та почав її здавлювати до того моменту, коли потерпілий перестав дихати. Смерть ОСОБА_10 настала від механічної асфіксії в результаті здавлювання шиї руками, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, про що свідчать: косогоризонтальна смужчата нерівномірно виражена ділянка осаднення на передній і лівій боковій поверхнях шиї; крововиливи в шкіру по центру цієї ділянки осадження і в підшкірно-жировій клітчатці шиї по її ходу; крововиливи у язику і глотці; ділянки гострої альвеолярної емфіземи, осередок ателктаза, дистелектаза альвеол на фоні осередкового набряку легень, осередкові субспендимарні крововиливи у стволі головного мозку; виражене повнокров`я внутрішніх органів; множинні точкові темно-червоні крововиливи на слизистих і серозних оболонках; рідкий стан крові.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю, не оспорюючи обставини, зазначені в обвинувальному акті. На початку судового розгляду на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати показання. В судовому засіданні 25 травня 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що оскільки відео із слідчого експерименту не відтворюється, він бажає дати показання, зазначивши наступне. Під час проведення слідчого експерименту він все розповів добровільно про те, що сталося співробітникам поліції та показував як саме це було. Так, того дня ОСОБА_10 зателефонував йому і він прийшов до нього, разом вони вживали спиртне, сиділи, розмовляли. ОСОБА_10 висловлювався нецензурною лайкою на адресу його сестри. Він його декілька разів попередив, проте той не реагував, тому він його вдарив і розпочалася бійка. Шилом, яке лежало на тумбочці в приміщенні, де вони знаходилися, він наніс один удар потерпілому у серце правою рукою, а другий раз наніс удар у шию. ОСОБА_10 впав, а він, оскільки був п`яний, сів на нього та став душити за шию. Після того, як зрозумів, що ОСОБА_13 помер, зателефонував матері, яка подзвонила брату і той приїхав разом із сестрою. Брат побачив все, що сталося, зателефонував у швидку, повідомив про вбивство та попросив, щоб ті викликали співробітників поліції. Свідка ОСОБА_14 того дня бачив, він вживав з ними спиртне, але пішов до дому ще до того, як сталася сварка між ним та ОСОБА_10 та не повертався. Свідка ОСОБА_15 того вечора він не бачив.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що є рідним дядьком ОСОБА_10 , який близько 9 років жив в с.Бузьке, а до того жив в с.Прибужжя. ОСОБА_10 жив у ОСОБА_16 із своєю мамою, яка померла раніше. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 спілкувалися, дружили, були із однієї компанії, разом вживали спиртне, в тому числі й з потерпілим. ОСОБА_17 приходив додому до ОСОБА_13 , сварок між ними він не бачив. Знає сестру ОСОБА_17 , але що їх пов`язувало з ОСОБА_10 не знає. Паспорта покійний ОСОБА_10 не мав і він, як його родич, займався похованням останнього та отримав свідоцтво про його смерть. Племінник намагався вести нормальний спосіб життя, не працював, бо не мав паспорта, вживав спиртне.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_10 не був її родичем, але жив у неї, оскільки вона товаришувала з його батьками. ОСОБА_7 ходив до ОСОБА_18 , спав, жив у них, що було причиною того, що сталося вона не знає. Того вечора, дату вона не пам`ятає, ОСОБА_7 прийшов та приніс пляшку горілки 700 г, яку втрьох ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 вживали в приміщенні літньої кухні. Потім ОСОБА_14 пішов близько першої години додому, а ті двоє лишилися. О 5 годині ранку вона вийшла, двері до літньої кухні були зачинені, шуму, бійки чи сварки вона не чула. А о 6 годині ранку вона виявила, що ОСОБА_10 був мертвий, а ОСОБА_7 плакав і казав « ОСОБА_19 , я його вбив». Потім прийшли сестра із братом ОСОБА_7 , яким він видно зателефонував, які викликали міліцію. Сестрі він казав «Це все через тебе, ОСОБА_20 », а його брат плакав і казав «Що ти наробив?». Близько 7 години ранку приїхали співробітники міліції, ОСОБА_7 сидів і нікуди не виходив, не тікав.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що того дня він був у ОСОБА_10 , потім прийшов ОСОБА_7 і він хвилин через п`ять пішов додому. Женя його провів і що там було він не знає. У ОСОБА_18 була горілка і вони випили того дня. Дивилися телевізор, грали в карти. Знає сестру ОСОБА_7 , яка зустрічалася з ОСОБА_10 . Детально про їх стосунки не знає. Про те, що сталося, - вранці його повідомила мати.

Свідок ОСОБА_22 , який є рідним братом обвинуваченого, пояснив, що близько 5 години ранку йому зателефонувала мати і сказала, що ОСОБА_23 щось накоїв. Він поїхав туди, побачив те, що сталося, викликав швидку і сказав, щоб вони викликали міліцію. Женя був мертвий і біля нього сидів ОСОБА_23 і плакав, казав, що не хотів. Прийшла ОСОБА_24 ( ОСОБА_15 ), якій він сказав, щоб вона не заходила. Брат із сестрою не розмовляв. Питав у брата, що сталося, той плакав, казав, що ОСОБА_13 образив сестру, більше нічого не говорив. У брата був мобільний телефон Нокіа Х2 номер НОМЕР_1 , який він йому дав. ОСОБА_13 із сестрою зустрічалися, але чи зустрічалися на той момент, коли сталася подія він не знає. Брат дружив із ОСОБА_13 , а він проживає окремо. Про конфлікти йому нічого не відомо, сестра нічого не казала.

Обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, окрім власного визнання ним своєї вини, показань потерпілого ОСОБА_9 та свідків, також підтверджуються фактичними даними, які містяться в документах, наданих стороною обвинувачення.

Так, згідноз протоколом огляду місця події від 26.02.2016 року та фототаблицею (а.к.п.32-38) було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_3 , де в кімнаті літньої кухні на відстані 1,5 метра від входу на підлозі неподалік ліжка було виявлено труп ОСОБА_10 , який лежав на спині. На трупі були виявлені наступні ушкодження: на верхній вії правого ока синьо-фіолетовий синець; в ділянці лоба зліва та на лівій верхній вії - дрібні садна; по передній та правій бічній поверхні шиї - дрібні садна та синець; по лівій бічній поверхні шиї - дрібні садна; по передній поверхні лівої половини грудної клітини в ділянці проекції 4-го міжребер`я - дрібне садно округлої форми; дрібні крововиливи в білкову оболонку правого та лівого ока. В ході огляду було вилучено 2 сліди папілярних узорів з поверхні скляної пляшки, шило з дерев`яною рукояткою; 5 мобільних телефонів; 4 недопалки від цигарок «Ротманс Ремі» і 1 від цигарок «Прилуки».

Постановою від 11.03.2016 року (а.к.п.40) та постановою від 11.04.2016 року (а.к.п.41) було визнано в якості речових доказів речі, вилучені під час огляду місця події та біологічні зразки обвинуваченого та потерпілого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_22 , який є рідним братом обвинуваченого, про поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, спрямовану на виклик на місце події співробітників поліції та швидкої - підтверджено фактичними даними, які містяться у протоколі огляду від 26.02.2016 року (а.к.п.43-45) мобільного телефону обвинуваченого, згідно із яким в присутності понятих в службовому кабінеті №22 Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області було оглянуто мобільний телефон «Нокіа» сірого кольору із сріблястою плямою на передній панелі «Model: Х2-00», який був вилучений при огляді місця події 26.02.2016 року в АДРЕСА_3 . При здійсненні входу до меню «контакти», підменю «імена», а саме набрані номери було встановлено, що в останньому є місце контактна інформація та номери осіб: «мама - НОМЕР_2 , набрано о 05-45 год. 26.02.2016 року, час розмови становить 03 хвилини 33 секунди», «сестра - , набрано о 05-29 год. 26.02.2016 року», «Васьок - , набрано о 05-20 год. 26.02.2016 року», «Братан - , набрано о 05-18 год. 26.02.2016 року».

На підставі висновку судово-медичної експертизи №60 (експертиза трупа) (а.к.п.47-53) від 01.04.2016 року встановлено що:

1. Смерть ОСОБА_10 , 1993 року народження, настала від механічної асфіксії в результаті здавлювання шиї тупим предметом (можливо руками), про що свідчать: косогоризонтальна полосчата нерівномірно виражена ділянка осаднення на передній лівій і правій боковій поверхнях шиї; крововиливи в шкіру по центру цієї ділянки осаднення та в підшкірну-жирову клітчатку шиї по її ходу; крововиливи в язику та глотці; ділянки гострої альвеолярної емфіземи, осередки ателктаза, дистелектаза альвеол на фоні осередкового набряку легень, осередкові субспендимарні крововиливи стволів головного мозку; виражене повнокрів`я внутрішніх органів; множинні точкові темно-червоні крововиливи на слизових і серозних оболонках; рідкий стан крові.

2.Вищезазначена полосчата ділянка осаднення виникла в результаті здавлювання шиї, не виключена можливість руками. Здавлювання органів шиї руками, як вид механічної асфіксії, має ознаки тяжких тілесних пошкоджень (за критерієм небезпеки для життя).

3.Також при експертизі ОСОБА_25 були виявлені пошкодження у вигляді крововиливів та саден обличчя, тулуба, шиї. Дані пошкодження прижиттєві, виникли від дії тупого предмета незадовго до настання смерті, по ступню тяжкості мають ознаки легких тілесних ушкоджень, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

4. При судово-токсикологічному дослідженні виявлений етиловий спирт в крові - 3,57%. Дана концентрація етилового алкоголю в крові, звичайно за життя може відповідати тяжкій алкогольній інтоксикації.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 29.02.2016 року (а.к.п.74-78) ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_26 добровільно пояснив та показав як саме він вчинив вбивство потерпілого ОСОБА_10 . Під час проведення слідчого експерименту здійснювалася відеозйомка, але долучений прокурором в якості додатку до протоколу диск з відеозаписом слідчого експерименту (а.к.п.79) через технічну несправність не вдалося переглянути в судовому засіданні. Проте, не дивлячись на це суд, визнає допустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 29.02.2016 року, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив обставини, встановлені в ході його проведення та дав суду показання, аналогічні тим, які були зафіксовані в ході слідства у вказаному процесуальному документі.

Суд, дослідивши під час судового розгляду кримінального провадження всі зібрані та надані сторонами докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, враховуючи повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , приходить до висновку, що його вина у вчиненні злочину, за яким йому пред`явлено обвинувачення, - в судовому засіданні доведена повністю і наданих доказів достатньо для визнання його винним у вчинені умисного вбивства, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з огляду на наступне.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно висновків Верховного суду України, які є обов`язковими для всіх судів України відповідно до вимог ст.458 КПК України, а саме Постанови ВСУ від 15 травня 2014 року №5-12кс14 за нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

Про умисел обвинуваченого ОСОБА_7 , спрямований на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 , свідчать обставини вчиненого ним діяння та досліджені докази з огляду на кількість, спосіб, механізм, локалізацію заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, причину настання смерті потерпілого ОСОБА_10 , прямий причинно-наслідковий зв`язок між діянням винного і настанням смерті потерпілого, поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 під час вчинення злочину та після нього, з якої вбачається, що він усвідомлював, що його дії можуть призвести та призвели до смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він під час судового розгляду провадження каявся у вчиненому, усвідомивши протиправність своєї поведінки та її наслідки, сприяв у розкритті злочину під час досудового слідства, приймаючи участь у проведенні слідчих дій, місце вчинення злочину відразу після його вчинення не залишив, попросивши брата викликати швидку та міліцію.

Судом не було встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст.67 КК України. Позиція прокурора, висловлена ним в дебатах про те, що такою обставиною є вчинення злочину ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння не була підтверджена дослідженими під час судового розгляду доказами. В обвинувальному акті, затвердженому прокурором ОСОБА_27 , зазначено, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 згідно ст.67 КК України, - в ході досудового розслідування не було встановлено. Згідно із протоколом затримання ОСОБА_7 його було затримано одразу після вчинення злочину 26.02.2016 року, проте освідування на визначення у нього стану алкогольного сп`яніння проведено не було. Показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_16 та самого обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він та ОСОБА_10 вживали спиртне - не є підтвердженням того, що ОСОБА_7 на момент вчинення злочину перебував саме у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд враховує вимоги ст.65 КК України згідно із якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. В п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2013 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро каявся, активно співпрацював із слідством, за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, враховуючи його молодий вік, те, що він має родину та батьків, певні соціальні зв`язки, не має місця роботи та засобів для існування, позицію потерпілого про призначення обвинуваченому мінімального покарання з огляду на його молодий вік; наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, а також те, що злочин, який вчинив обвинувачений, відповідно до ст.12 КК України належить до особливо тяжких злочинів - суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання в межах санкції ч.1 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі.

Судові витрати за доказами, які визнані судом належними та допустимими у даному кримінальному провадженні, - відсутні.

Цивільний позов потерпілим пред`явлено не було.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати починаючи з моменту його затримання в порядку виконання вироку суду після набрання вироком законної сили, зарахувавши обвинуваченому ОСОБА_7 попереднє ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного йому за цим вироком суду, - за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 26 лютого 2016 року по 25 квітня 2016 року.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_7 та доставки його до Миколаївського слідчого ізолятора в Миколаївській області доручити Вознесенському відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області після вступу вироку з законну силу.

До вступу вироку в законну силу залишити обраний відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на умовах, визначених ухвалою суду у цьому кримінальному провадженні від 25 квітня 2016 року.

Речові докази, а саме: шило з дерев`яною рукояткою, мобільний телефон марки MFU-M6SO, мобільний телефон марки NOKIA-3720c, мобільний телефон марки NOKIA-TVE71, мобільний телефон марки LG-0168, 5 недопалків від цигарок, зразки слини ОСОБА_7 , таблицю до протоколу огляду місця події від 26.02.2016 року, дактокарти на ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які зберігаються у Вознесенському ВП ГУНП в Миколаївській області знищити; мобільний телефон марки NOKIA-X2-00, який зберігається у Вознесенському ВП ГУНП в Миколаївській області - повернути родичам обвинуваченого ОСОБА_7 після вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя (підпис) ОСОБА_1

Судді (підпис) ОСОБА_2

(підпис) ОСОБА_3

Згідно оригіналу: Суддя: