Провадження № 1-кп/748/115/16
Єдиний унікальний № справи 748/852/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у м. Чернігові у залі суду Чернігівського районного суду Чернігівської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000222 від 23 лютого 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, з професійно-технічною освітою, проживаючого у АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, з професійно-технічною освітою, проживаючого у АДРЕСА_2 , зареєстрованого у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_3 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.27 ч.1 ст.186 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
22.02.2016 року, близько 22 год., ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території сільського стадіону, який розташований поблизу Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області по вул. Герасименка,26 у с. Анисів Чернігівського району Чернігівської області, діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, відкрито, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , викрали у останнього грошові кошти в сумі 50 грн та пляшку горілки Nemiroff «Українська медова з перцем» ємністю 0,5 л.

Так, ОСОБА_3 спричинивши потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження нанісши останньому два удари рукою в голову, від чого той впав на землю та два удари ногою по тулубу, дав вказівку ОСОБА_4 обшукати одяг потерпілого ОСОБА_6 , який приєднався до вчинення кримінального правопорушення та відкрито викрав у потерпілого грошові кошти в сумі 50 грн і пляшку горілки Nemiroff «Українська медова з перцем» ємністю 0,5 л.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.27 ч.1 ст.186 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно 22 лютого поточного року разом з ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_3 вживав спиртне, а потім усі разом вони пішли до місцевого стадіону. Коли перебували на стадіоні, то побачили місцевого мешканця потерпілого ОСОБА_6 , який у їх бік щось сказав нецензурне і після чого ОСОБА_3 збіг по сходах трибуни стадіону та одразу вдарив потерпілого, від чого той впав, а потім і він спустився з трибуни. У цей час ОСОБА_3 сказав: «Подивися що з ним» та пішов до дому. Він оглянув потерпілого, побачив, що у нього є пляшка горілки, яку забрав собі та виявив у кишенях 3 грн, які кинув поруч з ним. Потім разом з ОСОБА_9 пішов до будинку ОСОБА_3 де і розпили викрадену пляшку горілки. Свою вину визнає повністю, оскільки забрав у потерпілого горілку. Грошей в сумі 50 грн у потерпілого не викрадав.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.27 ч.2 ст.186 КК України визнав частково та пояснив, що дійсно 22 лютого 2016 року разом з ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_4 вживав спиртне, а потім усі разом вони пішли до місцевого стадіону. Коли перебували на стадіоні, то побачили місцевого мешканця потерпілого ОСОБА_6 , який у їх бік щось сказав нецензурне і після чого він образившись на слова потерпілого збіг по сходах трибуни стадіону та вдарив потерпілого по обличчю і штовхнув, від чого той впав на землю, а потім до них спустився ОСОБА_4 , якого він попросив подивитися, що з потерпілим. Той погодився і тоді він пішов до дому, а згодом до нього прийшов ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_4 дістав з кишені пляшку горілки, сказавши що забрав її у потерпілого, яку вони разом і розпили. Свою вину визнає частково, оскільки дійсно бив потерпілого, однак без наміру пограбувати і не давав вказівку ОСОБА_4 обшукувати того. Потерпілому відшкодували 300 грн за моральні збитки і він написав розписку про відсутність претензій.

Незважаючи на фактичне часткове визнання у судовому засіданні обвинуваченими своєї вини у вчиненні відкритого викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , їх вина, на думку суду, підтверджується показаннями потерпілого, свідків, протоколами слідчих дій та документами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 22 лютого 2016 року був у м. Чернігові у сестри та випив близько 150 грамів горілки, при цьому у нього з собою була пляшки горілки «Nemiroff» з перцем, яка лежала у курточці та гроші в сумі 53 грн, з яких 50 грн були в одній кишені, а 3 грн у іншій. Коли приїхав у село Анисів та проходив по місцевому стадіону, то його покликали: « ОСОБА_10 », це був ОСОБА_11 . Він підійшов до сходів трибуни стадіону і одразу до нього збіг ОСОБА_3 та вдарив двічі рукою по обличчю, від чого він впав на землю, обличчя було у крові, а потім ще декілька разів вдарили ногою по тулубу. Він лежав на боку і почув, що начебто ОСОБА_3 наказав ОСОБА_4 обшукати його і потім точно ОСОБА_4 почав нишпорити по його кишенях. Забрали пляшку горілки і 50 грн, а 3 грн кинули поруч з ним. Після цього ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пішли, а він дістався до свого дому, де про напад розповів знайомому ОСОБА_15 . Потім він подзвонив дільничному інспектору поліції, повідомив про злочин, а той у свою чергу викликав йому місцевого фельдшера для надання медичної допомоги. Фактично йому збитки не відшкодовані, а розписку про відсутність претензій він написав за вказівкою адвоката ОСОБА_7 повіривши йому на слово.

При цьому, потерпілий ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту 25 лютого 2016 року, протокол якого та додаток до нього безпосередньо дослідив суд, дав аналогічні показання, що і у суді, послідовно, детально та точно розповівши і показавши обставини його пограбування обвинуваченими. /а.с.92-100/

Окремо слід зазначити, що з фото таблиці до вказаного вищу протоколу візуально видно, що потерпілий ОСОБА_6 має на обличчі сліди тілесних ушкоджень.

Крім того, як вбачається, з дослідженого у суді протоколу огляду місця події від 25 лютого 2016 року, проведеного за участю потерпілого, останній також вказав на місце де було вчинено на нього напад. /а.с.88-91/

Суд критично ставиться та відхиляє клопотання захисника ОСОБА_7 про визнання недопустимим доказом протокол слідчого експерименту від 25 лютого 2016 року за участю потерпілого, оскільки вказана слідча дія у повній мірі проведена з дотриманням приписів статті 240 КПК України.

Допитана у суді, як свідок обвинувачення ОСОБА_16 пояснила, що вона брала участь як понята під час огляду місця події, слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 який повідомив, як його звалили з ніг, били, по кишеням лазили, забрали пляшку та гроші. Той казав, що впізнав по голосу що, то були ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Слідчий експеримент проводився на сільському стадіоні. При проведенні слідчого експерименту ОСОБА_17 сказав що його вдарив ОСОБА_13 , а потім ОСОБА_13 сказав ОСОБА_12 обшукати по кишеням, а ОСОБА_12 виконував. Каракуль показував куди його били в лице, як його звалили з ніг, як він упав та лежав і як лазив по кишенях ОСОБА_12 . При іншому слідчому експерименті за участю ОСОБА_9 їй ставили запитання, а та показувала і розказувала як все було, казала що була присутня та хто що і як робили. Покази ОСОБА_18 співпадають з тими, що давав ОСОБА_17 , але до точності вона не може сказати, як били в лице ОСОБА_17 , звалили його з ніг, нишпорили по кишеням це співпадало. Підстав вважати що, на Федуся та ОСОБА_12 наводять наклеп не було. Каракуль не змінював свої покази, його поведінка була логічною та послідовною. ОСОБА_18 показувала хто збив, хто лазив по кишеням, підтверджувала. Розказувала, що забрали пляшку горілки і з якої кишені. Фотоілюстративні таблиці вона бачила, але підпис не ставила. Підчас експериментів вона чула, що ОСОБА_12 , обшукуючи ОСОБА_17 знайшов 50 гривень, а потім про 3 гривні.

Свідок ОСОБА_19 під час допиту у суді пояснила, що була залучена, як понята під час проведення огляду місця події за участі потерпілого ОСОБА_17 , слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_17 та за участі свідка ОСОБА_18 . Потерпілий розказував конкретно звідки він йшов, що його покликали, як питали за гроші. Показував усі рухи, які купюри були вилучені. На слідчому експерименті потерпілий повідомляв все те саме. Каракуль сказав, що спочатку в нього взяли три гривні, а потім стали шукати і взяли 50 гривень, і щось зі спиртного. Щодо слідчого експерименту з ОСОБА_18 , то та розповідала як ОСОБА_13 та ОСОБА_12 шукали в ОСОБА_17 гроші, але хто саме це робив вона не пам`ятає, розповідала що вдарили того. Свідку ОСОБА_18 ніхто не показував і не розказував, що саме необхідно казати та показувати. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 разом побили та забрали гроші у потерпілого, але вона не пам`ятає хто саме. Свідок ОСОБА_18 розказувала, що коли хлопці обшукували то один одному сказав: «Обшукати кишені».
Свідок ОСОБА_20 під час судового засідання пояснила, що працює у Анисівській лікувальній амбулаторії з загальної практики сімейної медицини на посаді медичної сестри лікарських кабінетів. З потерпілим ОСОБА_17 вона познайомилась коли була на виклику, а обвинувачених не знає. 23.02.2016 року близько 13 год. 30 хв. дільничний інспектор поліції зателефонував сімейному лікарю, але той не міг потрапити на виклик, у зв`язку з чим вона сама поїхала на виклик до потерпілого ОСОБА_17 . Коли приїхала до ОСОБА_17 , то він скаржився на головні болі, нудоту та казав, що у нього було блювання, загальний тремор кінцівок. Провівши зовнішній огляд ОСОБА_17 вона виявила забійну рану спинки носа, а коли робила тому ін`єкцію, то виявила синці на тілі в області стегна ноги. Пошкодження були зафіксовані у амбулаторній картці хворого. Крім того вона порекомендувала потерпілому звернутися до районної лікарні у неврологічне відділення, щоб провести додаткові обстеження, але він відмовився, бо не мав коштів на лікування. При цьому ОСОБА_17 казав що, напередодні 22.02.2016 року близько 21.30 він йшов з вечірньої електрички і в районі сільського стадіону його побили. Наступного дня вона доповіла лікарю про надання допомоги потерпілому, вказала на діагноз і той сказав, що все правильно.

Суд критично ставиться до показань допитаної у суді свідка обвинувачення ОСОБА_21 та вважає їх недостовірними, оскілки вона співмешкає з обвинуваченими ОСОБА_4 і під час допиту суду категорично заявила про неможливість дати правдиві свідчення, оскільки вона їх змінила за примусом учасника кримінального провадження, який перебуває у залі суду, при цьому заявила, що дійсно 22 лютого 2016 року вживала горілку з обвинуваченими, а коли вони перебували на стадіоні, то йшов потерпілий і до нього з трибуни збіг ОСОБА_3 та тричі вдарив рукою і ногою, а коли той впав на землю, то ОСОБА_13 одразу пішов до дому. Потім до потерпілого підійшов ОСОБА_4 забрав горілку, а 3 грн кинув поруч. Після цього вони прийшли до будинку ОСОБА_3 та випили горілку.

При цьому, свідок ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту 16 березня 2016 року, протокол якого та додаток до нього безпосередньо дослідив суд, дала послідовні, детальні та точні показання, розповівши і показавши обставини пограбування обвинуваченими потерпілого, зокрема зазначила, що дійсно ОСОБА_3 наніс два удари рукою в обличчя потерпілому, від чого той впав на землю і лежав на боці, а після цього ще наніс декілька ударів ногою по тулубу. Після цього ОСОБА_3 наказав ОСОБА_4 перевірити кармани у потерпілого, на що той погодився, обшукував та забрав пляшку горілки, витягнув 3 грн, купюрами 1 та 2 грн, які віддав ОСОБА_3 , але той їх повернув. Тоді ОСОБА_4 кинув ці кошти біля потерпілого. Потім ОСОБА_3 наказав ОСОБА_4 перевірити ще кишені і той знайшов у кармані куртки 50 грн однією купюрою, яку віддав ОСОБА_3 і після цього вони пішли до дому ОСОБА_3 , а потерпілий залишився лежати. /а.с.104-108/

Суд критично ставиться до клопотання захисників та відхиляє його про визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту від 16 березня 2016 року за участю свідка ОСОБА_9 , оскільки вказана слідча дія у повній мірі проведена з дотриманням приписів статті 240 КПК України. Поняті, яких суд допитав, підтвердили факт проведення вказаної слідчої дії та обставини, які зазначила свідок і ці обставини узгоджуються з показаннями потерпілого.

Відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши вищенаведені докази, які суд поклав в основу доведеності вини обвинувачених, у їх сукупності, і провівши їх детальний аналіз, перевіривши доводи сторони обвинувачення та захисників, показання обвинувачених, потерпілого, свідків, надавши сторонам кримінального провадження усі процесуальні можливості надання доказів, суд дійшов висновку, про доведеність вини ОСОБА_3 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України; ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), дії якого слід кваліфікувати правильним за ч.1 ст.186 КК України.
На виконання положень частини 3 статті 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав обвинувачених, суд дійшов висновку про необхідність виходу за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінальних правопорушень, оскільки це покращує становище ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зокрема суд рахує зайвим і неправильним кримінально-правова кваліфікація дій обвинувачених з посиланням на ч.2 ст.27 КК України та вказівкою про вчинення злочину групою осіб і викрадення у потерпілого саме 53 грн, оскільки це суперечить роз`ясненням викладеним у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», з яких виходить, що якщо винна особа при вчиненні одних злочинів була виконавцем, а інших - організатором, підбурювачем чи пособником, то такі злочини слід також кваліфікувати окремо з посиланням на відповідну частину статті 27 КК.

В даному випадку обвинувачені діяли, як виконавці і повинні нести відповідальність за законом, який передбачає відповідальність за вчинений кожним з них злочин.
Крім того під час судового розгляду було достовірно встановлено, що 3 грн обвинувачені не викрадали, а вони залишились у потерпілого.
При цьому об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого статтею 186 КК України не передбачає вчинення злочину просто групою осіб, необхідна саме попередня змова суб`єктів злочину (групи осіб) на вчинення грабежу.
Даючи оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд дійшов об`єктивного висновку, що показання обвинувачених та доводи захисників про те, що ОСОБА_3 не мав умислу на пограбування потерпілого, а тільки вдарив того і не давав вказівки обшукати того, а тому він вчинив злочин передбачений ст.126 КК України, і безпосередньо грабіж вчинив ОСОБА_4 , є спробою сторони захисту приховати від суду усі фактичні обставини справи та уникнути відповідальності обвинуваченим ОСОБА_3 , оскільки досліджені у судовому засіданні належні та допустимі докази, які суд поклав у основу підтвердження встановлених обставин, свідчать про зворотне, зокрема як потерпілий під час його допиту, при проведенні слідчого експерименту, огляду місця події так і свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , так і свідок ОСОБА_9 під час слідчого експерименту достовірно пояснили суду, що обвинувачений ОСОБА_3 спричинивши потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження нанісши останньому удари рукою в голову, від чого той впав на землю та два удари ногою по тулубу, дав вказівку ОСОБА_4 обшукати одяг потерпілого ОСОБА_6 , який приєднався до вчинення кримінального правопорушення та відкрито викрав у потерпілого грошові кошти в сумі 50 грн і пляшку горілки.

Тому, суд ставиться критично до показань обвинувачених та свідка ОСОБА_9 , які вона дала під час судового розгляду, оскільки вони у повній мірі спростовуються іншими добутими слідством та перевірені судом належними та допустими доказами, що викладені судом вище.
Суд також не погоджується з позицією захисту про те, що відсутність у потерпілого тілесних ушкоджень підтверджується висновком судової медичної експертизи.
Так, з дослідженого у суді висновку експерта №219 від 11 березня 2016 року встановлено, що експертиза проводилась 10 березня 2016 року, тобто через 18 днів після події, і на підставі зовнішнього огляду експертом потерпілого у останнього видимих тілесних ушкоджень не було виявлено, при цьому потерпілий відмовився від рентгенографії ребер справа, однак пальпація по ходу 10-12 ребер справа болісна. /а.с.103/
Однак, як вже зазначалось судом, допитаний медичний працівник ОСОБА_20 достовірно суду пояснила, що наступного дня після події, тобто 23.02.2016 року вона приїздила на виклик до потерпілого до дому і виявила у того тілесні ушкодження та надала допомогу.
У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 р. Пленум роз`яснив судам, що під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення
інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують.

У контексті наведеного видається слушним зазначити, що позиція захисту є необґрунтованою і не відповідає встановленим у справі фактичним обставинам.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність цивільного позову по справі та наслідки злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_3 офіційно не працює, задовільно характеризується за місцем проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом під час судового розгляду не встановлено. Суд не погоджується з позицією сторони обвинувачення, яка викладена у обвинувальному акті, що обставиною яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 є його щире каяття, оскільки під час судового розгляду обвинувачений частково визнав свою вину, та позицією сторони захисту про наявність добровільного відшкодування потерпілому завданих збитків, адже потерпілий у суді заявив про те, що написав розписку за вказівкою адвоката повіривши йому на слово, але кошти так і не отримав.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, при цьому судом не визнається обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 вчинення злочину групою осіб, оскільки дана обставина може визнаватись тільки при попередній змові, як то передбачено п.2 ч.1 ст.67 КК України, а також вчинення злочину відносно особи похилого віку, оскільки встановлені в суді фактичні обставини справи не дають суду вважати, що обвинувачений міг достойменно знати про вік потерпілої особи.

З урахуванням викладеного, враховуючи відсутність у обвинуваченого обставин, що пом`якшують його покарання і наявність обставини, яка обтяжує покарання, ураховуючи його особу, тяжкість та спосіб вчинення кримінального правопорушення, наслідки його вчинення та суспільну небезпеку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції частини 2 статті 186 КК України, що є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації та мети покарання, і про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, слід покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність цивільного позову по справі та наслідки злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_4 офіційно не працює, задовільно характеризується за місцем проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом під час судового розгляду не встановлено. Суд не погоджується з позицією сторони обвинувачення, яка викладена у обвинувальному акті, що обставиною яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є його щире каяття, оскільки під час судового розгляду обвинувачений фактично частково визнав свою вину, намагався приховати від суду усі обставини вчиненого злочину, а щире каяття має місце в тих випадках, коли особа повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, дає належну оцінку своїй поведінці і дійсно готова нести передбачену законом відповідальність, та позицією сторони захисту про наявність добровільного відшкодування потерпілому завданих збитків, адже потерпілий у суді заявив про те, що написав розписку за вказівкою адвоката повіривши йому на слово, але кошти так і не отримав.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, при цьому судом не визнається обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_4 вчинення злочину групою осіб, оскільки дана обставина може визнаватись при попередній змові, як то передбачено п.2 ч.1 ст.67 КК України, а також вчинення злочину відносно особи похилого віку, оскільки встановлені в суді фактичні обставини справи не дають суду вважати, що обвинувачений міг достойменно знати про вік потерпілої особи.

З урахуванням викладеного, враховуючи відсутність у обвинуваченого обставин, що пом`якшують його покарання і наявність обставини, яка обтяжує покарання, ураховуючи його особу, тяжкість та спосіб вчинення кримінального правопорушення, наслідки його вчинення та суспільну небезпеку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт у межах санкції частини 1 статті 186 КК України, що є необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації та мети покарання.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти в ці органи про зміну місця проживання і роботи.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1