Справа№ 640/5191/16-к
н/п 1-кп/640/371/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, громадянина України, освіти неповної середньої / 9 класів /, одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого, останній раз 13.04.2010 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, 27.05.2011 року ухвалою Первомайського районного суду Харківської області на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільненого, невідбутий строк 1 рік 7 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1
у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, - України, -
Угода про примирення між потерпілим ДП « ЛПП Україна» АТ « ЛПП» та підозрюваним ОСОБА_4 була досягнута під час досудового провадження 29 березня 2016 року.
В судовому засіданні встановлено, що 08.03.2016 року близько 13 год. 20 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в магазині «Reserved», який розташований на території ТЦ «Караван» за адресою: м. Харків, вул. Г. Праці, буд.№ 7, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи і особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з магазину «Reserved» куртку чоловічу ТМ «Reserved», вартість, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №1551 від 18.03.2016 року - 1999 гривень, яку вдягнув під свій одяг. Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_4 , покинув торгівельну залу магазину «Reserved», перетнувши лінію антикрадіжних воріт, не сплативши за вказану куртку, чим заподіяв ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» матеріальну шкоду на вищевказану суму. Однак, ОСОБА_4 довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений охоронцем біля виходу з ТЦ «Караван».
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав виним себе у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, щиро розкаявся, зазначив, що він розуміє вимоги закону, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовано, в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла особа під час досудового провадження досягли угоди про примирення, підписали її, при цьому ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та потерпілим була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у виді стягнення штрафу у сумі 1700 грн. 00 коп. у дохід держави. Потерпіла особа не має до обвинуваченої претензій матеріального та морального характеру.
У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 473 КПК України.
Представник потерпілого за довіреністю ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні вказав, що угоду про примирення повністю підтримує та розуміє наслідки її укладення, ніяких претензій до обвинуваченого не має.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом достовірно встановлено, що:
1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає можливість укладення угоди;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;
3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особи обвинувачених.
За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілої особи, думку прокурора, дійшов висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадання чужого майна / крадіжка /.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, офіційно не працює, характеризується позитивно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.
З урахуванням ступеню важкості, суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, даних які характеризують обвинувачену як особу, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність претензій матеріального та морального характеру зі сторони потерпілої особи, суд вважає призначити ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавлення волі, а призначити покарання із застосуванням стягнення штрафу у дохід держави.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Судові витрати за проведення товарознавчого дослідження № 1551 від 18.03.2016 року у сумі 439 грн. 00 коп. суд стягує з ОСОБА_4 на користь держави.
Судьбу речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд , -
Угоду про примирення між представником потерпілого ДП « ЛПП Україна» АТ « ЛПП» в особі ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, яка досягнута під час досудового провадження 29 березня 2016 року, затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді стягнення штрафу у розмірі 1700 грн. 00 коп. в дохід держави.
Позовні вимоги по справі не заявлені.
Речові докази по справі відсутні.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати у сумі 439 грн. 80 коп. у дохід держави.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілою особою, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя -