Справа № 346/5288/15-к
Провадження № 11-кп/779/375/2016
Категорія ст.121 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ
Апеляційний суд Івано-Франківської області, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000804 за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_11 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Коломия, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 житель АДРЕСА_2 , який має середньо-спеціальну освіту, одружений, раніше не судимий, громадянин України, -

визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Вирішено питання судових витрат та долю речових доказів у справі.

Обраний в цьому кримінальному провадженні обвинуваченому запобіжний захід залишено без зміни тримання під вартою - до набрання вироком законної сили.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 21 вересня 2015 року приблизно о 12 год. 30 хв. прийшов додому, де він спільно проживав із ОСОБА_11 , за адресою АДРЕСА_2 , із заздалегідь підготовленими для нанесення тілесних ушкоджень двома кухонними ножами, та перебуваючи на порозі вказаного домогосподарства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, витягнув з кишені спортивної куртки кухонний ніж, яким завдав останній декілька ударів в ділянку шиї, лівого передпліччя та живота, чим спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення.

У апеляційних скаргах прокурор та потерпіла, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , вважають вирок суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зазначають, що місцевим судом не врахована суспільна небезпека злочину, вчинена обвинуваченим, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, крім того вчинений в присутності малолітньої доньки потерпілої, а також останній знищив знаряддя та сліди вчиненого кримінального правопорушення. Не враховано думку потерпілої, яка зазначала, що останній раніше вчиняв неправомірні дії щодо неї, вона боїться за своє життя та просила суворого покарання для ОСОБА_8 не менше 5 років позбавлення волі.

Просять вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати винним та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.121 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 не погодилися із доводами прокурора та потерпілої. Вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, оскільки, на їх думку, суд повністю врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, дані про його особу, а тому призначене покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, є справедливим і достатнім для його виправлення. Просили апеляційні скарги прокурора та потерпілої залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, який йому інкримінуються, також правильність кваліфікації дій не оспорюється в апеляційних скаргах, а тому в силу положень ч.3 ст.404 КПК України перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Що стосується покликання прокурора та потерпілої про незаконність та м`якість призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає, що такі є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

За правилами ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

За змістом ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

В обґрунтування призначення покарання ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані його особистості. Як пом`якшуючими обставинами суд взяв до уваги, що ОСОБА_8 вперше судиться, повне визнання вини та щире каяття в скоєному кримінальному правопорушенні, позитивну характеристику за місцем проживання, відшкодування завданих збитків та відсутність цивільного позову.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України , судом не було встановлено.

На думку колегії суддів, суд у вироку недостатньо обґрунтував призначене ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, так як не повною мірою врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, конкретні обставини скоєного злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, спричинив потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання, судом першої інстанції також не було враховано думку потерпілої, яка вважала, що обвинуваченому має бути визначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років 6 місяців, при цьому зазначивши, що даний злочин вчинений обвинуваченим на очах її малолітньої дочки, обвинувачений неодноразово вчиняв неправомірні дії щодо неї, вона зазнала моральних та фізичних страждань та було порушено її нормальний спосіб життя.

Обставини, якими суд першої інстанції обґрунтував можливість призначення ОСОБА_8 покарання від найнижчої межі, встановленої в санкції за ч.1 ст. 121 КК України, свідчать про однобічну, помилкову оцінку обставин, які повинні враховуватися при призначенні особі покарання, що не узгоджується з вимогами, передбаченими ст. 65 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необґрунтованим, а вирок в цій частині підлягає скасуванню, відповідно до вимог передбачених ч.1 ст. 414 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі ч.2 ст. 409 КПК України слід ухвалити новий вирок та призначити покарання без застосування ст. 69 КК України оскільки покарання призначене судом першої інстанції за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, про що в своїх апеляційних скаргах обґрунтовано вказують прокурор та потерпіла.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, думку потерпілої, наведені вище відомості про особу обвинуваченого та встановлені пом`якшуючі обставини.

За таких обставин, виходячи із засад законності, справедливості, обґрунтованості, з урахуванням всіх інших обставин, наведених вище, а також ступеню тяжкості здійснення обвинуваченим злочину, колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_8 мінімальне покарання передбачене законом за вказаний злочин.

На думку колегії суддів, таке покарання буде справедливим та при його реальному відбуванні сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Оскільки на час постановлення рішення апеляційним судом обвинувачений ОСОБА_8 знаходиться під вартою з 21 вересня 2015 року, то із врахуванням положень ч.5 ст. 72 КК України, зазначений строк його перебування під вартою слід зарахувати до строку відбуття призначеного судом покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 404, 405, 407, ч.2 ст. 409, ч.1 ст. 414, п.2 ч.1 ст.420, колегія суддів -

засудила :
Апеляційні скарги прокурора та потерпілої задовольнити.

Вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України - п`ять років позбавлення волі.

Час перебування ОСОБА_8 під вартою з 23 вересня 2015 року по 19 лютого 2016 року та з 07 липня 2016 року по 06 жовтня 2016 року зарахувати йому в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК, в розрахунку що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_3