Справа № 296/3999/16-к
Вирок
Іменем України
16 червня 2016 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

розглянув у підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0005996 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м.Житомир, громадянина України, не одружений, не працює, з вищою освітою, проживає: АДРЕСА_1 , судимості не має в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 30 листопада 2015 року, близько 01 години 30 хвилин, перебуваючи біля будинку 8/1 по вул. Михайлівській в м.Житомирі, помітив раніше знайому йому ОСОБА_4 , в якої при собі була жіноча сумка. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_4 , а саме вказаної жіночої сумки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_4 та шляхом ривка вихопив з її рук жіночу сумочку червоного кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 450 грн. та інші особисті речі, які матеріальної цінності для потерпілої не становлять, після чого з місця вчинення злочину втік.

Таким чином, ОСОБА_5 , відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_4 а саме: жіночу сумочку червоного кольору вартістю 300 грн.;

грошові кошти різними купюрами в сумі 450 гривень 00 копійок;

ключі, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять;

документи, а саме паспорт та ідентифікаційний код, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять, а всього на загальну суму 750 гривень 00 копійок.

Своїми умисними діями, які виразилися в відкритому викраденні чужого майна (грабіж), ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ст. 186 ч. 1 КК України.

27.04.2016 року в м.Житомирі між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.471 КПК України.

Згідно даної угоди обвинувачений визнав свою винуватість за вказаною в обвинувальному акті статтею КК України, відшкодував спричинену шкоду. Також вказаною угодою визначено та узгоджено вид та розмір покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 у виді 140 годин громадських робіт. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання. Угоду укладену між ним та потерпілою підтримав.

Потерпіла в судовому засіданні угоду підтримала та ствердила, що матеріальних претензій до обвинуваченого не має. Пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, просить затвердити зазначену угоду з призначенням ОСОБА_5 узгодженої міри покарання.

Прокурор висловила думку про затвердження угоди, оскільки її умови відповідають вимогам закону.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.186 КК України, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права визначені абзацом 1-4 п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що потерпіла розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд приходить висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов"язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд переконався, що результатом примирення потерпілого з обвинуваченим є укладена між ними угода, в якій визначено конкретне покарання, а тому підстав для відмови в її затвердженні на підставі ч.7 ст.474 КПК України суд не вбачає.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що обвинувачений судимості не має відповідно ст.89 КК України. Обставиною, яка відповідно ст.66 КК України пом"якшує його покарання є щире каяття. Обставин, які відповідно ст.67 КК України обтяжують його покарання судом не встановлено.

З врахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення, тяжкості правопорушення та особи винуватого, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.373, 374, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , укладену 27 квітня 2016 року по кримінальному провадженню №0005996 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 140 (ста сорока) годин громадських робіт.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених, статтею 394 КПК України до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1