Справа № 428/3011/16-к
Провадження № 11-сс/782/91/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі
головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

спеціаліста ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

та за участю слідчого з ОВС слідчого відділу УСБУ у Луганській області ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відео- конференції із Старобільським слідчим ізолятором, у м.Сєвєродонецьку Луганської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області по кримінальному провадженню № 0000301 від 15 липня 2014 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є громадянином України, народився у м.Торезі Донецької області, ш.Красна Зірка,раніше не засуджений, не працює, зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 ,

встановила:
15 липня 2014 року під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000301 15.07.2014 року, прокурором Луганської області ОСОБА_10 було вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110 КК України, ОСОБА_8 .

Зокрема, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він, перебуваючи на посаді голови Новоайдарської районної Ради Луганської області, обраного рішенням Новоайдарської районної Ради Луганської області від 16.11.2010 року № 1/1, займаючи цю посаду як службова особа органу місцевого самоврядування, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 2,72,73 Конституції України, ч.2 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 4,8 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", погодившись на пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб - представників так званої "ЛНР", у березні-квітні 2014 року, діючи з ними на виконання спільного умислу, спрямованого на зміну меж території та державного кордону України, використовуючи надану йому владу та особистий авторитет, організував на початку травня 2014 року проведення "референдуму" щодо підтримки акту про державну самостійність так званої "ЛНР" на території Новоайдарського району Луганської області шляхом надання приміщень для проведення такого "референдуму", створення комісій для його проведення на місцях, а, також, надання заздалегідь отриманих для невідомих осіб бюлетенів для голосування, списків виборців, протоколів та печаток.

12 березня 2016 року слідчий з ОВС слідчого відділу УСБУ у Луганській області ОСОБА_9 звернувся із клопотанням до слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі м. Харкова.

Ухвалою від 12 березня 2016 року слідчим суддею клопотання слідчого було задоволено і щодо ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Слідчий суддя зазначив, що у судовому засіданні встановлена обґрунтованість оголошеної ОСОБА_8 підозри у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким.

Крім того, слідчим суддею зазначено про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_8 переховуватись від органів слідства та суду, впливати на свідків, схиляючи їх до неправдивих показів, перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та врахована неможливість обрання ОСОБА_8 інших запобіжних заходів, враховуючи вимоги ч.5 ст. 176 КПК України.

На судову ухвалу захисником ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, де він просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необґрунтовану.

Зазначає при цьому, що під час розгляду клопотання слідчого ОСОБА_9 слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про виклик у судове засідання свідків, копії протоколів допитів яких долучались до клопотання та про долучення до матеріалів справи копії вироку Новоайдарського районного суду Луганської області від 26.06.2015 року та повідомлення про підозру по кримінальному провадженню № 0000301 від 15.07.2014 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 110 КК України, яке датоване серпнем 2014 року.

Захисник звертає увагу на те, що слідчий суддя мав встановити, що його підзахисному ОСОБА_8 вже повідомлялось про підозру у кримінальному провадженні № 0000301 від 15.07.2014 року ще у серпні 2014 року саме за кваліфікацією за ст. 110 КК України по факту організації і сприяння проведення незаконного референдуму на початку травня 2014 року. Про такі факти повідомляв слідчий ОСОБА_9 у судовому засіданні від 12.03.2016 року, зокрема, про те, що у межах кримінального провадження № 0000301 від 15.07.2014 року було здійснено перекваліфікацію дій ОСОБА_8 за іншою статтею КК України, обвинувальний акт був спрямований до Новоайдарського районного суду Луганської області, де ОСОБА_8 був виправданий за ст. 110 КК України і наразі ця справа, після скасування вироку, перебуває на новому судовому розгляді у Старобільському районному суді.

Захисник вважає, що оголошення повторної підозри не передбачено нормами діючого КПК України і є порушенням ст. 19 КПК та ст. 61 Конституції України.

Крім того, на думку захисника, слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, порушив вимоги ч.4 ст. 95 КПК України, оскільки не викликав та не допитав безпосередньо у судовому засіданні свідків, копії протоколів допитів яких були долучені слідчим до клопотання, але у подальшому послався на ці докази в ухвалі як на належні та допустимі.

Крім того, у судовому засіданні не відтворювались записи допитів свідків, допитаних у порядку ст. 225 КПК України, що позбавило захисника можливості надати свої зауваження щодо змісту цих допитів.

Захисник також зауважує, що сторона обвинувачення не надала слідчому судді жодних відомостей про законність отримання даних оператора мобільного зв`язку щодо з`єднань з мобільного телефону ОСОБА_8 .

Стороною захисту також оспорюється наявність та обґрунтованість встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. На думку апелянта, слідчий суддя, у порушення вимог ч.2 ст. 194 КПК України, послався на єдиний ризик - тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 та неможливість в силу закону обрати інший, більш м`який, запобіжний захід. У судовому засіданні, під час розгляду клопотання, прокурор та слідчий також існування таких ризиків не довели.

Заслухав суддю-доповідача,прокурора та слідчого, які підтримали клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, ОСОБА_7 , які підтримали викладені у апеляційній скарзі захисника доводи у повному обсязі, просили ухвалу судді скасувати як незаконну та необґрунтовану та звільнити ОСОБА_8 з-під варти, дослідивши матеріали провадження у межах поданої апеляційної скарги та обговорив її доводи, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підставі слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний чи обвинувачений можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад п`ять років.

Як свідчать матеріали провадження, на розгляд слідчому судді , разом з клопотанням органами досудового слідства були надані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 по іншому епізоду у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110 КК України, 9-11 травня 2014 року.

Зокрема, це рішення № 1/1 від 16.11.2010 року про обрання ОСОБА_11 головою Новоайдарської районної ради шостого скликання; показання свідка ОСОБА_12 про прохання з боку ОСОБА_8 надати приміщення у с. Смолянінове для проведення референдуму на підтримку ЛНР за допомогою місцевих козаків; аналогічними показаннями свідка ОСОБА_13 щодо обставин проведення такого референдуму та прохання ОСОБА_8 надати для цього приміщення будинку культури с. Новоайдар; показаннями свідка ОСОБА_14 щодо розпорядження ОСОБА_8 провести референдум у приміщенні Пісчаного лісництва, порядку підрахунку привезених бюлетенів у травні 2014 року; показаннями свідка ОСОБА_15 про прохання ОСОБА_8 провести референдум на підтримку ЛНР та надати для цього приміщення Чабанівської сільської ради; показаннями свідка ОСОБА_16 щодо обставин проведення на прохання ОСОБА_8 референдуму на території Дмитрівської сільради; показаннями свідка ОСОБА_17 про прибуття ОСОБА_8 до голови Денежніковської сільради Новоайдарського району ОСОБА_18 з метою збирати бюлетені для голосування; показаннями свідка ОСОБА_19 ,про відомі йому зі слів ОСОБА_8 обставини проведення 12.05.2014 року референдуму у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 та засідання у його кабінеті членів виборчої комісії та підрахунку там бюлетенів; інформація, надана оператором мобільного зв`язку "МТС Україна" про телефонні дзвінки, здійсненні з телефону ОСОБА_8 , на телефони свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , а, також, голів інших рад Новоайдарського району Луганської області напередодні проведення референдуму.

Відомості про скоєні кримінальні правопорушення були внесені до ЄРДР за № 0000301 від 15.07.2014 року.

11 березня 2016 року прокурором Луганської області ОСОБА_10 було оголошено підозру ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст. 110 КК України за вищевикладеними обставинами.

Судом не було встановлено обставин, які б давали підставу обрати щодо ОСОБА_8 інший запобіжний захід, з врахуванням положень ч.5 ст. 176 КПК України, згідно з якою запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки та домашнього арешту, та застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у скоєнні злочинів, передбачених ст.. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 КК України.

На думку колегії, слідчий суддя обґрунтовано, з урахуванням характеристики особи ОСОБА_8 ( який є пенсіонером, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інших недієздатних утриманців, одружений), тяжкості кримінального правопорушення, у якому він підозрюється та розміру покарання, який загрожує йому у випадку визнання його винним, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України щодо можливості ОСОБА_8 , який продовжував обіймати владну посаду, перебуваючи на волі, мав би вільну можливість схиляти особисто або через інших осіб свідків до надання неправдивих показань, відсутності передбачених законом підстав для обрання інших видів запобіжних заходів, прийшов до висновку про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такий висновок суду ґрунтується на вимогах діючого кримінального процесуального закону, він належним чином мотивований з урахуванням встановлених у судовому засіданні обставин.

Доводи апеляційної скарги захисника про двічі оголошену його підзахисному ОСОБА_8 підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110 КК у межах кримінального провадження, внесеного у ЄРДР за № 0000301 від 15.07.2014 року та порушення, у зв`язку з цим ст. 19 КПК України та ст.61 Конституції України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що обставини, за якими обвинувачується ОСОБА_8 за раніше оголошеною йому підозрою за ч.1 ст. 110 КК України ( матеріали кримінального провадження щодо яких знаходиться наразі на розгляді у Старобільському районному суді Луганської області) і обставини, наведені у оголошеній підозрі 11.03.2016 року прокурором Луганської області ОСОБА_24 різні, вони стосуються інших дій ОСОБА_8 9-11 травня 2014 року та підтверджуються іншою сукупністю доказів

Що стосується порушеного у апеляційній скарзі захисника питання про неповноту судового розгляду, відмови у безпосередньому допиті свідків, копії протоколів допиту яких були долучені слідчим ОСОБА_25 до клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , то колегія суддів також вважає такі доводи безпідставними, оскільки наведені захисником вимоги закону щодо безпосереднього дослідження доказів у судовому засіданні, надання судом оцінки їх вагомості, допустимості та належності, перехресних допитів, змагальності сторін та рівності їх у процесуальних правах, повинні виконуватись судом при розгляді матеріалів кримінального провадження по суті .

На підставі викладеного, керуючись ст. 183,184, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 березня 2016 року, якою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Судді