Справа № 488/1523/15-к 16.08.2016
провадження № 11-кп/784/480/16 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 , представника потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.04.2016 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, працюючого за усною домовленістю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.02.2009 року засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 р.;

- вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.07.2010 року засуджено за ч.2 та ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 р.;

- вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.02.2011 року засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.07.2012 року засуджено за ст.198 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання.

Цим же вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, працюючого за усною домовленістю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий;

- визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України.
Учасники судового розгляду
прокурор: ОСОБА_12
захисники: ОСОБА_13 , ОСОБА_14
обвинувачений: ОСОБА_11
обвинувачений: ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)
представник потерпілих: ОСОБА_9
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг:
В своїй апеляційній скарзі прокурор Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 просить вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_10 призначити покарання:
- за ч.3 ст.187 КК України у виді 12 років позбавлення волі із конфіскацією належного йому на праві власності майна;
- за ч.3 ст.357 КК України у виді 3 років обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 12 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Обвинуваченому ОСОБА_11 призначити покарання:
- за ч.3 ст.187 КК України у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією належного йому на праві власності майна;
- за ч.3 ст.357 КК України у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
В решті вирок суду залишити без змін.
В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 просить вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 скасувати, ухвалити новий вирок, яким йому призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 зазначає про свою непричетність до вчиненого злочину,разом з тим просить вирок суду в частині призначеного йому покарання змінити, призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Короткий зміст судового рішення:
Згідно вироку суду, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України:
Обвинуваченому ОСОБА_10 призначено покарання:
- за ч.3 ст.187 КК України у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна;
- за ч.3 ст.357 КК України у виді 3 років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування призначеного ОСОБА_10 покарання, строк тримання його під вартою з 27.01.2015 року по 03.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обвинуваченому ОСОБА_11 призначено покарання:
- за ч.3 ст.187 КК України у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією належного йому на праві власності майна;
- за ч.3 ст.357 КК України у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування призначеного ОСОБА_11 покарання, строк тримання його під вартою з 27.01.2015 року по 03.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнено у рівних частках з кожного обвинуваченого, на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів при проведенні судово-трасологічної експертизи (акт №38 від 09.03.2015 року), а саме по 214 гривень 83 копійки.
Стягнено з обвинувачених в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_7 , заподіяну злочином матеріальну шкоду у сумі 62 180 гривень та моральну шкоду у сумі 3000 гривень.
Стягнено з обвинувачених в солідарному порядку на користь законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_15 ОСОБА_16 , заподіяну злочином моральну шкоду у сумі 30000 гривень.
Узагальненні доводи апеляційних скарг:
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи кваліфікацію та доведеність винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у вчинені інкримінованих їм злочинів, вважає, що вирок суду в частині призначеного їм покарання є незаконним, внаслідок його м`якості. Зазначає, що суд, під час призначення обвинуваченим покарання не в повній мірі врахував ступінь тяжкості та обставини скоєного обвинуваченими кримінального правопорушення, дані щодо їх осіб, а також обставини, що обтяжують покарання. Так, суд не в повній мірі врахував, що ОСОБА_10 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, в тому числі тяжких. Після відбуття покарання за останнім вироком через пів року вчинив нові злочини, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення. Він ніде не працює, вчинив два умисних, корисливих злочини, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів з погрозою застосування насильства щодо малолітнього. Крім того зазначає, що подальша поведінка ОСОБА_10 , а саме повне заперечення своєї участі у вчиненні злочинів, свідчить про відсутність каяття. Він не відшкодував завданих злочином збитків. В цілому, наведені обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_10 .

Прокурор також вказує, що призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд не врахував, що часткове визнання ним своєї вини є обраним способом захисту, але з огляду на сукупність всіх інших обставин можливо зробити висновок, що ОСОБА_11 не в повній мірі розкаявся та усвідомив протиправність своїх дій і в такий спосіб намагався уникнути відповідальності за вчинені злочини.

За таких обставин прокурор вважає, що вирок суду в частині призначення покарання обом обвинуваченим підлягає скасуванню, через його м`якість.

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , не оскаржуючи фактичних обставин провадження та призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 є незаконним, оскільки суд першої інстанції не прийняв до уваги рецидив злочину, відсутність каяття. Крім того зазначає, що суд безпідставно надав завищену оцінку фактам його хвороби та того, що він з багатодітної сім`ї. За викладених обставин представник вважає, що обвинуваченому ОСОБА_17 необхідно призначити більш тяжке покарання, а саме у виді 12 років позбавлення волі.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом не в повній мірі встановлено фактичні обставини провадження. Суд не надав належної уваги, що ОСОБА_11 під тиском працівників правоохоронних органів вказав, що злочини були вчинені з його участю. Суд не взяв до уваги, що того дня він був у своєї дівчини та зовсім непричетний до вчинених кримінальних правопорушень. Разом з тим, обвинувачений просить лише про пом`якшення покарання, вказуючи на його суворість, оскільки він має хронічне захворювання (туберкульоз легенів) та хімічний опік стравоходу. За таких обставин вважає, що до нього можливо застосувати положення ст.69 КК України та призначити покарання нижче нижчої межі, передбаченою санкцією статті.

Обставини справи, встановленні судом 1-ї інстанції:
Судом першої інстанції встановлено, що 27.01.2015 року ОСОБА_10 , переслідуючи корисливий мотив, з метою наживи, вступив з ОСОБА_11 у злочинну змову, спрямовану на вчинення розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_18 .

Реалізуючи попередню домовленість, цього ж дня близько 13:40 години, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , озброївшись ножем, належним останньому та взявши з собою футболки з метою подальшого маскування ними своїх обличь, прибули до домоволодіння сім`ї ОСОБА_18 , яке розташоване по АДРЕСА_3 . Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під приводом перевірки електролічильників, поспілкувавшись через огорожу з малолітнім ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та впевнившись у відсутності у будинку його батьків, перелізли через огорожу, попередньо одягнувши на голови заготовлені ними раніше футболки. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проникли до приміщення зазначеного домоволодіння, де ОСОБА_10 , погрожуючи неповнолітньому ОСОБА_15 раніше заготовленим ножем, став вимагати передачі їм грошових коштів та інших цінних речей.
Потім до будинку увійшов брат неповнолітнього ОСОБА_15 ОСОБА_8 , побачивши якого, ОСОБА_10 направив на нього пневматичну гвинтівку «HATSАN», яку знайшов у одній із кімнат зазначеного будинку, та погрожуючи її застосуванням став висловлювати аналогічні вимоги.
Подавивши у такий спосіб спротив потерпілих, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 із погрозою застосування насильства, яке є небезпечними для їх життя та здоров`я, заволоділи їх майном, на загальну суму 110 825 гривень, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на зазначену суму.
Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Крім того, 27.01.2015 близько 13:40 годин, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходячись у будинку, розташованому по зазначеному адресу, що належить ОСОБА_7 , під час розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_18 заволоділи їх особистими документами, а саме, свідоцтвом про народження на ім`я ОСОБА_15 , свідоцтвом про народження на ім`я ОСОБА_8 та воєнним квитком на ім`я ОСОБА_19 .

Обставини справи, встановленні апеляційним судом:
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих; пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без змін; думку представника потерпілих ОСОБА_9 та прокурора, які просили вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а задовольнити вимоги їх апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Хоча обвинувачений ОСОБА_10 вказує на свою непричетність до вчинених злочинів та стверджує, що обвинувачений ОСОБА_11 його обмовив, але такі його доводи є безпідставними, оскільки спростовуються всією
сукупністю доказів, досліджених судом першої інстанції.
Зокрема, показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 , який підтвердив в судовому засіданні, що розбійний напад на будинок ОСОБА_18 він здійснив спільно з ОСОБА_10 . При цьому він пояснив, що проходячи через приватний сектор, вони побачили інспектора енергокомпанії, який перевіряв лічильники, але в будинку потерпілих йому двері не відчинили. ОСОБА_10 запропонував йому здійснити з цього будинку крадіжку, так як зрозуміли, що в цьому будинку нікого дома не має. Щоб не бути впізнаними, вони зняли з себе футболки і одягли їх на обличчя, після чого перелізли через паркан і потрапили до будинку, вхідні двері якого були відчиненні. В будинку грала музика і в одній із кімнат вони побачили маленького хлопчика, з яким залишався ОСОБА_20 , а він пішов по іншим кімнатам, де почав шукати та збирати цінні речі. Зібравши золоті прикраси, технічні прилади, парфуми, документи та інше, він повернувся до ОСОБА_20 , де на підлозі були дві сумки сірого та червоного кольору, куди вони почали складати речі. Хлопчик плакав і він намагався його заспокоїти. В цей час до будинку зайшов старший брат хлопчика, якого зустрів ОСОБА_20 з гвинтівкою в руках, яку перед цим знайшов в будинку потерпілого. Взявши з шафи ремені та краватку, вони зв`язали обом хлопцям руки і ноги, та продовжили збирати речі. Виходячи з будинку, вони закрили потерпілих в кімнаті санвузлу. В дворі знаходився автомобіль, з якого вони взяли ніж на мобільний телефон, після чого з викраденими речами пішли в сторону річки. Через деякий час їх став наздоганяти потерпілий з рушницею в руках. Вони з ОСОБА_20 розділившись почали тікати. Він побіг в сторону пляжу, де перетинаючи паркан, зачепився та викинув сумку. Йому вдалося втекти та сховатися в каналізаційному люку, але невдовзі потерпілий разом з працівниками міліції його там знайшли.
Свої показання обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив і під час слідчого експерименту, який проводився з участю його захисника з застосуванням відеозапису, де він на місці показав, де і які речі викрадав, де знаходився в цей час ОСОБА_20 , та як вони зв`язували потерпілих і куди їх потім закрили.
Такі показання обвинуваченого ОСОБА_11 повністю відповідають показанням потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що того дня він з молодшим братом знаходився в дома і по своїм справам вийшов до літньої кухні. Коли повернувся, то вхідні двері були зачиненими і йому їх відкрив незнайомець з замотаною на обличчі футболкою білого кольору. Він тримав в руках рушницю, якою став йому погрожувати, та змусив пройти до будинку. В кімнаті знаходився ще один нападник, обличчя якого було замасковано футболкою темного кольору. На полу лежали дві сумки, та їхні різні речі та документи, які нападники складали в сумки. Потім вони його та молодшого брата ОСОБА_21 зв`язали та закрили у ванній кімнаті. Коли нападники пішли з будинку, їм вдалося розв`язатися і він зателефонував батьку, потім взяв рушницю і пішов шукати нападників. Біля ОСОБА_22 -клубу він зустрів батька, де він затримав одного з нападників ОСОБА_11 .
Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_8 на місці показав і розказав, як діяли нападники в їх будинку і такі його показання повністю відповідають і узгоджуються з показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 .
Крім показань обвинуваченого ОСОБА_11 , та потерпілого ОСОБА_8 вина обвинуваченого ОСОБА_10 підтверджується його власними показаннями, даними ним під час проведення слідчого експерименту від 28.01.2015 року. Зокрема, ОСОБА_10 детально показав та розповів обставини та дії його та ОСОБА_11 під час вчинення розбійного нападу. Коли він побачив потерпілого з рушницею, то викинув сумку з викраденими речами та почав тікати понад річкою. Він повернувся до своєї знайомої ОСОБА_23 , з якою купив собі спортивний костюм та кросівки, а той одяг в якому вчиняв злочин, залишив у неї дома. Також зазначив, що показання надані ним добровільно без тиску та примусу, засвідчивши їх власноручним підписом, без будь-яких доповнень та зауважень. Крім того, слідчий експеримент було проведено в присутності його захисника із застосуванням технічного засобу фіксації, відеозапис якого досліджувався в судовому засіданні.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що під час слідчого експерименту він себе обмовив і про всі обставини злочину йому було відомо з відеозапису слідчого експерименту, проведеного з участю ОСОБА_11 суд правильно визнав необґрунтованими, оскільки слідчий експеримент проводився з його участю 28.01.2015 р., а слідчий експеримент з участю ОСОБА_11 проводився значно пізніше 31.01.2015р., що повністю спростовує такі доводи обвинуваченого.
Крім того, показання ОСОБА_10 щодо його непричетності до вчиненого злочину і його знаходження у своєї знайомої ОСОБА_24 спростовуються показаннями цього ж свідка, яка пояснила, що ОСОБА_20 ночував у неї вдома в ніч на 27 січня 2015р. Вранці, приблизно о 9 год., до них прийшов ОСОБА_11 , який приніс ОСОБА_20 його ніж, з чорною ручкою, який він у нього перед цим забув. Вони разом кудись пішли. Приблизно в обідній час їй продзвонив ОСОБА_10 і попросив вийти у двір. Він там знаходився у мокрому одязі і попросив її купити йому спортивний костюм і кросівки, що вона і зробила. Свої старі речі він залишив у неї і пізніше вона видала їх працівникам міліції. Після придбання нових речей ОСОБА_20 , йому подзвонив ОСОБА_11 , який начебто десь переховується в підвалі і попросив їх прийти. Коли вони прийшли в указане ОСОБА_25 місце, їх затримали працівники міліції. В райвідділі їй пред`являлись для впізнання різні речі, пов`язанні з розбійним нападом на будинок ОСОБА_18 , серед яким вона впізнала ніж з чорною ручкою, який напередодні ОСОБА_25 повернув ОСОБА_20 і який той сховав за носок, коли вони вранці пішли від неї.
Саме цей ніж, що належав ОСОБА_10 , також був впізнаний потерпілим ОСОБА_15 , якому ОСОБА_10 погрожував, коли вони увірвалися до його будинку.
Показання обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , які ним давались під час слідчого експерименту також відповідають і даним протоколу огляду місця події, під час якого у вказаних обвинуваченими місцях, де вони викинули сумки з викраденими речами, вони дійсно були знайдені та вилучені.
Крім цього, під час затримання у ОСОБА_11 при собі було виявлено і вилучено авторучку, сім карту, наручний браслет з фіолетовим каменем, та 150 дол. США, які як пояснював сам ОСОБА_20 під час слідчого експерименту, він передав ОСОБА_25 , коли вони залишили будинок потерпілих, таким чином поділившись викраденим з ним.
Всі інші речі були впізнанні потерпілим ОСОБА_7 , як речі, які були викрадені з його будинку, під час вчинення розбійного нападу.

Таким чином, вищевикладені докази повністю спростовують твердження обвинуваченого ОСОБА_10 , щодо його непричетності до вчинених кримінальних правопорушень.
Що стосується призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , то воно дійсно є занадто м`яким, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, даних щодо його особи, його ініціативу у вчинені цього злочину, а також наявність обтяжуючих покарання обставин. Тому апеляційні скарги представника потерпілого і в цій же частині апеляційна скарга прокурора, підлягають задоволенню, зі скасуванням вироку суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, з постановленням в цій частині нового вироку суду.
Призначаючи ОСОБА_10 покарання, апеляційний суд враховує те, що він неодноразово судимий, характеризується посередньо, ніде не працював, вчинив особливо тяжкий злочин, при цьому менше ніж через 2 місяця після відбуття попереднього покарання, що дійсно свідчить про стійке небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення. При цьому суд також враховує наявність обтяжуючих покарання обставин, а саме рецидив злочину, та вчинення злочину щодо малолітньої особи.
Хоча суд при призначенні ОСОБА_10 покарання врахував часткове відшкодування ним завданої потерпілому шкоди, але такі висновки суду є безпідставними, оскільки обвинуваченим спричинена шкода не відшкодовувалося, а викрадені речі, що знаходились в сумках і були викинуті під час переслідування потерпілим, і таким чином ним же самим і повернуті.
Наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 тяжкого хронічного захворювання (туберкульозу легенів) та виховування його у багатодітній сім`ї істотно не знижують ступінь його суспільної небезпечності і не є тими обставинами, які слід розцінювати як такі, що пом`якшують його покарання.
Таким чином враховуючими викладене і відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обвинуваченому ОСОБА_10 слід призначити більш суворе покарання, ніж його призначив суд 1-ї інстанції, яке буде відповідати тяжкості скоєного ним злочину і даним щодо його особи, а також буде достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.
Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_11 , то воно відповідає тяжкості ним скоєного та даним щодо його особи, який раніше не судимий і злочин вчинив вперше, його другорядну роль у скоєному, щире каяття, та фактично допомогу слідству, адже по його дзвінку було затримано ОСОБА_10 .
Всі вище викладені обставини, наряду з даними щодо особи обвинуваченого та з урахуванням думки потерпілих, які не просили про призначення йому більш суворого покарання, давали суду підстави для призначення ОСОБА_11 покарання в мінімальних межах санкції статті, яка передбачає відповідальність, і таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і воно відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 414, 420, 424, 532, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 та апеляційну скаргу представника потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.04.2016 року стосовно ОСОБА_10 , в частині призначеного покарання скасувати, постановивши в цій частині новий вирок суду.

Призначити ОСОБА_10 :

- за ч.3 ст.187 КК України покарання у виді 11 років позбавлення волі із конфіскацією належного йому на праві власності майна;
- за ч.3 ст.357 КК України 3 роки обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 11 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
В решті вирок суду залишити без змін.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , строк тримання їх під вартою з 27.01.2015 року по 16.08.2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії вироку суду.

Головуючий:
Судді: