Справа № 191/3403/16-к
Провадження № 1-в/191/1988/16
У Х В А Л А
іменем України
27 липня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації СВК № 94 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування ст. 82 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До суду з вищевказаним клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_5 , яким просить суд розглянути відносно нього питання про можливість застосування ст. 82 КК України.

Засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав повністю та просив суд його задовольнити. Також пояснив, що вину у вчиненому злочині визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому, на даний час не працевлаштований по причині недбалого до нього відношення з боку адміністрації.

Представник адміністрації СВК № 94 проти задоволення клопотання засудженого заперечував, оскільки він є особою, яка не стала на шлях виправлення. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, дійшов такого висновку.

ОСОБА_5 відбуває покарання у виправній колонії № 94 з 15.06.2009 року. Раніше засуджений 3 рази. У цій справі засуджений 13.04.2009 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст.. 304, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі. Початок строку 07.12.2008 року, кінець строку 15.06.2017 року.

Відповідно до характеристики ОСОБА_5 не працевлаштований на виробництві установи, бажання працевлаштовуватися не висловлює, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, зарахований до програми диференційованого виховного впливу, участь та ставлення до етапів програми формальне, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально корисні зв`язки слабкі, на профілактичному обліку не перебуває, вину у скоєному злочині визнає, але розкаюється не щиро. Крім того, за час відбування покарання мав 5 стягнень на протязі 2009, 2014 та 2015 років, останнє з яких було накладено 25.09.2015 року, та 2 заохочення в 2014 році та в 2016 році. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду від 15.06.2016 року відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка у скоєному злочині не розкаялася та своєю поведінкою виправлення не довів. Станом на 07.12.2014 року відбув 2/3 частини покарання та 31.12.2014 року матеріали про застосування ст. 82 КК України розглянуті комісією, якою було відмовлено, як особі, що на шлях виправлення не стала.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`якою згідно з ч. 3 ст. 82 КК України може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Згідно п. 2, п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише при умові, якщо засуджений став на шлях виправлення. Питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Вирішуючи клопотання засудженого суд враховує вищевикладене, а також те, що на даний час він не працевлаштований та не має бажання працевлаштуватися, накладені стягнення, які хоча й на даний час погашені, але їх кількість та характер вчинених порушень режиму утримання та види стягнень не свідчать про те, що засуджений розкаявся у вчиненому злочині та своєю сумлінною поведінкою став на шлях виправлення. Накладення за весь час відбування покарання на засудженого лише двох заохочень не доводить того, що він своєю поведінкою довів своє виправлення.

Таким чином, клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування ст. 82 КК України відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1