Справа № 466/770/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/491/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у кримінальному провадженні № 0000011 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Остапє Підволочинського району Тернопільської області, мешканця м. Львова,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю :
секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 обвинуваченого ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

потерпілої ОСОБА_11

представника потерпілої адвоката ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_11 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 12 липня 2013 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та засуджено до одинадцяти років позбавлення волі.

Частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 , стягнуто з ОСОБА_8 на її користь 20 000 ( двадцять тисяч ) гривень моральної шкоди.

Вирішено питання про запобіжний захід, процесуальні витрати та речові докази.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_9 і обвинувачений ОСОБА_8 , покликаючись на однобічність судового розгляду, невідповід-ність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримі-нального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесу-ального закону вказують, що в основу вироку суд поклав неналежні та недо-пустимі докази. Зокрема, всупереч ч. 4 ст. 95 КПК України, як на доказ доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення суд послався у вироку на його явку з повинною та його перші покази надані на досудовому слідстві. Також, всупереч ч. 7 ст. 97 КПК України, суд поклав в основу вироку покази працівників міліції ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , яким стало відомо про обставини справи лише зі слів ОСОБА_8 .. Крім того, при розгляді справи суд вийшов за межі висунутого обвинувачення і вказав у вироку час вчинення злочину, який не співпадає із зазначеним в обвинувальному акті. Просять вирок скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, через відсутність достатніх доказів для доведення вини ОСОБА_8 в суді.

Потерпіла ОСОБА_11 в апеляційній скарзі, не оспорюючи правильність висновків суду щодо фактичних обставин справи і доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення вказує, що суд необгрунтовано, без належного врахування наведених нею у позовній заяві доводів, прийняв рішення про стягнення з обвинуваченого на її користь 20 000 гривень моральної шкоди, не навівши належних мотивів свого рішення. Просить апеляційний суд вирок в цій частині змінити і збільшити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_8 на її користь, до 100 000 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 свої апеляційні скарги підтримали і просили їх задовольнити. З доводами апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_11 не погодились і просили в її задоволенні відмовити.

Потерпіла ОСОБА_11 та її представник - адвокат ОСОБА_12 апеляційну скаргу останньої підтримали і просили її задовольнити. З апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 не погодились і просили в їх задоволенні відмовити.

Прокурор з апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_11 погодився і просив її задовольнити. З апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 не погодився і просив у їх задоволенні відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст вироку і доводи апеляційних скарг, виступи сторін щодо поданих апеляцій, пояснення ОСОБА_8 по суті справи, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, встановила наступне.

Вказаним вироком ОСОБА_8 засуджено за те, що він, у проміжок часу між 19 год. 14.11.2012 та 04 - 05 год. ранку 15.11.2012 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в квартирі АДРЕСА_1 , маючи умисел на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_17 , під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс йому тупим предметом удар у лобну ділянку голови та численні удари ногами і руками по голові, корпусу і в інші частини тіла, внаслідок чого той на місці помер, тобто протиправно заподіяв смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, серед іншого, зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Обвинувачення визнане судом доведеним має ґрунтуватися на перевірених в судовому засіданні доказах з точки зору їх належності та допустимості.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно.

Згідно п. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на тих показах, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати своє рішення показами, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Відповідно до ч. 7 ст. 97 КПК України, не можуть бути визнані допустимим доказом покази з чужих слів, якщо вони були надані в суді слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження.

Всупереч вказаних вимог закону суд першої інстанції поклався у вироку і взяв за основу при прийнятті рішення у справі явку з повинною ОСОБА_8 та його первинні покази під час досудового слідства, а також покази оперативних працівників Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та слідчого ОСОБА_18 , згідно яких, під час проведення у даному кримінальному провадженні першочергових слідчих дій зі слів ОСОБА_8 їм стало відомо, що саме він наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_17 від яких той помер.

Таким чином, всупереч ст.ст. 86, 370 КПК України, при прийнятті рішення у справі районний суд взяв до уваги і поклав в основу вироку недопустимі докази, а отже допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зважаючи на це вказаний вирок не може бути визнаний законним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 409 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно ст. 415 КПК України, встановивши істотні порушення вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково, вирок скасувати і призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду слід дослідити докази з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, і, на підставі аналізу сукупності зібраних доказів, дати їм належну правову оцінку з точки зору їх достатності і взаємозв`язку, та постановити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково. Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 12 липня 2013 року відносно ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до проведення судового засідання в суді першої інстанції, але не більше ніж на 60 днів, тобто до 02 вересня 2016 року.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.
Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4