Справа № 377/1125/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/78/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 09.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
9 березня 2016 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 20 листопада 2015 року яким,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
і
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, кожного.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно вироку, ОСОБА_11 і ОСОБА_7 за попередньою змовою, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, відкрито викрали чуже майно, а також за попередньою змовою групою осіб вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого за таких обставин:

26.09.2015 року, о 21 годині 50 хвилин, ОСОБА_11 , та ОСОБА_7 , перебуваючи в центральному парку міста Славутич Київської області, зустріли раніше незнайомого їм ОСОБА_13 , який рухався їм на зустріч тримаючи в руці мобільний телефон. Маючи умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вступили в попередню змову та вирішили відкрито заволодіти майном ОСОБА_13 . Порівнявшись з останнім, ОСОБА_11 , використовуючи як привід, запитав у ОСОБА_13 , чому він з ним розмовляє, на що останній відповів, що розмовляє не з ним, а по телефону. Реалізуючи свій намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 , висмикнув з рук потерпілого його мобільний телефон «Samsung GT-E1200S», вартістю 431 гривень 38 копійок, із встановленою в нього сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 20 гривень та залишком на рахунку 3 гривні, який поклав до кишені своїх брюк. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , почав вимагати у ОСОБА_13 , гроші, а отримавши відмову наніс йому один удар головою в обличчя. Від отриманого удару ОСОБА_13 , не встояв на ногах та впав спиною на землю. Не припиняючи своїх дій, ОСОБА_7 , схопив останнього за плече, не дав можливості підвестись, а ОСОБА_11 , наніс два удари правою ногою по лівій нозі ОСОБА_13 , після чого забрали у потерпілого рюкзак «Теrrа Sncognsta Freerider22», вартістю 795 гривень, в якому знаходились сонцезахисні окуляри «Lux Optical», вартістю 89 гривень, завдавши останньому матеріального збитку на загальну суму 1 338 гривень 38 копійок. Після вчинення злочину ОСОБА_11 , та ОСОБА_7 , з місця злочину втекли. В результаті таких дій ОСОБА_7 , та ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_13 , були спричинені легкі тілесні ушкодження.

27.09.2015 року близько 00 годин 20 хвилин, ОСОБА_7 , та ОСОБА_11 , перебуваючи на центральній площі м. Славутич Київської області, зустріли раніше незнайомого їм ОСОБА_14 , який підійшов до них та запропонував вжити спиртні напої. Погодившись на його пропозицію ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_14 , пішли до магазину «Продукти-423», а ОСОБА_11 , чекав їх на вулиці. Придбавши спиртне, ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_11 , направились в бік будинку № 17 проспекту Дружби Народів м. Славутич. Перебуваючи між будинком АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_15 , помітили як ОСОБА_14 , дістав з кишені мобільний телефон. Маючи умисел на заволодіння цінним майном, що належать ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_11 , вступили в попередню змову на вчинення нападу з метою заволодіння майном потерпілого. Реалізуючи свій намір, з метою заволодіння речами ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , почав вимагати мобільний телефон, а отримавши незгоду останнього, наніс йому удар в голову. Від отриманого удару останній впав на землю. Продовжуючи реалізовувати свій намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди власнику майна, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, застосовуючи фізичну силу, ОСОБА_7 , та ОСОБА_11 , нанесли понад три удари по голові та близько чотирьох ударів по тулубу ОСОБА_14 , після чого забрали у потерпілого ОСОБА_14 , мобільний телефон «Lenovo 8650», вартістю 1889 гривень 30 копійок, зі встановленими в нього сім-картками оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 20 гривень із залишком на рахунку 13 гривень та «Life», вартістю 20 гривень із залишку на рахунку 20 гривень, чоловічу сумку з наплічним ременем «jin tai long», вартістю 154 гривні, в середині якої знаходились чохол для мобільного телефону вартістю 53 гривні 10 копійок, портмоне «Моrо Jenny», вартістю 375 гривень 30 копійок в якому знаходились кошти в сумі 30 грн., зарядний пристрій для мобільного телефону «HTC ТС Е250», вартістю 73 гривні 10 копійок та USB флеш «Silicon Power» об`ємом 32Гб., вартістю 249 гривень, золотий ланцюжок 585 проби, 55 розміру, вартістю 12 044 гривні, завдавши останньому матеріального збитку на загальну суму 14940 гривень 80 копійок. Після вчинення злочину ОСОБА_7 , та ОСОБА_11 , з місця злочину втекли. В результаті дій ОСОБА_7 , та ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_14 , спричинені тілесні ушкодження: струс головного мозку, забійну рану волосяної частини голови, гематому навколо лівого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 31 від 19.10.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Захисник ОСОБА_12 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання. Просить призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, на думку захисника, районним судом не враховано щире каяття ОСОБА_7 , як обставину, яка пом`якшує покарання, оскільки за ч. 2 ст. 187 КК України визнання вини судом визнано як часткове. Вважає, висновки суду в цій частині необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 , визнав себе винним у вчиненні злочинів і в судовому засіданні надавав відповідні показання, але не був тільки з переліком викраденого майна, а саме заперечував викрадення золотого ланцюжка, який, на думку захисника, не підтверджується ніякими доказами. Враховуючи вищенаведене, вважає, що обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування матеріальної шкоди. Також звертає увагу на те, що судом не було взято до уваги характеристики з місця роботи та з місця навчання.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання. Просить призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України та остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції занадто суворий. На думку захисту, судом не взято до уваги таку пом`якшуючу обставину як щире каяття, оскільки ОСОБА_11 винав свою вину у вчиненні злочинів, не погоджуючись лише з переліком викраденого майна, а саме золотим ланцюжком, а також не взято до уваги те, що ОСОБА_11 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю роботи та місцю проживання.

Обвинувачений ОСОБА_11 подав доповнення до апеляційної скарги свого захисника, де просить вирок скасувати, а провадження щодо нього закрити. Обґрунтовуючи це тим, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції він себе обмовив, оскільки захисник та працівники міліції під час досудового розслідування запевнили його, що так буде краще. Вказує, що він дійсно був присутнім під час описаних у вироку подіях, але жодних активних дій не вчиняв, участі у даних кримінальних правопорушеннях не брав, що підтверджується показами потерпілого ОСОБА_13 . У вироку вказані покази потерпілого , які не співпадають з тими, що містяться на технічному носії. Щодо іншого епізоду із потерпілим, то останній також не вказує на те, що ним вчинялись активні протиправні дії щодо потерпілого. ОСОБА_7 обмовив його, оскільки їх запевнили що визнання своєї вини ними обома суттєво зменшить їх вину, та буде підставою для застосування ст.. 69, 75 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав доповнення до апеляційної скарги захисника. Просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 закрити. Вирок відносно себе просить змінити в частині призначеного покарання, та застосувати положення ст. 69, 75 КК України. Обґрунтовує це тим, що він вчиняв кримінальні правопорушення сам, незважаючи на присутність під час подій його товариша ОСОБА_11 . Особисто запевняє, що всі дії вчиняв сам, ОСОБА_11 участі в них не приймав, лише відтягував його від потерпілих.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 , який просив вирок щодо нього скасувати, а провадження закрити, оскільки він не приймав участі у грабежі і розбійному нападі , а визнав свою вину в цьому під психологічним тиском працівників міліції; пояснення обвинуваченого ОСОБА_16 на підтримку своїх доповнень до апеляційної скарги захисника та повідомив, що інкриміновані злочини вчинив особисто без змови з ОСОБА_11 ; захисника ОСОБА_9 про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_16 та відсутність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_11 ; думку прокурора про відсутність підстав для зміни чи скасування вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинувачених, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_17 за описаних у вироку обставин злочину, передбаченого ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України ґрунтуються на сукупності допустимих, достовірних та достатніх для цих висновків доказів, які повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено досліджені в судовому засіданні. Зокрема, винуватість ОСОБА_11 та ОСОБА_17 у тому, що вони за попередньою змовою групою осіб, відкрито викрали чуже майно поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ( грабіж), та за попередньою змовою групою осіб, напали з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу ( розбій) підтверджується показами потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , свідка ОСОБА_19 ,заявами потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 27.08.2015 року, протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 28.09.2015 року, протоколом огляду місця події від 27.09.2015 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 06.10.2015 року з безперервним відеозаписом, висновками товарознавчих експертиз від 09.11.2015 року та 28.10.2015 року, висновками судово-медичних експертиз № 31 від 19.10.2015 року та № 32 від 20.10.2015 року, постановою про визнання речовими доказами від 06.11.2015 року.

Дії обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 187 КК України.

Всупереч твердженню обвинувачених про те, що всі злочинні дії вчинялись ОСОБА_7 в судовому засіданні з належною повнотою досліджувались обставини відкрито викрадення чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ( грабіж), та нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, в тому числі і роль кожного із обвинувачених у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Судом безпосередньо в судовому засіданні були допитані свідок ОСОБА_19 , потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , які підтвердили факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_11 .
Крім того, в судовому засіданні досліджувався факт заволодіння золотим ланцюжком потерпілого ОСОБА_18 про що прямо вказано у вироку, а саме: « Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року, під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, незалежно від того заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні. До посилань підсудних на те, що вони не брали у потерпілого ОСОБА_14 , золотого ланцюжка, суд ставиться критично, оскільки як з`ясовано у суді, підсудні були в стані алкогольного сп`яніння. Після заволодіння барсеткою ОСОБА_20 повідомив, що він переглядав вміст барсетки, в середині, але про боковий карман, де знаходився золотий ланцюжок нічого не повідомив, при цьому на слідуючий день біля місця вчинення даного злочину були знайдена електронна картка банку «Аваль» і інші картки на ім`я ОСОБА_21 , тобто дану річ вони могли загубити, проте з суб`єктивної сторони грабежу передбачається не тільки прямий умисел, особи яка усвідомлює, що посягає на чужу власність а і спричинення матеріальної шкоди в повному розмірі і бажання спричинення такої шкоди. В даному випадку обвинувачені мали корисливий мотив бажали незаконно збагатитися за рахунок потерпілого ОСОБА_21 і посилання обвинувачених що золотого ланцюжка вони не брали, суд розцінює як їх бажання уникнути матеріальної відповідальності, оскільки висновком товарознавчого експерта вказана річ оцінена у розмірі 12044 гривні. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшло підтвердження того, що дії підсудних були спрямовані на заволодіння чужим майном у розмірі 14940 гривень 80 копійок, і щодо потерпілого. Суд розцінює їх покази, які не узгоджуються з іншими доказами, як прагнення пом`якшити та уникнути кримінальної відповідальності, оскільки їх доводи спростовуються вищезазначеними дослідженнями в ході судового розгляду доказами, які суд визнав належними, допустимими, достовірними в сукупності і відтворюють фактичні обставини провадження.»
З даним висновком суду, колегія суддів повністю погоджується, та не вбачає підстав для сумніву у показах потерпілого ОСОБА_18 , всупереч доводам обвинувачених.
Щодо доводів обвинувачених про те, що покази надані в судовому засіданні не співпадають з показами записаними у вироку, то вони спростовуються аудіо записом судового засідання від 18.11.2015 року, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження.
На думку колегії суддів, обставини наведені обвинуваченими в доповненнях до апеляційних скарг захисників, спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності та пом`якшення покарання.
Даних, які свідчили б про застосування органом досудового розслідування до обвинувачених та потерпілих недозволених методів, що могло потягнути обмову чи само обмову, у справі не встановлено, так само як і обставин, які указували б на необ`єктивність, виявлену при судовому розгляді кримінального провадження.
Покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначено з урахуванням характеру та ступені суспільної небезпеки скоєного, тяжкості вчинених злочинів, даних про особу підсудних, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Також, при призначенні покарання суд врахував, що обвинувачені вчинили злочини, які за правилами ст.. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Суд першої інстанції врахував при призначені покарання дані про особу ОСОБА_11 , який перебуває на обліку у лікаря нарколога через вживання алкоголю, відповідно до наркологічної експертизи виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками. На даний час лікування від алкоголізму не потребує. У лікарі психіатра на обліку не перебуває. За місцем проживання характеризується формально позитивно, за місцем роботи характеризується як самокритичний, визнає власні упущення, професійна підготовка відповідає пред`явленим вимогам, порушень трудової дисципліни не мав, тактовний, не конфліктний, мотивований на вирішення тяжких питань. Раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 - активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_11 - не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції враховано, що він на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до наркологічної експертизи виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками. На даний час лікування від алкоголізму не потребує. За місцем проживання характеризується формально позитивно, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 - активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 - не встановлено.

Так, суд першої інстанції дійшов до висновку, враховуючи сукупність всіх обставин вчинення кримінальних злочинів, дані про особу обвинувачених, думку потерпілих, які наполягали на суворому покарання, що обвинуваченим необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, а застосування ст.. 69, 75 КК України є недоречним та безпідставним, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Славутицького міського суду Київської області від 20 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є законним і обґрунтованим, підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не знаходить, як і підстав для пом`якшення покарання обвинуваченим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Славутицького міського суду Київської області від 20 листопада 2015 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а особою що тримається під вартою в той же строк з дня отримання її копії.

Головуючий:

Судді: