АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1403/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

його представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 08 квітня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 міста Києва ОСОБА_9 та поновлено пропущений процесуальний строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України, для звернення прокурора до слідчого судді з клопотанням про арешт майна і, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, накладено арешт на майно, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 002995 від 23 березня 2016 року, а саме на:

- автомобіль марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 , виданого 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві, та переданий ОСОБА_7 в заставу у забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 111013/1, укладеним 11 жовтня 2013 року;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , видане 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві на ім`я ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_8 подала в інтересах власника майна ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Зокрема, апелянт зазначає, що ухвалою слідчого судді Облонського районного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року надано дозвіл на тимчасове вилучення автомобіля марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_6 , однак слідчий Оболонського УП ГУ Національної поліції міста Києва тимчасово вилучив транспортний засіб ОСОБА_7 , д.н.з. якого НОМЕР_1 .

Також представник стверджує, що невідомі ОСОБА_7 особи за попередньою змовою із ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» дали завідомо неправдиві показання, як свідки у кримінальному провадженні № 0002995, щодо продажу його заставленого транспортного засобу та ввели в оману органи досудового розслідування щодо набрання рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року законної сили, яким частково задоволено позов ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» до ОСОБА_7 , зокрема, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 жовтня 2013 року в сумі 338168,87 гривень звернено стягнення на предмет застави автомобіль «МЕRCEDES-BENZ».

Далі в апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 вказує, що будь-яких дій з приводу продажу або реалізації заставленого транспортного засобу «MERCEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 не вчиняв, жодних зустрічей або переговорів ні з ким не проводив, зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 жодного разу не контактував.

Крім того, апелянт стверджує, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт», яка є заявником у кримінальному провадженні, при покупці права вимоги за кредитним договором № 111013/1, укладеним між ПАТ «Банк Ринкові технології» та ОСОБА_7 , про зміну кредитора і про підстави такої зміни останнього не повідомляло, а коли ОСОБА_7 звернувся до відділення банку для проведення оплати щомісячного платежу, то в банку вже було введено тимчасову адміністрацію.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ Оболонського УП ГУ НП України у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 002995, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 388 КК України.
Органами досудового розслідування встановлено, що 23 березня 2016 року до Оболонського УП ГУ НП України у місті Києві звернувся представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» ОСОБА_12 , який діє на підставі довіреності від 15 грудня 2015 року, стосовно того, що, всупереч рішенню Дарницького районного суду міста Києва № 753/19235/15-ц від 17 лютого 2016 року, ОСОБА_7 здійснив спробу реалізувати транспортний засіб автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, що стало відомо через третіх осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які з`явились до офісу ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» і повідомили, що ОСОБА_7 запропонував їм купити зазначений автомобіль, на що вони погодились та після узгодження ціни передали останньому завдаток у розмірі 100000 гривень. Однак, як вказали ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , саме перед проведенням остаточного розрахунку з ОСОБА_7 у повному обсязі вони з`ясували, що автомобіль є предметом застави в ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» і перебуває під забороною на відчуження, про що ОСОБА_7 їм попередньо не повідомив. У зв`язку з цим ОСОБА_10 та ОСОБА_13 у телефонному режимі звернулись до ОСОБА_7 з вимогою повернути завдаток, на що останній погодився, проте до теперішнього часу гроші не повернув, на зв`язок не виходив.
Під час досудового розслідування також встановлено, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві.Зазначений транспортний засіб ОСОБА_7 передано у заставу в забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 111013/1, укладеним 11 жовтня 2013 року між ОСОБА_7 та ПАТ «Банк Ринкові технології». Цим кредитним договором позичальнику, тобто ОСОБА_7 , надано кредит на споживчі потреби у сумі 930000 гривень з остаточним терміном повернення не пізніше 10 жовтня 2014 року включно.
Відповідно до п. 2 зазначеного договору «Умови забезпечення кредиту та гарантії позичальника», договір застави транспортного засобу підписано сторонами 11 жовтня 2013 року, а, згідно з п. п. 2.3 розділу ІІ «Предмет застави», на дату укладення договору сторони оцінили предмет застави в 1004700 гривень.
У відповідності з додатковою угодою № 1 до кредитного договору № 111013/1 від 11 жовтня 2013 року, укладеною між сторонами 06 листопада 2013 року, змінено суму кредиту з 930000 гривень до 993115 гривень з умовою надання у вигляді відкличної не поновлюваної кредитної лінії з наданням окремими частинами (траншами).
Також 06 листопада 2013 року між сторонами, а саме між ПАТ «Банк Ринкові технології» та ОСОБА_7 , укладено Договір про внесення змін і доповнень до Договору застави транспортного засобу, посвідченого ОСОБА_14 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 11 жовтня 2013 року, реєстровий № 847, згідно з п. 5 якого вказаний документ є невід`ємною частиною зазначеного Договору застави.
25 липня 2014 року між ПАТ «Банк Ринкові технології» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» укладено Договір факторингу № 02, відповідно до умов якого фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Банк Ринкові технології» за плату, а останній зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників відповідно до вказаного в договорі переліку, серед яких є ОСОБА_7 .
Договором факторингу № 02 від 25 липня 2014 року встановлено предмет договору, зокрема, п. п. 1.2 за основними договорами (кредитний договір № 111013/1 від 11 жовтня 2013 року з додатками та кредитний договір № 221013/1 від 22 жовтня 2013 року, укладені між ОСОБА_7 та ПАТ «Банк Ринкові технології») відступаються наступні права:
- право грошової вимоги до ОСОБА_7 щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 111013/1 від 11 жовтня 2013 року з додатками в сумі 252733,96 гривень, включаючи заборгованість за кредитом 248275 гривень та заборгованість за нарахованими відсотками 4458,96 гривень;
- право грошової вимоги до ОСОБА_7 щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 221013/1 від 22 жовтня 2013 року в сумі 537965,89 гривень, включаючи заборгованість за простроченим кредитом 514025 гривень та заборгованість за простроченими відсотками 23940,89 гривень.
27 серпня 2014 року між первісним заставодержателем (ПАТ «Банк Ринкові технології») та новим заставодержателем (ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт»), згідно з вказаним вище договором факторингу № 02 від 25 липня 2014 року, укладено договір відступлення прав за договором застави транспортного засобу, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» у повному обсязі приймає всі права за договором застави транспортного засобу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 11 жовтня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за № 847.
17 лютого 2016 року Дарницьким районним судом міста Києва винесено рішення у цивільній справі № 753/19235/15-ц за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» до ОСОБА_7 та ТОВ «Кредит Плюс» про звернення стягнення на предмет застави, згідно з яким частково задоволено позовні вимоги, зокрема, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 111013/1 від 11 жовтня 2013 року в сумі 338168,87 гривень звернено стягнення на предмет застави автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» шляхом продажу вказаного транспортного засобу ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» з укладанням від імені ОСОБА_7 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на зняття вказаного автомобіля з обліку у відповідних органах, а також всіх повноважень для його продажу за ціною, яка буде встановлена незалежним експертом на час реалізації заставного майна. Дане рішення Дарницького районного суду міста Києва винесено на підставі ст. 589, п. 3 ч. 2 ст. 592 ЦК України, ст. ст. 19 20 ЗУ «Про заставу» у зв`язку із встановленим судом неналежним виконанням ОСОБА_7 зобов`язань за кредитним договором № 111013/1 від 11 жовтня 2013 року та про заставу транспортного засобу від 11 жовтня 2013 року, оскільки станом на вересень 2015 року за ОСОБА_7 утворилась заборгованість, розмір якої згідно з розрахунком ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» становить 338168,87 гривень (кредитна заборгованість в сумі 248275,00 гривень, пеня у сумі 51091,34 гривень, заборгованість за відсотками в сумі 38802,53 гривень).
Всупереч вказаному рішенню суду, як вважають органи досудового розслідування, ОСОБА_7 намагався здійснити відчуження предмету застави за кредитним договором, а саме здійснив спробу реалізувати автомобіль, не повідомивши можливих покупців про те, що автомобіль є предметом застави, при цьому не повернув наданий ними завдаток у розмірі 100000 гривень і на теперішній час на зв`язок з ними не виходить.
Крім того, представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінпорт» ОСОБА_12 звернувся до Оболонського УП ГУ Національної поліції у місті Києві із заявою про вилучення з володіння ОСОБА_7 належного йому на праві власності зазначеного автомобіля, що станом на теперішній час обтяжений заставою за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_7 , з метою визнання вказаного автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні, а також із заявою про визнання предмету застави доказом у провадженні та накладення на нього арешту.
05 квітня 2016 року на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва про тимчасовий доступ до речей та документів слідчим ОСОБА_15 було вилучено автомобіль марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_7 .
Постановою процесуального керівника прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 міста Києва ОСОБА_9 від 06 квітня 2016 року автомобіль марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_5 , видане 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві на ім`я ОСОБА_7 , визнано речовими доказами, які зберігаються відповідно: транспортний засіб на території Оболонського УП ГУ ПН у місті Києві, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в матеріалах кримінального провадження.

07 квітня 2016 року прокурор Київської місцевої прокуратури № 5 міста Києва ОСОБА_9 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: - на автомобіль марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 , виданого 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві, та переданий ОСОБА_7 в заставу у забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 111013/1, укладеним 11 жовтня 2013 року; - на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , видане 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві на ім`я ОСОБА_7 . При цьому в клопотанні прокурор поставив питання про поновлення йому процесуального строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

08 квітня 2016 року ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва було задоволено клопотання прокурора та поновлено пропущений процесуальний строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України, і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України накладено арешт на майно, а саме: - на автомобіль марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 , виданого 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві, та переданий ОСОБА_7 у заставу в забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 111013/1, укладеним 11 жовтня 2013 року; - на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , видане 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві на ім`я ОСОБА_7 .

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 002995, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: - на автомобіль марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 , виданого 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві, та переданий ОСОБА_7 в заставу у забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 111013/1, укладеним 11 жовтня 2013 року; - на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , видане 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві на ім`я ОСОБА_7 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_9 та,дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на автомобіль марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 , виданого 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві, переданий ОСОБА_7 в заставу у забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 111013/1, укладеним 11 жовтня 2013 року, та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , видане 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві на ім`я ОСОБА_7 , з огляду на те, що зазначене майно у кримінальному провадженні визнано речовими доказами, а метою такого арешту є забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 , виданого 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві, та переданий останнім в заставу у забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 111013/1, укладеним 11 жовтня 2013 року, а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , видане 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві на ім`я ОСОБА_7 . До того ж, за змістом оскаржуваної ухвали, слідчий суддя обґрунтовано застосував в даному випадку найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб, який забороняє тільки відчужувати дане майно, не визначивши, у відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України, будь-яких заборон або обмежень у праві власника користуватися чи розпоряджатися належним йому автомобілем та свідоцтвом про його реєстрацію. Не ставилося питання про такі заборони або обмеження і в клопотанні прокурора.

В свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна у спосіб заборони на відчуження майна з метою забезпечення збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на автомобіль марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 , виданого 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві, переданий останнім в заставу у забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 111013/1, укладеним 11 жовтня 2013 року, та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , видане 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві на ім`я ОСОБА_7 , врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на автомобіль марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , видане 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві на ім`я ОСОБА_7 , діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 08 квітня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 5 міста Києва ОСОБА_9 та поновлено пропущений процесуальний строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України, для звернення прокурора до слідчого судді з клопотанням про арешт майна і, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, накладено арешт на майно, яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 002995 від 23 березня 2016 року, а саме: - на автомобіль марки «МЕRCEDES-BENZ», моделі 350S, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 , виданого 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві, та переданий ОСОБА_7 в заставу у забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 111013/1, укладеним 11 жовтня 2013 року; - на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , видане 26 квітня 2013 року ВРЕР-4 УДАІ в місті Києві на ім`я ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4