Справа № 447/191/15-к
Провадження № 1-кп/456/13/2016
ВИРОК

іменем України

13 липня 2016 року колегія суддів Стрийського міськрайонного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв Львівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Солонів Червоноармійського району Рівненської області, зареєстрованого АДРЕСА_2 , проживаючого АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 п.12 ст. 115 КК України, -

встановив:

ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин:

29.11.2011 року, ОСОБА_8 , о 14 годині, перебуваючи в своїй квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під час спільного розпиття спиртних напоїв із своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , між ним та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт на ґрунті того, що останнього було звинувачено у спробі самовільного відкриття сейфу, належного його батькові, у вересні 2011 року, облаштованого в помешканні ОСОБА_8 , у якому зберігались належні його батькові мисливська рушниця та набої до неї та розпиття без дозволу пляшки віскі.

Продовжуючи свої дії, спрямовані на примушення ОСОБА_10 до визнання факту спроби відкриття сейфу, або вказівки осіб, які могли це вчинити, можливо ОСОБА_11 , ОСОБА_8 наніс ОСОБА_10 два удари кулаком в обличчя, спричинивши, згідно висновку судово-медичної експертизи № 105/11, від 10.01.2012 року, синці в лівій орбітальній ділянці, на верхній повіці правого ока; крововиливи на слизовій оболонці верхньої і нижньої губ, які в живої людини відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого останній повідомив, що це міг вчинити ОСОБА_12 ..

В подальшому ОСОБА_8 , розповів ОСОБА_9 , який не був свідком конфлікту, причину такого, що виник між ним та ОСОБА_10 .. ОСОБА_9 та ОСОБА_8 діючи спільно та за попередньою змовою в групі осіб, з метою незаконного примушування ОСОБА_10 до визнання факту спроби відкриття згаданого сейфу, або вказівки на осіб, які це вчинили, шляхом залякування фізичною розправою, взявши з своєї квартири шнур для білизни у вигляді стального багатожильного тросу з пластмасовою ізоляцією, сіли всі разом у викликаний ОСОБА_9 автомобіль-таксі під керуванням водія ОСОБА_13 , який їх доставив до водоймища, озера "Байкал", розташованого неподалік с.Дроговиж Миколаївського району Львівської області де продовжили словесно залякувати ОСОБА_10 ..

Продовжуючи свої незаконні дії, щодо примушення ОСОБА_10 до визнання факту спроби відкриття сейфу, що належав батькові ОСОБА_8 , або вказівки на осіб, які це могли вчинити, в цей же день о 19.25 годин, обвинувачені та ОСОБА_10 тим же самим автомобілем приїхали на берег річки "Зубра", яка протікає неподалік села Устя Миколаївського району Львівської області, де ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вийшовши разом з ОСОБА_10 з автомобіля та підійшовши до берегу річки "Зубра" продовжили погрожувати ОСОБА_10 позбавленням його життя, шляхом утоплення в річці у випадку відмови визнати факт відкриття сейфу, або вказівки осіб, які могли це зробити.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діяли за попередньою змовою в групі осіб, об`єднані спільним умислом на вчинення вбивства ОСОБА_10 шляхом його втоплення, використовуючи свою чисельну і фізичну перевагу, з метою подолання можливого опору потерпілого, ОСОБА_8 зв`язав йому за спиною руки стальним багатожильним тросом з пластмасовою ізоляцією після чого, умисно зіштовхнули ОСОБА_10 в річку "Зубра", в результаті чого, останній, перебуваючи в безпорадному стані, маючи зв`язані за спиною руки та не маючи змоги врятувати своє життя, втонув.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 105/11, від 10.01.2012 року, причиною смерті ОСОБА_10 є механічна асфіксія внаслідок втоплення у воді.

ОСОБА_9 вчинив умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин:

29.11.2011 року, ОСОБА_9 о 14 годині, перебуваючи в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживав ОСОБА_8 , під час спільного розпиття спиртних напоїв із своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , тимчасово вийшовши з кімнати та не будучи безпосередньо присутнім під час того, як між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт з приводу того, що останнього було звинувачено у спробі самовільного відкриття сейфу у вересні 2011 року, облаштованого в помешканні ОСОБА_8 , у якому зберігались належні його батькові мисливська рушниця та набої до неї, і не будучи свідком нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 однак повернувшись до кімнати побачив ОСОБА_10 , який виходив з кухні вказаної квартири і у якого з носа йшла кров.

Будучи повідомленим ОСОБА_8 про причини виниклого конфлікту між ним і ОСОБА_10 в подальшому, діючи спільно та за попередньою змовою в групі осіб, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , з метою незаконного примушування ОСОБА_10 до визнання факту спроби відкриття згаданого сейфу, або вказівки на осіб, які могли це вчинити, шляхом залякування фізичною розправою, сіли разом у викликаний ОСОБА_9 автомобіль-таксі під керуванням водія ОСОБА_13 , водій якого їх доставив до водоймища озера "Байкал", розташованого неподалік с.Дроговиж Миколаївського району Львівської області, де продовжили словесно залякувати ОСОБА_10 ..

Продовжуючи свої незаконні дії, щодо примушення ОСОБА_10 до визнання факту спроби відкриття сейфу, що належав батькові ОСОБА_8 , в цей же день о 19.25 годин, обвинувачені та потерпілий тим же самим автомобілем прибули до берегу річки "Зубра"", яка протікає неподалік села Устя Миколаївського району Львівської області, де ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжили погрожувати ОСОБА_10 позбавленням його життя, шляхом утоплення в річці, у випадку відмови визнати факт відкриття сейфу, або вказівки осіб, які могли це зробити.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які діяли за попередньою змовою в групі осіб, об`єднані спільним умислом на вчинення вбивства ОСОБА_10 шляхом його втоплення, використовуючи свою чисельну і фізичну перевагу, з метою подолання можливого опору потерпілого, ОСОБА_8 зв`язав йому за спиною руки стальним багатожильним тросом з пластмасовою ізоляцією, який був ними взятий з квартири, після чого, умисно зіштовхнули ОСОБА_10 в річку "Зубра", в результаті чого, останній, перебуваючи в безпорадному стані та не маючи змоги врятувати своє життя, втонув

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 105/11, від 10.01.2012 року, причиною смерті ОСОБА_10 є механічна асфіксія внаслідок втоплення у воді.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та показав, що дійсно він 29.11.11р. о 12 год. запросив до себе на квартиру ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для обговорення питання утеплення балкону даної квартири. Випивши на кухні разом трохи горілки по 100 грам., спитав у ОСОБА_10 , хто пробував відкривати сейф у жовтні місяці, який був у квартирі його батька та хто випив пляшку віскі, на що останній відповів, що не знає, і почав виражатися нецензурними словами, після цього він вдарив кулаком ОСОБА_10 по обличчю. ОСОБА_9 нанесення тілесних ушкоджень не бачив. Побачивши кров на обличчі ОСОБА_10 відвід його у ванну помитися. ОСОБА_9 пішов додому. Пізніше прийшов ОСОБА_9 і вони почали запитувати в ОСОБА_10 хто міг це зробити на що останній відповів, що гроші за віскі віддасть пізніше і сказав, що може це міг бути ОСОБА_11 і він покаже де той живе. Запропонував ОСОБА_9 поїхати з ними щоб знайти ОСОБА_14 , на що останній погодився. ОСОБА_9 викликав таксі і вони о 14 год. поїхали в с.Устя, ОСОБА_10 з ними не їхав.. Всі деталі поїздки точно не пам`ятає. Знайшли де проживає ОСОБА_11 , там була бабця однак вона сказала, що не знає де він. По дорозі телефонував до ОСОБА_15 в якої запитав до ОСОБА_16 , на що остання не відповіла і кинула трубку. Увечері близько 19 год. зустрівшись знову разом запитав у ОСОБА_10 де може бути його брат, на що той відповів, що може бути в с.Дроговиж. Погодившись показати, де може бути брат, запропонував ОСОБА_9 поїхати разом, на що він погодився і викликавши те саме таксі поїхали за вказівкою ОСОБА_10 в с.Дроговиж до озера "Байкал" прибувши біля озера, він пішов з ОСОБА_9 до будинків, на які вказав ОСОБА_10 однак та нікого не було. Повернувшись до машини, ОСОБА_17 повідомив, що брат може бути в с.Устя. Розвернувшись всі разом поїхали куди вказував померлий. По дорозі ОСОБА_10 повідомив, що потрібно зупинитися біля містка оскільки, побачивши машину брат не вийде і вказав де зупинитися. Зупинившись, вони разом з ОСОБА_10 вийшли з автомобіля і пішли в сторону річки Зубра. Попереду йшов ОСОБА_10 він посередині, а позаду ОСОБА_9 , який розмовляв по телефону. Дійшовши до містка ОСОБА_10 сказав, що дальше не піде. ОСОБА_8 зрозумів, що ОСОБА_10 його обманює і сказав йому що втопить його. Жодного наміру вбивати чи втопити ОСОБА_10 він не мав, хотів тільки настрашити. Сказав, що зв`яже йому руки, на що останній погодився. Зв`язавши йому руки, вирішив повернутися до ОСОБА_9 , якого біля них не було та сказати йому щоб він передав таксисту щоб той розвертався, трохи відійшовши почув шелест, повернувшись ОСОБА_10 не побачив. Знаючи, що ОСОБА_10 проживає в с.Устя, тобто поряд, подумав, що ОСОБА_10 втік через місток додому. Після цього повернувся до машини і на запитання ОСОБА_9 де ОСОБА_10 сказав, що той пішов додому.

Повернувшись додому дійсно попросив ОСОБА_18 випрати його речі. Нікому не погрожував.

Крім того, зазначив, що дану справу від самого початку повинні були розслідувати слідчі прокуратури, а не міліції.

На основі наведеного визнає себе винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.135 ч.3 КК України оскільки, жодного наміру вбивати ОСОБА_10 не мав. Просить суворо не карати, визнає позовні вимоги, буде виплачувати потерпілій кошти.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю заперечив та показав, що дійсно 29.11.11р. його до себе запросив ОСОБА_8 з метою вирішення питання утеплення балкону. Пізніше до них приєднався ОСОБА_10 .. Вирішивши питання по балкону ОСОБА_8 запропонував випити. Випивши на кухні буквально по 50 гр. горілки зібрався йти, вийшов в коридор і почув шарпанину, побачив як з кухні вийшов ОСОБА_10 з якого текла з носа кров. Однак одівся і пішов додому. Повернувся через годину по дзвінку ОСОБА_8 , побачив в ОСОБА_10 підбите око і розбитий ніс. На прохання ОСОБА_8 викликав таксі, після прибуття таксі запитав, чи можна поїхати з ними. Бардачев сказав причину побиття ОСОБА_10 .. Куди їхали не знає. Знає, що їхали шукати брата ОСОБА_10 .. Дорогу в основному вказував ОСОБА_8 трохи ОСОБА_10 казав де зупинитися, прибувши на озеро ОСОБА_8 пішов кудись сам він з ОСОБА_10 були в машині. Потім поїхали і ОСОБА_17 сказав зупинитись і було видно кладку через річку. Всі вийшли з машини, він з мамою говорив по телефону, а ОСОБА_8 і ОСОБА_10 пішли дальше, через деякий час ОСОБА_8 повернувся і сказав, що ОСОБА_10 втік, сівши в машину на запитання таксиста де третій ОСОБА_19 відповів, що втік. Знаючи, що ОСОБА_10 жив десь неподалік, треба було пройти через місток не переживав за останнього. Приїхавши додому спитав в ОСОБА_20 чи повернувся ОСОБА_10 , потім пішли до ОСОБА_21 , приходила ОСОБА_22 , якій віддали випрати речі в яких були одіті, які вона випрала. Всі речі є одіті них, хоча мали бути як речові докази. Через день ОСОБА_20 поцікавилася до ОСОБА_10 , на що відповів що не знає.

На основі наведеного, оскільки не вчиняв жодних протиправних дій, під час попереднього слідства працівники міліції діяли неправомірно, інкримінували йому вчинення дій яких він не вчиняв тому, його слід виправдати.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини, і повне заперечення своєї вини ОСОБА_9 , винність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в кримінальному правопорушенні, вчиненому при викладених вище обставинах, підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

Так допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він працює таксистом і його близько 14 год. викликав по телефону ОСОБА_23 в с.Липівку. Прибувши на місце ОСОБА_24 сів біля нього, а ОСОБА_8 позаду пасажира. ОСОБА_24 сказав їхати в с.Дроговиж, потім в с.Устя. Дроговиж просто проїзджали. ОСОБА_25 в с.Устя шукали ОСОБА_26 , про що чув розмову між ними. Обоє пасажири вийшли з машини і пішли до будинку, який був в іншому кінці села. В будинку нікого не було, заходили за будинок. Повернулися через 15-20 хв. і повернулися в с.Липівку.

Другий раз знову зателефонував ОСОБА_23 близько 18 год.. Прибувши сіли знову так само. І поїхали в с.Устя, до кого не знає, але зрозумів, що шукають знову ОСОБА_26 . По дорозі куди їхати казала третя особа. Куди приїхали не знає, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вийшли з машини і кудись пішли і їх не було 5-10 хв., потім поїхали в сУстя., по дорозі звернули на озеро біля с.Дроговиж. Всі вийшли і кудись пішли в сторону озера. Їх не було біля 20 хв.. Повернувшись поїхали в с.Устя однак, не доїхавши до с.Устя зупинилися біля річки, зупинитися сказав третій. Всі троє вийшли з машини і пішли в сторону кладки, було темно. Пасажирів не було близько 20-25 хв.. Повернулися тільки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 і сказали їхати в с.Липівку. Запитався де третій і ОСОБА_9 відповів не пам`ятає як чи пішов рибалити чи втік в село. Поїздка тривала 2 год. Розраховувався ОСОБА_8 .. Було видно, що вживали алкоголь. На третього під час поїздки ніхто не тиснув, він почувався вільно. Пізніше дзвонив ОСОБА_9 і казав, щоб нікому нічого не казав. За поїздку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показала, що 29.11.11р. подзвонив ОСОБА_8 і питав номер телефону ОСОБА_17 і попросив попрати його речі. Речі були в кульку, а вони були в квартирі ОСОБА_28 . Серед речей були кросівки і дві пари штанів. Штани були зачухані і грязні. Знає, що чорні штани і кросівки належали ОСОБА_8 , а класичні штани ОСОБА_9 .. На кросівках була кров. Вона повернувшись запитала в ОСОБА_8 за кров, на що той відповів, щоб вона не переживала і ОСОБА_9 сказав в присутності ОСОБА_8 , що " ОСОБА_29 " нема і не буде. ОСОБА_10 кликали "Кузею". ОСОБА_30 в подальшому вже 30.11.11р. пізно пішов додому, а ОСОБА_8 з її дозволу залишився в неї. В подальшому вона зрозуміла що ОСОБА_10 вбили ОСОБА_9 і ОСОБА_8 .. На наступний день під вечір речі забрав ОСОБА_9 і казав мовчати бо має дітей і може не повернутися, заяву не писала. Вона подзвонила ОСОБА_31 , дружині ОСОБА_10 .. Також подзвонила в міліцію і повідомила про все. Працівники міліції в присутності ОСОБА_19 кричали на неї. Чітко деталей не пам`ятає. Однак, дійсно прибув наряд міліції, ОСОБА_19 кричав на неї, потім ОСОБА_30 погрожував. Була перелякана і ствердила, що була в стані сп`яніння.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 показав, що на час вчинення злочину працював начальником спецвідділу ТУМ і по телефону 102 зателефонувала особа жіночої статі і повідомила, що пропала людина. Прибувши на місце зайшли до даної особи, щоб вияснити дані, це була ОСОБА_33 , яка відмовилася писати заяву і була в неадекватному стані, було чути різкий запах алкоголю, пояснити нічого не могла, до квартири не пустила. Через 4 дні дружина загиблого написала заяву. Всі дії проходили вночі. Прізвищ і дат не пам`ятає. Горіна казала, що в зникненні винен ОСОБА_8 .. Дзвонив до батька ОСОБА_19 , який повідомив що син вдома.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 показав, що працює водолазом і дійсно був виклик про утоплення на ріці Зубра Миколаївського району. Труп знайшли за 70м. від місця де їм вказали. Знайшли тіло де руки і ноги були зв`язані дротом. Берег крутий, глибина 1-3 м. був водоворот, швидкість течії середня. Тіло може плисти під водою 8 год. поки не спливе. Тіло попало в затор, під коряги і застряло за містком. Руки були зв`язані точно, а щодо зв`язаних ніг на уточнююче запитання чітко не пам`ятає, бо минуло багато часу. Дріт був в ізоляції. Тіло перетягли на інший берег правий і починали шукати з лівого. Ширина ріки до 10м.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 показав, що працює водолазом і в грудні 2011 року їм наказали виїхати на р. ОСОБА_36 . Вказали де шукати тіло. За містком до 10м. знайшов тіло, на яке наткнувся ногою. Руки були зв`язані дротом, чітко яким не пам`ятає і воно почало трохи розкладатися. Тіло зачіпається за коряги коли твердне.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_37 показала, що загиблий був її рідним братом. 29.11.2011р. дзвонив ОСОБА_8 і запитав де в с.Устя стадіон бо має зустріч з братом і вона повідомила де. На другий день було в ОСОБА_38 де остання розповіла їй про свої підозри і сказала, що їй погрожували і 30.11.2011р. вона телефонувала до ОСОБА_8 і питала де брат. Горін булі настрашена, трохи випивша але адекватна.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що є рідним братом загиблого. Дійсно випили в ОСОБА_8 віскі. Знає, що вбили брата, обіцяли відкупити віскі. Приїзджав ОСОБА_39 і кричав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_40 показала, що загиблий є її шваґром, і всі вони є друзі. 30.11.2011р. з квартири ОСОБА_22 виходив ОСОБА_41 і ОСОБА_42 . Про все їй розповіла ОСОБА_22 . Дійсно приїзджали працівники міліції і говорили на підвищених тонах. Зі слів ОСОБА_22 їй і дитині погорожували.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_43 показав, що під час вчинення злочину працював слідчим. Розслідування справи почав після затримання виконавши вимоги КПК, передав справу до суду. Про скарги захисників нічого не відомо. Розслідував справі на підставі постанови прокурора.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_44 показав, що на час розслідування справи працював старшим слідчим з особливо важливих справ УВС. Виїхав в м.Миколаїв для надання допомоги в розслідуванні справи. Під час проведення оперативних заходів йому повідомили, що в Миколаївському РВ є особи, які останні спілкувалися з загиблим. Першим спілкувалися з ОСОБА_8 . Відомо, що була явка з повинною. Таксист повідомив, що їхало три особи, повернулося дві особи. Розслідування справи запам`яталося тим, що завдяки ОСОБА_8 вдалося встановити місце знаходження трупа, руки якого були зв`язані тим самим дротом, що був в квартирі. ОСОБА_8 визнав свою вину, аналогічні покази потім дав ОСОБА_9 .. Все це чітко пам`ятає оскільки, де був труп вказав вбивця і поснив, як специфічно були зв`язані руки.Під час розслідування жодного тиску на обвинувачених не було. ОСОБА_19 пояснював, що все це відбулося випадково, він його вдарив і ОСОБА_17 впав, але потім згадав, що в нього були зв`язані руки. Рішення про затримання приймали без участі захисника однак, ст.63 Конституції України була роз`яснена. Про наявність захисника не було відомо. Відомо, що труп попав в круговерт за містком і його затиснуло в ямі і зачепився за коріння. Хто зв`язував руки чітко не може пригадати однак, повідомив що обвинувачені діяли чітко і злагоджено як під час вчинення злочину так і після його вчинення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_45 показав, що на час вчинення злочину працював начальником ГУ ПВС. ОСОБА_8 повідомив про обставини злочину і йому було запропоновано скласти явку з повинною про що велася відео зйомка. На час написання явки труп не був знайдений, але в явці було чітко вказано його місцезнаходження і вказано, що руки були зв`язані. Насильство над ОСОБА_8 ніхто не вчиняв, скарг не було, його оцінювали як міліціонера і хотіли розібратися.

Згідно висновку експерта №105/11 від 10.01.2012р., (Т.3 а.с.4) дослідженого в судовому засідання вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 , виявлено синці в лівій орбітальній ділянці, на верхній повіці правого ока; крововиливи на слизовій оболонці верхньої і нижньої губ. Вказані пошкодження виникли незадовго до смерті від дії тупих предметів. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_10 , виявлено алкоголь в кількості 0,97 промілле. Смерть ОСОБА_10 , наступила від механічної асфіксії внаслідок втоплення в воді.

Також винність обвинувачених доводиться дослідженими письмовими доказами зокрема:

-протоколом додаткового огляду місця події від 05.12.2011р., (Т.1 а.с.25-30) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що в квартирі АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_46 , в коридорі з дерев`яного крісла з поліетиленовою оббивкою, з якого було вилучено змив речовини бурого кольору, з поверхні арки в приміщенні коридору також було вилучено змив речовини бурого кольору; з дверей кімнати №2 було вилучено змив речовини бурого кольору; з дверей кладочки вилучено змив речовини бурого кольору; з полички з каменю було вилучено змив речовини буро кольору; з кам`яної стінки біля дзеркала в коридорі було вилучено змив речовини бурого кольору;
-протоколом огляду місця події від 05.12.2011р., (Т.1 а.с.33-39) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що в квартирі АДРЕСА_5 , за місцем проживання ОСОБА_9 , було виявлено та вилучено спортивні штати із написом «Adidas» та кросівки «Reebok», які зі слів ОСОБА_9 , належали його товаришеві ОСОБА_8 , і ці речі він забрав з квартири ОСОБА_38 , 30.11.2011р., після того як вона їх випрала;
-протоколом огляду місця події від 06.12.2011р., (Т.1. а.с.106-111) дослідженого в судовому засіданні, що предметом огляду був транспортний засіб марки «Шевроле Авео» номерний знак НОМЕР_1 ;
-протоколом відтворення обстановки та обставин події з використанням відеозапису від 06.12.2011р., (Т.1 а.с.116-122), з якого вбачається, що свідок ОСОБА_13 , показав, що 29.11.2011р., приблизно о 18 год. Наконечний, приїхавши автомобілем до під`їзду будинку в с. Липівка Миколаївського району, забрав ОСОБА_26 , ОСОБА_47 та невідомого йому чоловік. Вони сіли в автомобіль та направились в с. Дроговиж Миколаївського району. Приїхавши в с. Дроговиж, «Кузя» сказав йому розвернутись та їхати в сторону с. Устя до річки Дністер. Так, не доїхавши до с. Устя, вони зупинились біля невеликої річки біля якої був місток. Там, втрьох ( ОСОБА_23 , ОСОБА_16 та ОСОБА_48 ) вийшли з автомобіля та пішли в сторону містка. Через 25 хв., вони повернулись тільки двоє, і на запитання ОСОБА_13 , де ОСОБА_48 , ОСОБА_23 йому відповів, що хай вчиться плавати та рахує рибок. Тоді вони сіли в машину та повернулись в с. Липівку;
-протоколом огляду місця події від 07.12.2011р., (Т.1 а.с.177-187) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що на території Дроговизької сільської ради на відстані 120м., від дороги, поблизу комбінату ВАТ «Миколаївцемент», під металевим містком, який проходить через р. Зубра, на правій стороні від стежки було виявлено труп, верхні кінцівки якого знаходились за спиною та кисті рук були зв`язані тонким більєвим шнуром, який являє собою стальний трос, багатожильний, із пластиковою ізоляцією;
-протоколом обшуку від 21.01.2012р., (Т.1. а.с.76) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що в квартирі АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_46 , було виявлено та вилучено шнур, загальною довжиною 9 м., в ізоляції з металевим осердям;
-висновком експерта №3017/2011 від 23.12.2011р., (Т.3 а.с.7) дослідженого в судовому засіданні, з якого встановлено, що судово-медичний діагноз смерті ОСОБА_10 , є утоплення у воді;
-висновком експерта №3566/2011-т від 14.12.2011р., (Т.3 а.с.8) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається що в крові ОСОБА_10 , виявлено етиловий спирт у кількості: в крові 0,97 промілле, в сечі 1,62 промілле;
-висновком експерта №1034/2011-ім від 12.12.2011р., (Т.3 а.с.10-11) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що кров від тр. ОСОБА_10 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти а за ізосерологічною системою АВ0;
-висновком експерта №222/11 від 09.12.2011р., (Т.3 а.с.17) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що у ОСОБА_8 , мається синець на тильній поверхні правої кисті, який утворився в межах 6-ти днів від дії тупого предмету або при ударі об тупий предмет;
-протоколом виїмки від 03.01.2012р., (Т.3 а.с.49) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що в приміщенні моргу Новороздільської лікарні вилучено одежу потерпілого ОСОБА_10 , і стальний дріт в ізоляції;
-висновком експерта №15/2012-ім від 20.01.2012р., (Т.3 а.с.55-59) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що на одежі ОСОБА_10 , виявлено кров. Видову належність крові встановити не представилось можливим;
-протоколом виїмки від 07.12.2011р., (Т.3 а.с.73) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що в ОСОБА_49 , було одяг ОСОБА_9 ;
-висновком експерта №1055/2011-ім від 11.01.2012р., (Т.3 а.с.108-112) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що в слідах на марлевих тампонах зі змивами речовини, вилучених з квартири ОСОБА_8 , виявлена кров, однак групової належності встановити неможливо.
-актом №11 від 11.01.2012р., стаціонарної комплексної судової психіатрично-наркологічної експертизи (Т.3 а.с.123-125), дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_8 , хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, можу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними;
-актом №18 від 25.01.2012р., стаціонарної комплексної судової психіатрично-наркологічної експертизи (Т.3 а.с.135-136), дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_9 , хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, можу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними;
-постановою про визнання речовими доказами та прилучення до справи речових доказів (Т.3 а.с.140-141) дослідженого в судовому засіданні, з якої вбачається, що до кримінальної справи було долучено одяг ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , мопу від швабри, стальний багатожильний трос в ізоляції жовтого кольору, два пластикові стаканчики, конверти із вмістом РБК та визнано речовими доказами;
-Світлокопіями ОСОБА_10 , наданими потерпілою ОСОБА_50 , (Т.6 а.с.104-107), дослідженими в судовому засіданні;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.11.2014р., (Т.6, а.с.135-139) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_51 , показав обставини які відбулись 29.11.2011р., та вказав, що зав`язавши руки ОСОБА_17 він відійшов від нього. В подальшому він почув якись шорох та повернувшись на місце де стояв ОСОБА_17 , його там вже не було. Він подумав, що так як ОСОБА_17 проживав недалеко, то він міг перейти річку та піти додому. В подальшому вони із ОСОБА_52 сіли в машину та поїхали в смт. Липівку.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 02.12.2014р., (Т.6 а.с. 145-147), дослідженого в судовому засідання, в якому свідок ОСОБА_35 , вказав де саме ним з ОСОБА_53 , було виявлено тіло ОСОБА_17 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 02.12.2014р., (Т.6 а.с. 151-153), дослідженого в судовому засідання, в якому свідок ОСОБА_34 , вказав де саме ним з ОСОБА_35 , було виявлено тіло Лозинського;

-висновком експерта №161/14 від 27.11.2014р., (Т.6 а.с.160-165) дослідженого в судовому засіданні, яким підтверджено дані висвітлені в висновку судово-медичної експертизи №105/11 від 10.01.2012р.

- висновком експерта №162/14 від 27.11.2014р., (Т.6 а.с.169-170) дослідженого в судовому засіданні, яким підтверджено дані висвітлені в висновку судово-медичної експертизи №222/11 від 09.12.2011р.

-Інформацією Львівського регіонального центру з гідрометеорології про погодні умови впродовж 29.11.2011р. 07.12.2011р.(Т.6 а.с.171) дослідженого в судовому засіданні;
-Інформацією Львівського обласного управління водних ресурсів щодо річки Зубра (Т.6 а.с.174), дослідженого в судовому засіданні.
- актом №829 від 18.12.2014р., судово-психіатричного експерта (Т.9 а.с.5-7), дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_8 , хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, можу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними;
-актом №830 від 18.12.2014р., судово-психіатричного експерта (Т.9 а.с.12-14), дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_9 , хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, можу усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними;
-протоколом огляду (т-7 а.с.174) встановлено, що в 29.11.2011р. в період з 16.06 до 20.49 ОСОБА_9 не здійснював вихідних дзвінків та не приймав вхідних дзвінків.

Оглянуті в судовому засіданні відеозаписи, як позначено на відеокасетах, явки з повинною ОСОБА_19 , допит підозрюваного ОСОБА_30 , №1 відтворення з водієм таксі, №2 відтворення з водієм таксі та протоколи різноманітних слідчих дій, які вчинені після допиту ОСОБА_8 в якості свідка 06.12.2011р., в ході якого він вказав, що працює БМОП "Беркут" міліціонер суд визнає дані докази у відповідності до ст.86 КПК України як недопустимі і які не можуть бути використані при прийнятті рішення і на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення оскільки, вони здобуті в порушення вимог КПК України, розслідування проводилося неналежними органом.
Оцінюючи всі інші здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу ст. 370 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного доведена.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , правильно кваліфіковано органом досудового слідства за п.12 ч.2 ст.115 КК України, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили умисне вбивство, тобто протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_10 , за попередньою змовою групою осіб за обставин, викладених у вироку.

Суд не бере до уваги твердження захисту про те, що органом досудового слідства не доведено умислу обвинувачених на вбивство потерпілого, вважає такі непереконливими, виходячи з наступного.

Відповідно до закону (ст.ст.24, 115 КК України) для обвинувачення в умисному вбивстві необхідно встановити, що винна особа, вчиняючи протиправні дії, передбачала настання смерті потерпілого і внаслідок цих дій бажала чи свідомо припускала настання такого наслідку.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» передбачено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Суд вважає, що умисел на вбивство потерпілого виник в обвинувачених під час того, коли потерпілий відмовився вказати хто мав на меті відкрити сейф.

Про наявність у обвинувачених прямого умислу на вбивство потерпілого свідчать зокрема, спосіб вбивства де ОСОБА_8 заздалегідь взяв більєвий шнур з дому і в подальшому, вночі, зв`язавши потерпілому руки за спиною, зіштовхнули останнього у річку, а також поведінка обвинувачених, які виконавши усі дії, які вважали за необхідне для доведення злочину до кінця, після вчинення злочину з метою приховати сліди вчиненого злочину, звернулась за допомогою до ОСОБА_38 , яка на прохання ОСОБА_8 випрала речі у великій кількості прального порошку з метою знищити сліди крові, які були на одязі, і в подальшому погрожували як свідку ОСОБА_54 так і ОСОБА_55 , щоб ті нікому не розповідали про відомі їм обставини.

Суд також вважає, що ОСОБА_9 з метою заперечення своєї вини у вбивстві потерпілого вказав, що не був біля містка на р.Зубра під час того, коли ОСОБА_8 пішов туди з потерпілим оскільки, розмовляв по телефону з матір`ю однак, згідно протоколу огляду (т-7 а.с.174) встановлено, що в 29.11.2011р. в період з 16.06 до 20.49 ОСОБА_9 не здійснював вихідних дзвінків та не приймав вхідних дзвінків, що свідчить про те, що він був безпосередньо присутній під час вбивства потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченим по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує, що життя людини, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, а в ст. 27 Основного Закону наголошується, що кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, вину у вчиненні злочину визнав частково, частково відшкодував заподіяну потерпілій шкоду і батьки продовжують відшкодовувати завдану шкоду, визнав позовні вимоги, пом`якшуючою обставиною суд визнає сприяння слідству у відшуканні трупа потерпілого, обтяжуючих обставин судом не встановлено, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції п.12. ч.2 ст. 115 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, вину у вчиненні злочину не визнав, не визнав позовні вимоги, пом`якшуючих чи обтяжуючих обставин судом не встановлено, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції п.12. ч.2 ст. 115 КК України.

Суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочину, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, судом достовірно встановлено, що саме обвинуваченими заподіяно моральну шкоду потерпілій, а тому цивільний позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Враховуючи що потерпіла цивільний позивач до теперішнього часу отримує моральні страждання, тому суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинувачених, суд виходить із вимог ст.ст. 23,1187 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду №4 від 31 березня 1995 року N4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду потерпілому цивільному позивачу, ступінь вини відповідача, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань цивільного позивача та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, непоправність втрати і неможливість поновити попереднє становище, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, і наслідків, що наступили, той факт що потерпіла безповоротно втратила чоловіка, а також враховуючи дані про особу обвинувачених та їх майновий стан, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на користь потерпілої цивільного ОСОБА_50 , моральну шкоду в сумі 200000 грн. Ця сума, враховуючи особу обвинувачених і характер її дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

В задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 100000 грн. слід відмовити за недоведеністю Також слід відмовити в задоволенні позову в частині стягнення матеріальних збитків за поховання оскільки, жодних доказів щодо понесення таких витрат суду не надано.

Керуючись ст.ст. 370,371,374 КПК України суд, -

засудив:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді 10 (десяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі
Запобіжний захід ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силі залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання (Т-1, а.с.156), з 22 год. 15 хв. 06 грудня 2011 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 06 грудня 2011р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту затримання (Т-1, а.с.141), з 23 год. 45 хв. 06 грудня 2011 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 06 грудня 2011р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: штани ОСОБА_9 , які знаходяться при справі повернути ОСОБА_9 ..
Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_56 моральну шкоду в сумі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_56 до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди в сумі 100000 (сто тисяч) грн. та матеріальної шкоди в сумі 5000 грн. відмовити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб, шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3