УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2016 року колегія суддів Марганецького міського суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1

суддях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Марганець кримінальне провадження № 0000777 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

В провадженні Марганецького міського суду Дніпропетровської області знаходиться на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою до 60 днів, мотивуючи наявністю ризиків, а саме, переховування від суду, перешкоджання розгляду кримінального провадження, про що свідчить також невизнання ним свої вини у вчиненні злочинів, продовження злочинної діяльності, оскільки є не знята та непогашена судимість, тяжкістю покарання. У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 просив відмовити.
Представник потерпілої ОСОБА_12 просив задовольнити клопотання прокурора, а у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник заявили клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, на домашній арешт. У задоволенні клопотання прокурора просили відмовити.
Заслухавши думку учасників судового засідання, враховуючи той факт, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, має перевагу над принципом поваги до свободи особистості, колегія суддів приходить до наступного висновку.
За змістом ч.2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
При вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Колегія суддів вважає, що з моменту взяття обвинуваченому ОСОБА_10 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Оцінюючи тяжкість вчинених злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, суд враховує їх ступінь суспільної небезпечності в конкретних умовах місця і часу, а також той факт, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_10 та тяжкості інкримінованого йому діяння, вік та стан його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі за станом здоров`я, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, так як злочин спричинив загибель людини, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 331 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 про зміну обвинуваченому ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді триманння під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 травня 2016 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час оскарження судового рішення в апеляційному порядку.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та надіслати начальнику слідчого ізолятору № 3 м.Дніпропетровська.

ГОЛОВУЮЧА ОСОБА_15

СУДДІ ОСОБА_16

ОСОБА_17

Оригінал ухвали.