Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 26 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання Зото ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні відновлене кримінальне провадження за № 0000302 за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитрова Донецької області, раніше судимого за вироком Ворошиловського районного суду м. Донецька

від 16 липня 2013 року за ч. 2 ст. 186 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3

ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК,

в с т а н о в и л а:

За вироком Димитровського міського суду Донецької області

від 16 жовтня 2013 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК на строк 4 роки, а також за ч. 3 ст. 357 КК до покарання у виді арешту на строк 2 місяці. На підставі статей 70, 72 КК ОСОБА_6 за сукупністю злочинів визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вирішено питання про долю речових доказів.
За цим же вироком місцевого суду засуджено також ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , однак судове рішення щодо останніх в апеляційному порядку не оскаржувалося, як не оскаржується і в касаційному порядку.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7

у м. Димитрові Донецької області вчинили ряд крадіжок за таких обставин:
на початку лютого 2013 року у вечірній час (точної дати та часу не встановлено) з корисливих мотивів проникли до будинку

АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали належне ОСОБА_10 майно на загальну суму 10 930 грн;
у період із 18 до 23 лютого 2013 року у вечірній час (точної дати
та часу не встановлено) з корисливих мотивів проникли до будинку

АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрали належне ОСОБА_11 майно на загальну суму 1480 грн. Крім того, за цих же обставин намагалися умисно повторно таємно викрасти належне ОСОБА_11 майно на загальну суму 2110 грн, але з причин, що не залежали від їх волі свій злочинний намір до кінця не довели, оскільки не змогли самостійно винести майно;
у ніч на 25лютого 2013 року (точного часу не встановлено)

з корисливих мотивів проникли до приміщення другого навчального корпусу, а згодом до першого навчального корпусу Загальноосвітньої школи-інтернатуІ-ІІ ступенів Димитровської міської ради Донецької області (вул. Лізи Чайкіної, 32), звідки повторно таємно викрали належне загальноосвітній школі-інтернатумайно на загальну суму 39 635 грн, а також належне ОСОБА_12 майно на загальну суму 200 грн.
того ж дня за вказаних обставинпроникли до кабінету директора вищевказаного закладу, звідки таємно викрали паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий на імяОСОБА_13 .
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На думку прокурора, апеляційний суд, всупереч вимогам кримінального процесуального закону за наявності клопотання засудженого ОСОБА_6 про його присутність під час розгляду апеляційної скарги останнього, не забезпечив його участь внаслідок чого істотно порушив його право на захист.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який вважав, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону і просив залишити без задоволення касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 401 КПК обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.
Доведеності винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні епізодів злочинної діяльності, кримінально-правової оцінки його дій за ч. 3 ст. 185 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряє, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржуються.
Посилання у касаційній скарзі прокурора на істотне порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 , колегія суддів вважає необґрунтованими.
Як убачається з відновлених матеріалів втраченого кримінального провадження, не погоджуючись із вироком місцевого суду, 11 листопада

2014 року засуджений ОСОБА_6 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 було направлено на розгляд до апеляційного суду Донецької області, а самого засудженого 05 січня 2014 року було етаповано зі слідчого ізолятора м. Артемівська до слідчого ізолятора м. Донецька для участі в судовому засіданні апеляційного суду.
В подальшому у зв`язку з ускладненням внутрішньополітичної ситуації в країні будівлю апеляційного суду Донецької області було захоплено незаконними воєнізованими формуваннями, а кримінальне провадження втрачено.
Відповідно до розпорядження Голови ВССУ апеляційний суд Донецької області відновив роботу 26 травня 2015 року в приміщенні по

АДРЕСА_3 .
Згідно даних картотеки обліку наявності та вибуття засуджених, які утримуються під вартою в Артемівській установі виконання покарань УДПт СУ в Донецькій області, 05 листопада 2014 року засуджений ОСОБА_6 вибув до Донецького слідчого ізолятора й до Артемівського слідчого ізолятора не повертався. В матеріалах провадження відсутні будь-які оригінали документів, що підтверджують бажання засудженого ОСОБА_6 брати участь у судовому засіданні апеляційного суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційний суд, розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 за його відсутності, враховуючи також і ситуацію, що склалася на вказаній території України, не порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Окрім того, прокурор відділу прокуратури Донецької області

ОСОБА_14 подала до суду апеляційної інстанції клопотання, де, вважаючи, що вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 є законним та обгрунтованим, просила розглядати апеляційну скаргу засудженого без її участі.
Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовною підставою для скасування судового рішення

у кримінальному провадженні, не встановлено.
Керуючись статтями 376,434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 22 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3