№ 1-м/760/126/16
№ 760/9788/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року Cолом`янський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Фащівка, Перевальського р-ну, Луганської області, маючого незакінчену вищу освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Володарського районного суду м. Брянська від 13.01.2015 за ч. 3 ст. 229.1 ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -

ВСТАНОВИВ:
До Солом`янського районного суду м. Києва 30.05.2016 року надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Володарського районного суду м. Брянська від 13.01.2015 стосовно засудженого ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Як вбачається з даного клопотання та додатків до нього ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 229.1, ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, а саме: незаконне придбання, зберігання, перевезення без мети збуту наркотичних засобів у великому розмірі; незаконне переміщення через митний кордон наркотичних засобів у великому розмірі.

Так, відповідно до вироку Володарського районного суду м. Брянська від 13.01.2015 злочини ОСОБА_5 вчинені при наступних обставинах: « 5 октября 2014 года, ОСОБА_5 , находясь в зале ожидания железнодорожного вокзала станции «Киев» Украины, путем находки, незаконно приобрел для личного употребления 0,773 гр. смеси, в состав которой входит тетрогидроканнабинол, являющийся наркотическим средством, а исходя из постановления Правительства РФ от 1 октября 2012 года № 1002 «Об утверждении значительного, крупного и особо крупного размеров наркотических средств и психотропных веществ, а также значительного, крупного и особо крупного размера для растений, содержащих наркотические средства или психотропные вещества, либо их частей, содержащих наркотические средства или психотропные вещества для целей ст. ст. 228, 228.1, 229 и 229.1 УК РФ» указанное количество наркотического средства относится к крупному размеру, которое незаконно хранил без цели сбыта при себе в полимерном пакете, упакованном в полимерный сверток.

5 октября 2014 года ОСОБА_5 , взяв с собой вышеуказанное наркотическое средство в крупном размере, на станции «Киев» произвел посадку в поезд № 56 сообщением «Хмельницкий - Москва» в вагон № 08, на место № 34, и следуя 5-6 октября 2014 года указанным железнодорожным транспортом от станци «Киев» Украины до станции «Брянск - Орловский» РФ и далее, он незаконно хранил и перевозил без цели сбыта наркотическое средство в крупном размере - 0,773 гр. смеси, в состав которой входит тетрогидроканнабинол, как по территории Украини так и по территории России, сокрыв его от таможенного контроля в помещении туалета под умывальником, расположенного с некотловой стороны вагона № 08, таким образом, 6 октября 2014 года наркотическое средство в крупном размере 0,773 гр. смеси, в состав которой входит тетрогидроканнабинол, ОСОБА_5 нарушение требований ст. ст. 179-181, 353, 356 Таможенного кодекса Таможенного союза незаконно переместил через таможенную границу Таможенного союза рамках ЕврАзЭС с территории Украины на территорию РФ на железнодорожном таможенном переходе «Суземка» с не декларированием и сокрытием о таможенного контроля. 6 октября 2014 года в 07 час. 53 мин. на железнодорожной станции «Брянск - Орловский» Володарского района гор. Брянска при проведении таможенного контроля поезда данное количество наркотического средства был обнаружено инспектором Брянской таможни.

В пути следования, после прохождения таможенного контроля, после отправления поезда от железнодорожной станции «Брянск- Орловский» РозлуцкийА.И. зашел в туалет, расположенный с некотловой стороны вагона №08 вышеуказанного поезда, из-под умывальника достал ранее спрятанный им полимерный сверток с наркотическим средством, который положил в боковой правый карман шорт, одетых на нем, после чего вернулся на свое посадочное место №34 вагона №08, где в дальнейшем наркотическое средство в крупном размере незаконно хранил и перевозил без цели сбыта, и где оно 6 октября 2014 года, в период времени с 08 час. 20 мин. до 08 час. 50 мин. у последнего было обнаружено и изъято сотрудником Брянского ЛО МВД России на транспорте».

Вироком Володарського районного суду м. Брянська від 13.01.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 229.1, ч.2 ст. 228 КК РФ і призначено покарання за ч.3 ст.229.1 КК РФ із застосуванням ст.64 КК РФ у виді 2-х років позбавлення волі без штрафу і обмеження волі, за ч.2 ст.228 КК РФ із застосуванням ст.64 КК РФ у виді 2-х років позбавлення волі без штрафу і обмеження волі. На підставі ч.3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання у виді 2/Двох років шести місяців/ позбавлення волі без штрафу та обмеження волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Строк покарання обчислюється з 13 січня 2015 року, в строк відбутого покарання зараховано час перебування під вартою з 06.10.2014 року по 12.01.2015 року.

У судове засідання представник Міністерства юстиції України не прибув, про час, день, місяць, рік і місце розгляду клопотання повідомлений належний чином, шляхом вручення повідомлення про виклик уповноваженій особі. У самому клопотанні міститься прохання про розгляд клопотання без участі представника.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував щодо розгляду клопотання за відсутності представника Міністерства юстиції України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд даного клопотання за відсутності представника Міністерства юстиції України.

У судовому засіданні прокурор клопотання Міністерства юстиції України підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора, ретельно дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку про те, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970, які ратифіковані Україною 22.09.1995 та 26.09.2002 відповідно.

Згідно із ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.

Згідно із п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Разом з цим, положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.

Положеннями ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

Міністерством юстиції України питання про передачу громадянина України ОСОБА_4 , засудженого вироком Володарського районного суду м. Брянська від 13.01.2015, для відбування покарання в Україні погоджено з Міністерством юстиції Російської Федерації.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього ОСОБА_4 є громадянином України та відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 виданого Перевальським РВГУМВС України в Луганській області 23.06.2009 року, останнім місцем його реєстрації в Україні є АДРЕСА_1 .

Згідно із заяви ОСОБА_4 він має бажання не відбутий строк покарання відбувати на території України.

З тексту ч.2 ст. 228 КК РФ, на якій ґрунтується вирок Володарського районного суду м. Брянська від 13.01.2015 вбачається, що незаконне придбання, зберігання та перевозка без мети збуту наркотичних засобів у великому розмірі, карається позбавлення волі на строк від трьох до десяти років зі штрафом у розмірі до п`ятисот тисяч рублів, або у розмірі заробітної плати та іншого доходу засудженого за період до трьох років або без такого з обмеженням волі на строк до одного року чи без такого.

Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту у великих розмірах. Санкція даної частини ст. 309 КК України передбачає позбавлення волі від двох до п`яти років.

З тексту ч.3 ст. 229.1 КК РФ на якій ґрунтується вирок Володарського районного суду м. Брянська від 13.01.2015 вбачається, що незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в межах ЄВРАзАС наркотичних засобів у великому розмірі, карається позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років зі штрафом у розмірі до одного мільйону рублів або у розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого з обмеженням волі до двох років чи без такого.

Відповідно до положень Кримінального Кодексу України дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 305 КК України як контрабанда наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів або фальсифікованих лікарських засобів, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю у великих розмірах. Санкція даної частини ст. 305 КК України передбачає позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна.

З тексту вироку Володарського районного суду м. Брянська від 13.01.2015 також вбачається, що при призначенні покарання застосовано ст. 64 КК РФ яка передбачає призначення покарання більш м`якого, чим передбаченого за даний злочин.

Відповідно до положень ст. 69 Кримінального Кодексу України передбачено призначення покарання більш м`якого, ніж передбаченого законом.

Згідно вироку Володарського районного суду м. Брянська від 13.01.2015 при призначенні покарання ОСОБА_4 застосовано ч.3 ст.69 КК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі без штрафу і без обмеження волі.

Відповідно до положень ст. 70 ч.1 Кримінального Кодексу України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточно покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

На підставі наведеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ч. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970, ст.ст. 6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983, ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 7, 121 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 603, 606, 609, 614 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України задовольнити.

Вирок Володарського районного суду м. Брянська від 13.01.2015, яким громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 229.1 КК РФ та ч. 2 ст.228 КК РФ із застосуванням ст. 64, ч.3 ст.69 КК РФ до двох років шести місяців позбавлення волі без штрафу і без обмеження волі привести у відповідність із законодавством України.

Визначити, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 при продовженні відбування покарання на території України, повинен відбувати покарання за злочини, передбачені ч.2 ст. 305, ч. 2 ст. 309 КК України у виді Двох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 13.01.2015 року. В строк відбування покарання зарахувати час перебування під вартою з 06.10.2014 року по 12.01.2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1