Ухвала
іменем україни

25 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001621, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 19 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн 00 коп., без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 2630 грн 74 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 залишено без розгляду та роз`яснено право пред`являти його в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 19 травня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, що в свою чергу потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого засудженим злочину, оскільки вважає, що ОСОБА_6 вчинив злочин умисно, та просить призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Посилається при цьому на неповноту й однобічність досудового розслідування та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення апеляційним судом при розгляді апеляцій вимог ст. 419 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він 24 липня 2013 року близько 15 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «DAEWOO», модель «Nexia 1.5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі з боку с. Богданка у напрямку міста Шостка Сумської області, порушуючи вимоги пунктів 13.1, 13.3, 14.2 в) Правил дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху для обгону автомобіля та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Заслухавши доповідь суді, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 порушує питання про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_6 у касаційному порядку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та однобічністю і неповнотою судового розгляду. Проте ці обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій і їм була дана належна оцінка. Відповідно до ст. 438 КПК України вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Вина засудженого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у встановленому законом порядку доказами, які досліджувалися судом. Так, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувачення, визнане судом доведеним, показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дані протоколу огляду місця ДТП від 24 липня 2013 року, дані протоколів огляду транспортних засобів, дані протоколу проведення слідчого експерименту від 9 серпня 2013 року, які узгоджуються між собою, та інші докази по справі, які суд дослідив відповідно до вимог процесуального закону.

Зазначені обставини органами досудового слідства і судом були встановлені з належною повнотою.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції вважає, що за встановлених судом фактичних обставин дії засудженого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно. Підстав вважати, що ОСОБА_6 вчинив злочин умисно, не встановлено.

Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи ОСОБА_6 покарання, врахував і обґрунтовано визначив ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, наслідки вчиненого, дані про його особу, який раніше не судимий, позитивні характеристики. До обставин, що пом`якшують покарання, віднесено повне визнання засудженим вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткову вину потерпілого у виникненні ДТП та відсутність обтяжуючих покарання обставин і обґрунтовано застосовано ст. 69 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення ним нових злочинів та є домірним скоєному.
Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни або скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги потерпілого немає.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 19 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3