Ухвала
іменем україни
02 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого

ОСОБА_4 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 22 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 22 вересня 2016 року задоволено клопотання ОСОБА_4 , яким йому зараховано строк попереднього ув`язнення в період з 17 липня 2006 року по 08 травня 2007 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 21 лютого 2007 року.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року апеляційну скаргу повернуто засудженому ОСОБА_4 у зв`язку із пропуском ним строку на апеляційне оскарження.
Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України з конституційною скаргою, у якій фактично порушує питання зарахування йому у строк відбування покарання за вироком суду від 03 жовтня 2006 року час перебування у слідчому ізоляторі у іншому кримінальному провадженні й стверджує, що строк на апеляційне оскарження він не пропустив.
Перевіривши цю скаргу й додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту ухвали Березанського міського суду Київської області від 22 вересня 2016 року вбачається, що розгляд його заяви про зарахування у строк покарання час перебування під вартою за вироком суду Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 21 лютого 2007 року, яким його було засуджено за ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, 70, 71 КК України, відбувся за його участю.
За твердженням заявника (це зазначено у його скарзі) апеляційну скаргу на це судове рішення він подав 03 жовтня 2016 року, тобто після закінчення встановленого законом терміну на подачу апеляційної скарги (7 днів з моменту оголошення).
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням зацікавленої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Оскільки апеляційну скаргу засуджений ОСОБА_4 подав з пропуском встановленого законом строку, клопотання про поновлення такого строку не порушував, тому апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 399 КПК України ухвала апеляційного суду, якою повернуто апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 не позбавляє права засудженого на підставі ст. 117 КПК України звернутися повторно з апеляційною скаргою та вмотивованим клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року,колегія суддів
у х в а л и л а:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Березанського міського суду Київської області від 22 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року. Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3