Апеляційний суд міста Києва
№ Справа № 11-кп/796/524/2015 Головуючий в суді І-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 4 ст. 358 КК Доповідач: ОСОБА_2
У х в а л а
Іменем України

01 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0008560 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 24.12.2014 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта вища, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді 1 рокуобмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до вступу вироку в закону силу, обраний у виді особистого зобов`язання.

За цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що 05.11.2013 року, приблизно о 17 годині 20 хвилин, умисно, з метою використання завідомо підробленого документа, що видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи і який надає права або звільняє від обов`язків, використав завідомо підроблений документ при наступних обставинах.

05.11.2013 року, приблизно о 17 годині 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на вул. Шевченка, 38, в м/р Жуляни м. Києва, після зупинки автомобіля марки «Ranger-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , яким він керував, на вимогу працівників ДПС ДАІ ГУ МВС України в м.Києві надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який був ними перевірений по базі «АІС» і за результатами перевірки виявилось, що вищевказаний номерний знак не відповідає даному автомобілю.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_7 з метою уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 121-1 КпАП України надав співробітникам ДПС ДАІ ГУ МВС України в м.Києві посвідчення серії НОМЕР_2 працівника міліції на своє ім' я, яке у нього було вилучено.

Згідно висновку експерта № 494/тдд від 28.11.2013 року бланк посвідчення працівника міліції серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я « ОСОБА_7 », не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України (а.с. 102-104 т.1).

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у відповідності до ст. 284, 417 КПК України.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник вказує, що вирок суду є незаконним,оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам та доказам, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, а сам вирок ґрунтується на доказах, які не можуть жодним чином бути належним, допустимим та достовірним доказом в розумінні ст. ст. 84, 85, 86, 87, 95, 96 КПК України та ст. 62 Конституції України.

Крім того захисник наголошує на тому, що покази свідка ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не відповідають дійсності в частині місця та часу затримання ОСОБА_7 , так як роздруківкою мобільного оператора «Київстар», яка була отримана з урахуванням норм ст. 62 Конституції України, підтверджується що о 17:51 ці свідки були ще на вул. Заболотного, тобто за адресою проживання одного з працівників ДПС, а тому затримання ОСОБА_7 відбувалося за відсутності як працівників міліції у формі так і відсутності службових автомобілів міліції та суперечать показам свідків ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_14 ,

Також, апелянт наголошує, що показання свідка ОСОБА_15 , слідчого СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, оскільки правової підстави його перебування на місці затримання ОСОБА_7 та проведення слідчих дій не витримує критики внаслідок порушення принципів територіальності, а сам свідок при складанні протоколу не бачив хто поклав посвідчення працівника міліції на протокол під час його складання.

Серед іншого захисник звертає увагу на той факт, що при проведенні слідчої дії ОМП та складанні відповідного протоколу сам ОСОБА_7 був відсутній, про що повідомляли свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , що підтверджує незаконне позбавлення права ОСОБА_7 вільно пересуватися, не будучи затриманим, та незаконності складеного протоколу ОМП від 05 листопада 2013 року, що на думку апелянта свідчить про фабрикування кримінального провадження, бо ні працівників УДАІ не було при затриманні, ні ОСОБА_7 при огляді автомобіля, ніякого повідомлення про кримінальне правопорушення, ні законних підстав перебування СОГ Печерського РУГУ МВС України в м. Києві в с. Жуляни Солом`янського району м. Києва.

Заслухавши доповідь судді, захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_18 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 обвинувачується в використанні завідомо підробного документа.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині того, що покази свідка ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не відповідають дійсності а саме, місця та часу затримання ОСОБА_7 посилаючись при цьому на роздруківку мобільного оператора «Київстар», що свідки о 17:51 були на вул. Заболотного колегія суддів не приймає до уваги, так як, вулиці на яких за роздруківкою знаходилися вказані співробітники міліції знаходяться поруч, і час руху з них до місця затримання складає декілька хвилин.

Однак, як вбачається, сам обвинувачений не заперечував, що дійсно о 17-20 год. він був затриманий по вул.. Шевченка 38 в с. Жуляни в м. Києві співробітниками міліції в автомобілі «Ranger-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , та пояснив що даний автомобіль знаходився у нього в ремонті.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дослідивши покази свідків ОСОБА_10 , інспектора ДПС дав їм належну оцінку, а саме, що він разом з інспектором ДПС ОСОБА_12 відпрацьовуючи інформацію відносно автомобілів, що перебувають в угоні, 05 11 2013 р. о 17-20 год. по вул.. Шевченка 38 в с. Жуляни в м. Києві зупинили автомобіль «Ranger-Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , та під час перевірки встановили, до надане ОСОБА_7 свідоцтво про реєстрацію не відповідає номерам вказаного автомобіля. Після чого обвинувачений пред`явив їм посвідчення співробітника міліції. Як було встановлено та не заперечував сам обвинувачений, він раніше працював органах внутрішніх справ, але звільнився.

Допитані інші свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , підтвердили той факт, що дійсно ОСОБА_7 передавав співробітникам міліції посвідчення співробітника міліції під час проведення слідчих дій. У суду немає підстав не довіряти вказаним свідкам, так як вони є послідовними та відповідають матеріалам справи.

Крім того, суд першої інстанції, як на підтвердження даного посилається на висновок експерта № 494 від 28.11.2013 року, який підтверджує, що бланк посвідчення працівника міліції серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я « ОСОБА_7 », з його фотокарткою та анкетними даними, не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України (а.с. 102-104 т.1).

Тобто посилання обвинуваченого та його захисту на той факт, що співробітники міліції умисно сфальсифікували кримінальне провадження, суд першої інстанції вірно відкинув, при цьому пославшись на встановлені факти, висновок експертизи, протокол огляду місця події, яким дана належна оцінка, та зроблено вірний висновок, про винність обвинуваченого саме у використанні завідомо підробного документа.

Посилання захисту на факт, що без дозволу власника співробітники міліції проникли до автомобіля обвинуваченого та провели в ньому обшук не відповідає дійсності так як сам обвинувачений не заперечував, що надав співробітникам міліції технічний паспорт на автомобіль. Про те що він надав також посвідчення співробітника міліції вказали свідки, про що також вказав захист в своєму виступі «свідки підтвердили пред`явлення обвинуваченим посвідчення», однак не вказали з якою метою це було здійснено ОСОБА_7 «Виступ адвоката ОСОБА_9 в дебатах».

Як вірно зазначив суд першої інстанції, допитані свідки зі сторони захисту не бачили та не були присутні про проведенні слідчо-оперативних дій а тому і не можуть підтвердити або спростувати той факт, що ОСОБА_7 надавав посвідчення співробітникам міліції.

При призначенні покарання судом враховано вимоги ст.. 65 КК України, та призначено покарання яке є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 55 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як засудженим так і іншими особами.
На підставі викладеного, враховуючи, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , беручи до уваги, що в ході апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено підстави для скасування вироку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414 КПК України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 24.12.2014 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України залишити без змін.

Судді:

_________________ ________________ ________________