АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 27 квітня 2016 року, апеляційні скарги ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року, відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Саратові, Російської Федерації, громадянин Російської Федерації,

розшукується, правоохоронними органами Російської Федерації (надалі РФ) для притягнення до кримінальної відповідальності,

за участю: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 та застосовано екстрадиційний арешт до громадянина РФ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з утриманням його в Київському слідчому ізоляторі до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу і фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, однак на строк не більше дванадцяти місяців, починаючи з моменту затримання 28 лютого 2016 року.

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначає, про наявність ризиків, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо ухилення від компетентних органів як України, так і іноземної держави.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 подали, (кожен окремо) апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу.
При цьому, ОСОБА_5 просить змінити йому міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та покласти на нього відповідні обов`язків. В обґрунтування апеляційних вимог, зазначає, що правоохоронні органи РФ безпідставно обвинувачують його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ, а справа відносно нього повністю сфабрикована.
В свою чергу, захисник ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування екстрадиційного арешту щодо громадянина РФ ОСОБА_5 , мотивуючи це тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки слідчий суддя в порушення вимог ст. 29 КПК України, судовий розгляд клопотання прокурора, яке було складено на українській мові, розглядав на російській мові, так як в судове засідання не був забезпечений перекладач. Разом з тим, вказує, що прокурором, в свою чергу, клопотання про застосування екстрадиційного арешту, також не було перекладено ОСОБА_5 на його рідну мову, а лише вручено на українській мові, чим грубо порушено право останнього на захист. Крім того, апелянт звертає увагу, що органами прокуратури до суду України не була надана документація про пред`явлення обвинувачення ОСОБА_5 , а саме належних завірених копій по кримінальному провадженню Російської Федерації про його дійсну причетність до скоєного, а лише копії які є аналогами тих, що подавалися до суду при тимчасовому затриманні, які належним чином не оформлені. Водночас, сторона захисту зазначає про поганий стан здоров`я ОСОБА_5 , який являється інвалідом другої групи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 і його захисника, які, кожен окремо, підтримали свою апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, 28 лютого 2016 року працівниками ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту «Бориспіль» затримано громадянина РФ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розшукується правоохоронними органами РФ за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2016 року відповідно до вимог ст. 583 КПК України до ОСОБА_5 застосовано тимчасовий арешт троком на 40 діб та поміщено до Київського СІЗО.
Генеральною прокуратурою України отримано запит Генеральної прокуратури РФ про видачу ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_5 , Генеральна прокуратура України відповідно до ст. 587 КПК України доручила прокуратурі Київської області.
У ході екстрадиційної перевірки встановлено, що в провадженні слідчої частини слідчого управління Управління Міністерства внутрішніх справ РФ в м. Саратові знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ.
Постановою слідчого відділу по розслідуванню злочинів на території обслуговування відділу поліції № 2 в складі УМВС Росії СУ УМВС Росії у місті Саратові від 03 квітня 2013 року, слідчим майором юстиції ОСОБА_9 , було пред`явлене обвинувачення про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 159 КК РФ., що відповідає ч. 4 ст. 190 КК України та є особливо тяжким.
Постановою судді Кіровського районного суду м. Саратова РФ від 30 жовтня 2013 року громадянину РФ ОСОБА_5 змінено запобіжний захід з підписки про невиїзд на поміщення під варту строком на 2 (два) місяці.
Відповідно до постанови про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук від 01 листопада 2013 року винесеної старшим оперуповноваженим ОКД ОВД по РЛ УУР ГУ МВС Росії у Саратовській області майором поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук з метою арешту та подальшої екстрадиції до РФ.

Інкримінований ОСОБА_5 злочин за законодавством України кваліфікується за ст. ч. 4 ст. 190 КК України і є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком понад один рік.

05 квітня 2016 року заступник прокурора Київської області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) до громадянина РФ ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року клопотання заступника прокурора було задоволено та щодо ОСОБА_5 застосовано екстрадиційний арешт до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам РФ на строк не більше 12 місяців, починаючи з моменту затримання, а саме з 22 год. 10 хв. 28 лютого 2016 року.

Застосовуючи екстрадиційний арешт, слідчий суддя виходив з того, що існують ризики, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо ухилення від компетентних органів як України, так і іноземної держави.

Виходячи з того, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався норм КПК України, міжнародно-правових актів, Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року, а також враховуючи обставини встановлені в ухвалі слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області про застосування до затриманого тимчасового арешту від 01 березня 2016 року, то колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_5 екстрадиційного арешту, а тому доводи апеляційних скарг про незаконність рішення слідчого судді слід визнати непереконливими.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що до клопотання про екстрадиційний арешт не було надано належно завірених копій документів є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження, з яких вбачається, що всі копії матеріалів у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, були прошиті, пронумеровані та завірені відповідною печаткою ( а.п. 32).
Не вбачається, в даному конкретному випадку, достатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді і твердження захисника про порушення права ОСОБА_5 на захист, оскільки слідчий суддя, в порушення вимог ст. 29 КПК України, судовий розгляд клопотання прокурора, яке було складено на українській мові, розглядав на російській мові, так як в судове засідання не був забезпечений перекладач, оскільки за таких обставин не можна визнати, що були порушені права ОСОБА_5 на захист.
Підстав для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) у відношенні ОСОБА_5 , колегія суддів не встановила.

Разом з тим, постановивши законне та обґрунтоване рішення щодо застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, в даному конкретному випадку, залишив поза увагою вимоги ч. 1 ст. 197, ч. 6 ст. 584 КПК України та не вказав, строку дії вказаного обмеження відносно громадянина РФ ОСОБА_5 , що є, на думку колегії суддів, порушенням вимог кримінального процесуального закону. Оскільки виходячи зі змісту вказаних статей КПК України, строк тримання особи під вартою відповідає строку дії ухвали слідчого судді й не може перевищувати шістдесяти днів. Він обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання, - з моменту затримання. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею. Однак, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичну передачу, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Частини 11 та 12 ст. 584 КПК передбачають, що перевірку наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення у межах строку екстрадиційного арешту покладено на слідчого суддю, у межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою:
1) за клопотанням прокурора - не рідше одного разу на два місяці;
2) за скаргою особи, до якої застосовано екстрадиційний арешт, або її захисника чи законного представника - не частіше одного разу на місяць.

Відповідно до статті 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.
Ніхто не може бути арештований або утримуватися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Слідчий суддя не в повній мірі дотримався вказаних вимог Закону, та прийняв рішення, яке порушує право ОСОБА_5 на свободу та особисту недоторканість.

Наведені обставини свідчать про істотне порушення слідчим суддею норм кримінального процесуального закону, оскільки суперечать встановленим нормам Закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді, якою застосовано екстрадиційний арешт до ОСОБА_5 , з утриманням його в Київському слідчому ізоляторі до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу і фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, однак на строк не більше 12 місяців, без встановлення строків дії не відповідає положенням Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та КПК України, що слугує підставою для її скасування, а тому доводи апеляційних скарг в цій частині є слушними, на підставі чого його апеляція підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню. При цьому колегія суддів погоджується та враховує доводи захисника про порушення як заступником прокурора Київської області, так і слідчим суддею вимог ст. 29 КПК України, яка передбачає, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 422, 584 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року, якою задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 та застосовано екстрадиційний арешт до громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з утриманням його в Київському слідчому ізоляторі до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу і фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, однак на строк не більше 12 місяців, відраховуючи з часу затримання 22 год. 10 хв. 28 лютого 2016 року, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 задовольнити частково та застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційного арешту), з утриманням його в Київському слідчому ізоляторі до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу і фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, однак на строк не більше 12 місяців, відраховуючи з часу затримання 22 год. 10 хв. 28 лютого 2016 року.

Встановити строк дії ухвали 60 днів, а саме до 22 години 10 хвилин 03 червня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_11

Справа №11-сс/796/1311/2016 Категорія : ст.584 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1