АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/1334/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/681/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 31 серпня 2016 року в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лабушне Кодимського району Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого
- 27 квітня 2012 року Кодимським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання строком на три роки,
- 16 квітня 2013 року Кодимським районним судом Одеської області за ст. 185 ч.3, 71 КК України до 4 років п`яти місяців позбавлення волі, відбуває покарання в ВК №45
на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
представник ВК № 45 ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Вироком Кодимського районного суду Одеської області від 16 квітня 2013 року ОСОБА_6 засуджений за ст.185 ч.3, ст.71 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Малинівського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з моменту його затримання, тобто 16 квітня 2013 року по 09 липня 2013 року, тобто по день набрання чинності вироком суду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі.
04 липня 2016 року на адресу Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання (а.с.1).
Ухвалою Софіївського районного Дніпропетровської областівід 27 липня 2016 року в задоволенні вищезазначеного клопотання засудженому було відмовлено (а.с.17).

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на ті обставини, що ОСОБА_6 відбуває покарання за ч.3 ст.185 КК України, на час звернення до суду з клопотанням він відбув 2/3 строку призначеного покарання. І за наявної в матеріалах справи інформації щодо засудженого ОСОБА_6 суд дійшов висновку, що останній своїм ставленням до праці та поведінкою не довів своє виправлення, а тому суд не знайшов підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що він фактично відбув дві третини строку покарання, має заохочення, всі стягнення погашені. Крім того суд першої інстанції не взяв до уваги стан його здоров`я.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання, застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнити його від відбування призначеного вироком суду покарання.

При апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Представник ВК №45 в судовому засіданні при апеляційному розгляді заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи засудженого ОСОБА_6 щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення колегія суддів вважає необґрунтованими.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

На підставі закону умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, оскільки таке звільнення є правом, а не обов`язком суду.

При цьому, суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого ним злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Колегія суддів в процесі підготовки до розгляду справи, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 , встановила, що засуджений не довів свого виправлення, тому погоджується із рішенням суду про те, що незважаючи на відбуття двох третин строку покарання, призначеного за умисний тяжкий злочин, він не довів свого виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 , суд першої інстанції послався на те, що з 07 червня 2016 року відбуває покарання в Софіївській виправній колонії №45, під час перебування в Софіївській виправній колонії засуджений характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має, встановлені вимоги режиму відбування покарання виконує під контролем адміністрації, не залучений до робіт на виробництві колонії за станом здоров`я, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів якими користується, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в їх роботі.

З витягу із протоколу засідання комісії Одеської виправної колонії №14 від 30 березня 2016 року вбачається, що комісією відмовлено в застосуванні заохочувальної норми ст.81 КК України, вину у скоєному визнає, але належної оцінки скоєному не надає.

З цим висновком колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи, даним про особу і поведінку засудженого ОСОБА_6 під час відбуття ним призначеного покарання.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 є необґрунтованими, та підстав для скасування чи зміни судового рішення, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Кодимського районного суду Одеської області від 16 квітня 2013 року, яким його засуджено за ч.3 ст.185, 71 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення рішення суду, а обвинуваченим який тримається під вартою з моменту отримання копії рішення.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4