АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

11-кп/796/925/2016 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
18 квітня 2016 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_3 , на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, щодо ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 роки.
22 березня 2016 року виконуючим обов`язкикерівника Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_3 на вказаний вирок подано апеляційну скаргу, яка ухвалою судді Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року залишена без руху з мотивів невідповідності апеляції вимогам ст. 396 КПК України.
15 квітня 2016 року перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_3 на виконання ухвали судді Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року подав до Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу.
Перевіривши апеляційну скаргу прокурора, суддя-доповідач встановив, що апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги відповідно до вказівок, які містились в ухвалі судді Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року про залишення буз руху апеляційної скарги прокурора.
Так, в ухвалі судді Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року про залишення без руху апеляційної скарги прокурора ОСОБА_3 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року щодо ОСОБА_4 , окрім іншого, було вказано на те, що в апеляції прокурора, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, відсутнє клопотання про дослідження доказів в судовому засіданні апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі, поданій 15 квітня 2016 року, також відсутнє клопотання про дослідження доказів. При цьому в апеляції прокурор ОСОБА_3 вказує на те, що клопотання про дослідження доказів не заявлялось, оскільки кримінальне провадження розглядалось в суді першої інстанції у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та докази не досліджувались.
З такою позицією апелянта погодитись не можна з огляду на таке.
Так, в апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з висновками суду щодо призначення ОСОБА_4 покарання та звільнення його від відбування покарання, просить апеляційний суд скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та постановити новий вирок, з призначенням більш суворого, на думку апелянта, покарання.
При цьому прокурор вказує на неправильну, на його думку, оцінку судом першої інстанції певних обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого, а також неврахування судом першої інстанції обставин, які могли вплинути на підстави призначення обвинуваченому покарання та звільнення від відбування покарання.
Отже, прокурор заперечуючи висновки, викладені у вироку суду першої інстанції, пропонує суду апеляційної інстанції дати іншу оцінку, зокрема, доказам, які містять дані про особу обвинуваченого, у порівнянні з оцінкою, яка була дана судом першої інстанції.
Суддя-доповідач апеляційного суду, звертаючи увагу на необхідність дотримання судом апеляційної інстанції засади безпосередності дослідження доказів при розгляді провадження, вважає, що для повного з`ясування обставин провадження щодо підстав для призначення покарання обвинуваченому та звільнення особи від відбування покарання, а також для об`єктивного вирішення питань, порушених в апеляції прокурора, в судовому засіданні апеляційної інстанції необхідно дослідити докази, які містять дані про особу обвинуваченого.
Така позиція сформована в рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а також міститься в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2016 року у справі № 5-249 кс 15.
Для дотримання судом апеляційної інстанції вимог принципу безпосередності дослідження доказів при розгляді провадження особи, які подають апеляційні скарги, мусять заявляти клопотання про дослідження доказів щодо обставин, які заперечуються в апеляційних скаргах, оскільки це є елементом визначення меж апеляційного розгляду провадження в апеляційному суді.
Отже, прокурор, прохаючи про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання та постановлення нового вироку апеляційним судом, зобов`язаний заявити клопотання про дослідження в судовому засіданні апеляційної інстанції доказів, які містять дані про особу обвинуваченого.
Про необхідність включення до апеляційної скарги прокурора на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року щодо ОСОБА_4 клопотання про дослідження доказів було вказано в ухвалі судді Апеляційного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року про залишення без руху апеляційної скарги прокурора, проте прокурор такої вказівки не виконав.
Якщо особа в установлений строк не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, то згідно з п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК Україниапеляційна скарга повертається особі, яка її подала.

З огляду на викладене, вважаю, що апеляційна скарга першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_3 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року, щодо ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя-доповідач, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_3 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України, повернути особі, яка її подала.

Ухвала про повернення апеляційної скарги може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_2