Іллінецький районний суд Вінницької області
В И Р О К

ІМЯМ УКРАЇНИ

6 лютого 2012 року Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мотрука М.І.

при секретарі Мозоль Л.І.

за участю прокурора Струся О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Василівка Іллінецького району Вінницької області, жителька смт. Дашів, вулиця Пушкіна №11, Іллінецького району Вінницької області, громадянки України, українка, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої-,

по ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 працюючи на посаді вихователя Дашівської спеціальної загальноосвітньої школи інтернат Іллінецького району, Вінницької області, що в смт. Дашів, Іллінецького району, 17 жовтня 2011 року, близько 17 години 00 хвилин, знаходячись в приміщенні їдальні даної школи, під час вживання їжі учнями помітила, як учениця 9 «А» класу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ущипнула ученицю 7 «Б» класу ОСОБА_3 та підійшовши до них, зробила зауваження ОСОБА_2 на яке остання не відреагувала. Будучи цим обуреною, ОСОБА_1, усвідомлюючи те, що неповнолітня ОСОБА_2 не може чинити їй опір, намагаючись морально зламати останню, щоб вплинути в майбутньому на неї та на її дії, умисно нанесла неповнолітній ОСОБА_2 два удари долонею руки по обличчю, в наслідок чого їй заподіяний фізичний біль. В цей час коли неповнолітня ОСОБА_2 підвелась із-за столу намагаючись вийти то ОСОБА_1, продовжуючи свої протиправні дії, схопила її рукою за коси і сильно потягнула до себе, знову причиняючи неповнолітній ОСОБА_2 фізичний біль, принижуючи своїми діями останню. Коли ОСОБА_2, намагалася вийти з приміщення їдальні, ОСОБА_1, продовжуючи свої неправомірні дії, направлені на завдання фізичного страждання та морального приниження неповнолітньої ОСОБА_2, наздогнала її та умисно нанесла удар ногою в область таза і міцно схопивши її за ліву руку, силоміць завела за спину потерпілої та вивела її з приміщення їдальні до приміщення коридору.

Будучи допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину в вчиненому нею злочині передбаченому ч.1 ст. 126 КК України визнала повністю та показала, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 - 11, Іллінецького району, Вінницької області. В жовтні 2011 року вона працювала вихователем Дашівської спеціальної школи інтернат смт. Дашів та під її підпорядкуванням знаходились учні 7 та 9 «Б» класів даної школи. Так, 17 жовтня 2011 року, близько 12 години вона знаходилась на своєму робочому місці та проводила уроки з учнями. Цього ж дня, близько 17 години вона повела своїх учнів 7 та 9 «Б» класів в їдальню школи, де перебували учні інших класів в тому числі учениця 9 «А» класу ОСОБА_2. З дорослих в столовій перебували психолог ОСОБА_4. Цього самого часу коли її учні виходили з приміщення їдальні в коридор то вона почула крик ОСОБА_3 учениці ІНФОРМАЦІЯ_5, оскільки це була її учениця та помітила, що ОСОБА_2 взявши рукою за нижню частину плеча ОСОБА_3 стискала його від болю ОСОБА_3 плакала та кричала. На її зауваження «припинити дані дії» ОСОБА_2 не реагувала і вона підійшла до ОСОБА_2 знову зробивши її зауваження, щоб вона відпустила ОСОБА_3, що вона і зробила. Після чого, вона знову ОСОБА_2 сказала, що чому вона не звернулась до неї, як до вихователя ОСОБА_3, із-за даного конфлікту, але ОСОБА_2 щось сказала образливе в її сторону, що саме вона не памятає, і вона взяла рукою за руку ОСОБА_2 та витягнула її за столу, після чого нанесла її долонею руки два удари по обличчі, потім сказала їй, щоб вона пішла разом з нею до її вихователя ОСОБА_5, але ОСОБА_2 не хотіла нікуди йти та впиралась, після чого вона її взяла рукою за її коси та почала тягнути на себе, але коли відпустила то відразу ж вдарила ОСОБА_2 ногою в район її тазу, після чого своїми руками заламала її ліву руку за спину та утримувала її в такому положенні оскільки вона хотіла силою завести ОСОБА_2 до виховательки, тому що вона впиралась але вона відразу ж її в приміщенні коридору їдальні відпустила зрозумівши, що вона робить щось не правильно. В приміщенні їдальні знаходився психолог ОСОБА_4 яка лише спостерігала за вище вказаним і нічого не зробила за для того щоб припинити її дії. Після даної ситуації вона підійшла до ОСОБА_5 та розповіла що саме сталось і потім розповіла завучу шкоди про даний випадок. В ОСОБА_2 вона привселюдно просила вибачення за свою поведінку та за те що сталось. Після даної події я разом з ОСОБА_5 водили ОСОБА_2 в ізолятор для надання медичної допомоги. В скоєному чисто сердечно розкаюється, запевняє суд, що такого більше ніколи вчиняти не буде, просить суд суворо її не карати.

Оскільки підсудна ОСОБА_1 визнала себе повністю винною в інкримінованому їй злочині, погоджується з зібраними доказами по справі, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти розгляду справи за скороченою судовою процедурою, відповідно до ст. 299 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків.

Крім повного визнання своєї вини підсудною у скоєні злочину, її вина також підтверджується і іншими матеріалами кримінальної справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в ході судового засідання, а саме: письмовим зверненням начальника у справах сім»ї та молоді про те, що в Дашівській спеціалізованій ЗОШ 1-2 ступенів інтернаті вихователь ОСОБА_1 17 жовтня 2011 року жорстоко побила ученицю 9 класу ОСОБА_2 (а.с. 6), протоколом огляду місця події від 21.12.2011 року. (а.с.44-45).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудної ОСОБА_1 доведена повністю, дії підсудної ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ст.126 ч.1 КК України, як умисне завдання побоїв та інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Призначаючи підсудній міру покарання, суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання, як помякшуючі обставини щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання в ході судового слідства не встановленні. Враховуючи обставини справи, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної, в їх сукупності, та обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудної можливе без її ізоляції від суспільства, і вважає за можливе, ОСОБА_1 призначити міру покарання, передбачену санкцією ч.1ст.126 КК України у виді штрафу.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України суд-,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєні злочину, передбаченого ч.1ст.126 КК України і призначити їй покарання по ст.126 ч.1 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписка про невиїзд.

Апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб після його проголошення, через Іллінецький районний суд.

Головуючий: