АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/6/16 Справа № 703/702/13-к Категорія: п.п.12,13 ч.2 ст.115,ч.1 ст.263 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

адвокатів - ОСОБА_7 та ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_9 та ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги прокурора ОСОБА_11 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_12 з доповненнями до неї на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_13

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, раніше неодноразово судимого, -

засуджено:

- за п. 12 ч.2 ст. 115 КК України на 13 років позбавлення волі;

- за п. 13 ч.2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточно до покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення призначеним покаранням менш суворішого покарання, згідно вироку Шполянського районного суду Черкаської області від 15 лютого 2007 року, остаточно визначено засудженому ОСОБА_9 до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Строк відбування цього покарання вирішено рахувати з 13 серпня 2011 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

ОСОБА_14

ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, гр. України, в силу ст. 89 КК України не судимого, -

засуджено:

- за п.12ч.2ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з 08 вересня 2011 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.

Окрім того, із засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в солідарному порядку стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_15 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_16 30000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь НДЕКЦ УМВС України в Черкаській області 28425, 60 грн. судових витрат за проведення судових експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь Державного НДЕКЦ МВС України 6091,20 грн. судових витрат за проведення експертиз.

Вирішена доля речових доказів.

Вивчивши матеріали кримінальної справи, -

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винними та засуджено за те, що в кінці лютого 2007 року у вечірній час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в приміщенні жилого будинку АДРЕСА_1 , за попередньою змовою, на грунті раптово виниклих особистих неприязнених відносин до ОСОБА_17 , маючи умисел, направлений на вчинення умисного вбивства останнього, повалили його на підлогу та вчинили умисне вбивство, а саме: умисно нанесли йому чисельні удари руками і ногами, а також дерев`яною палицею в життєво важливі органи голові та тулубу, внаслідок чого заподіяли ОСОБА_17 тілесні ушкодження від яких останній помер на місці пригоди.

Виявивши, що ОСОБА_17 помер, з метою укриття скоєного злочину та його слідів, а також ухилення від кримінальної відповідальності, скинули труп останнього у вигрібну яму туалету на території вказаного домоволодіння.

08 вересня 2011 року співробітниками міліції на території вказаного домоволодіння в ході проведення огляду у вказаній ямі туалету було виявлено скелетований труп ОСОБА_17 . Встановити причину його смерті не представилось можливим через виражені гнилісні зміни та скелетування трупа.

ОСОБА_9 , наприкінці літа на початку осені 2007 року у вечірній час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території власного домоволодіння АДРЕСА_1 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, на грунті раптово виниклих неприязних відносин до свого знайомого ОСОБА_18 , маючи умисел, направлений на вчинення умисного вбивства останнього, сокирою умисно наніс йому удар в потиличну частину голови, а також чисельні удари по голові та тулубу, внаслідок чого ОСОБА_18 впав на землю. Після цього ОСОБА_19 перетягнув його до господарського приміщення вказаного домоволодіння, де останній внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень помер.

Наступного дня ОСОБА_9 , з метою укриття вчиненого ним злочину, знищення його слідів та ухилення від кримінальної відповідальності, заховав труп ОСОБА_18 у вигрібній ямі туалету на території цього ж домоволодіння.

17.08.2011 року співробітники міліції під час огляду виявили у цій вигрібній ямі туалету скелетований труп ОСОБА_18 , встановити причину смерті якого не представилось можливим із-за гнилісних змін трупа та його скелетування. Заодно, при судово-медичному дослідженні цього трупа були виявлені ушкодження на кістках у вигляді врубу потиличної кістки справа з переходом тріщин на основу черепа, який виник внаслідок дії знаряддя, що володіє властивостями гострого рубаю чого, травмуючи сила якого була направлена під гострим кутом до поверхні кістки в напрямку згори до низу, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, а також переломи нижньої щелепи в ділянці між 3 та 4 зубами справа та гілки нижньої щелепи зліва, переломи 8-11 ребер зліва, які виникли внаслідок дії тупих предметів та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Він же, 11 серпня 2011 року у вечірній час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків до власника вказаного житла ОСОБА_20 , маючи умисел, направлений на вчинення умисного вбивства останнього, схопив зі столу ножа та умисно наніс ним ОСОБА_20 ріжучий удар ножем по шиї, внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани шиї з ушкодженням судин шиї та передньої стінки гортані, яка супроводжувалась гострою зовнішньою кровотечею, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_20 помер на місці події.

Він же, 09 травня 2011 року близько 12 години, перебуваючи на території ТОВ ВП «Вторметал» по пров. Сагайдачного, 8 в м. Шпола Черкаської області незаконно придбав бойові припаси, а саме: випадково знайшов 29 патронів, які переніс до свого домоволодіння, де зберігав без передбаченого законом дозволу. 29 червня 2011 року незаконно переніс їх до території магазину «От и До», що біля жилого будинку АДРЕСА_3 , де його затримали працівники міліції і при особистому огляді виявили та вилучили у нього ці 29 патронів, які являються боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - 5,6 мм спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалювання, заводського виробництва СРСР, придатними для здійснення пострілів.

В поданих на вирок апеляціях:

- прокурор порушує питання про часткове скасування цього вироку щодо засудженого ОСОБА_10 із-за м`якості призначеного покарання та наступного постановлення нового вироку щодо нього з посиленням йому покарання за п.12 ч.2 ст. 115 КК України до 13 (тринадцяти) років позбавлення волі. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання, поряд з позбавленням волі, у виді довічного позбавлення волі. Шкоду потерпілим не відшкодував, вину не визнав та не розкаявся у скоєному злочині;

- засуджений ОСОБА_10 та доповненнях до неї ставить питання про скасування вироку із-за неповноти судового слідства, з наступним поверненням справи на новий судовий розгляд до цього ж місцевого суду. На обґрунтування своїх вимог він посилається на те, що цей вирок винесено на припущеннях, неправильного застосування кримінально процесуального закону, невідповідності вироку фактичним обставинам справи. Під час досудового слідства до нього були застосовані незаконні методи, працівники міліції його били та погрожували фізичним насильством. Внаслідок цього він оговорив себе та ОСОБА_9 у причетності до умисного вбивства потерпілого ОСОБА_17 ;

- засуджений ОСОБА_9 в апеляції та доповненнях до неї порушує питання про скасування вироку з аналогічних підстав, з наступним направленням справи на додаткове розслідування або на новий судовий розгляд до цього ж місцевого суду. При цьому він посилається на те, що на досудовому слідстві оговорив себе у причетності до інкримінованих злочинів під фізичним примусом працівників міліції. Також вказує, що коли він разом з ОСОБА_21 били потерпілого ОСОБА_22 , то в них не було наміру його вбивати та не було попередньої домовленості.

Заслухавши доповідь головуючого-судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав свою апеляцію, засуджених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , їх захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які просили вирок суду, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, засудженого ОСОБА_9 до задоволення не підлягають, щодо апеляції ОСОБА_10 , то вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 323 КПК України (1960 року), вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у злочині, за який їх засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Дії ОСОБА_19 судом кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу; за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб та за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчиняла умисне вбивство.

Дії ОСОБА_21 судо кваліфіковано вірно за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані протоколу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі засуджених про неповноту, однобічність та необ`єктивність проведеного по ній досудового слідства та судового розгляду не ґрунтуються на матеріалах кримінальної справи.

Колегія суддів вважає, що немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях.

Доводи апеляцій підсудних про те, що вони злочини передбачені п.12,13 ч.2 ст.115 КК України не вчиняли, а матеріали кримінальної справи проти них сфабриковані, оскільки під тиском фізичного і психологічного тиску працівники міліції примушували їх оговорити себе та написати явки з повинною є безпідставними, оскільки протирічать матеріалам кримінальної справи та спростовуються доказами покладеними в основу обвинувачення визнаного судом доведеним.

Так, Смілянський міськрайонний суд Черкаської області 08.05.2013 року призначив перевірку фактів викладених обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . За результатами проведеної перевірки, слідчим прокуратури були прийняті рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністью в діях службових осіб Шполянського РВ УМВС України в Черкаській області складу кримінального правопорушення та дане рішення є чинним. (т.6а.с.246-247;248-249); (т.9 а.с.63-65).

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_19 та ОСОБА_21 в ході досудового розслідування визнавали свою вину у вчинененні інкримінованих їм злочинів та неодноразово давали послідовні, детальні покази щодо скоєного, повідомляли про подробиці скоєного, які могли бути відомі лише особі причетної до даних злочинів.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_23 , який в 2011 році працював оперуповноваженим карного розшуку, спілкувався з ОСОБА_19 , відбирав у нього пояснення по факту умисного вбивства ОСОБА_22 та оформив явку з повинною, яку той добровільно написав. Жодного тиску на нього не чинив. Під час спілкування з ОСОБА_19 останній був в нормальному стані і ніяких тілесних ушкоджень на ньому не було.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_24 , про те, що в 2011 році він займав посаду начальника карного розшуку Шполянського РВ і дійсно в 2011 році відбирав явку з повинною у ОСОБА_21 по вбивству ОСОБА_22 . ОСОБА_21 визнавав, що дане вбивство він скоїв разом з ОСОБА_19 . Лимар тоді також був затриманий за скоєння вбивства ОСОБА_25 . Власне, ОСОБА_19 і ОСОБА_21 тоді попали в поле зору міліції саме в зв`язку з вбивством ОСОБА_25 . А вже в ході слідства, після визнавальних показів ОСОБА_19 та ОСОБА_21 в туалеті у садибі ОСОБА_19 було знайдено рештки трупів ОСОБА_22 і ОСОБА_26 . Ніякого тиску на ОСОБА_21 він не чинив. Останній визнавав свою вину в убивстві ОСОБА_22 добровільно пояснював, що це вбивство він скоїв разом з ОСОБА_19 , який давав аналогічні показання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що скарги про застосування щодо обвинувачених працівниками міліції підсудні ОСОБА_19 та ОСОБА_21 почали подавати не під час проведення досудового слідства в 2011 році, а лише під час розгляду справи в суді, коли постало питання притягнення їх до відповідальності за скоєне та можливості призначення суворого покарання.

Крім того, колегія суддів вважає, що коли ОСОБА_19 та ОСОБА_21 повністю визнавали свою вину у вчиненні інкримінованих їм злочинах, всі слідчі дії, в тому числі і допити, відтворення обстановки і обставин події проводились з участю захисників.

Відповідно до даних акту амбулаторної судово психіатричної експертизи № 548 від 5.10.2011 року згідно якого ОСОБА_10 на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому дії (лютий 2007 року), ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки не виявляв і при збереженості у нього емоційно-вольової сфери, інтелекту, пам`яті, критичних і прогностичних функцій був здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_10 також не виявляє ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, недоумства,тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки, що свідчить про збереженість у нього здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_10 може правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них показання, брати участь у слідчих діях та судовому засіданні. Застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, ОСОБА_10 не потребує (а.с. 18, т.5).

Відповідно акту амбулаторної судово психіатричної експертизи № 472 від 7.09.2011 року про те, що ОСОБА_9 як на період часу до якого відносяться інкриміновані йому дії, так і в даний час виявляв і виявляє ознаки розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, постійною формою вживання та психопатизацією особистості дисоціально-збудливого типу, що враховуючи не психотичний рівень розладів на вказані періоди часу, в цілому помірність вираженості та компенсованість набутих психопатичних розладів, збереженість інтелекту, пам`яті, критичних і прогностичних функцій, відносно задовільний рівень соціалізації не позбавляло його у вказані проміжки часу та не позбавляє наданий час здатності усвідомлювати власні дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_9 може брати участь у слідчих діях та судовому засіданні. Застосування будь-яких примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України, ОСОБА_9 не потребує (а.с. 116, т. 3).

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи №21768/15-61 від 31.03.2016 року психологічні особливості комунікативного процесу допиту у якості

підозрюваного від 13.08.2011, відтворення обстановки та обставин події від

13.08.2011, 18.08.2011, 14.09.2011, характеризується наявністю психологічно

значимих умов, що відповідають психологічній специфіці реконструкції

подій. У ході вказаних слідчих дій, слідчим була надана можливість

ОСОБА_9 викладати покази у вільній розповіді, також була задана значна кількість

відкритих питань, що не мають активного випереджального характеру, та

стимулюють до змістовного розширення повідомлень у відповідності з

психологічною специфікою самої процедури слідчої дії. Комунікативна

технологія допиту та відтворення обстановки та обставин події є

психологічно узгодженою, впорядковує та стимулює активність

комунікативної діяльності ОСОБА_9 , та, у цілому, не має суттєвих ознак

психологічного впливу на останнього. При проведенні допиту у якості підозрюваного від 13.08.2011, відтворення обстановки та обставин події від 13.08.2011, 18.08.2011, 14.09.2011 із застосуванням відеозапису, в комунікативній поведінці ОСОБА_9 констатуються психологічні особливості, які є суперечливими та не дозволяють надати категоричний висновок щодо самостійного або несамостійного відтворення подій, що розслідуються за справою. Вказані протиріччя пов`язані з тим, що з боку слідчого були створені психологічно значимі умови для самостійного відтворення обставин та подій, але з боку ОСОБА_9 була відсутня ініціатива для надання розширених пояснень та відповідей на питання слідчого та інших учасників слідчих дій (т.9 а.с.27-38).

Відповідно висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи №21767/15-61 від 31.03.2016 року, переважна більшість питань які були задані в ході слідчих дій ОСОБА_10 були відкриті та вільні від сугестивної дії, що свідчить про те, що слідчим та іншими учасниками слідчої дії були створені психологічні умови, які сприяють наданню відповідей особою у широкому діапазоні та самостійного відтворення ОСОБА_10 подій, що розслідуються за справою. Таким чином, психологічні особливості комунікативного процесу відтворення обстановки та обставин події від 09.09.2011, проведеного із застосуванням відеозапису, в ході якого ОСОБА_10 відтворював події стосовно вбивства ОСОБА_17 , характеризується наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічній специфіці реконструкції подій. У ході вказаних слідчих дій, слідчим була надана можливість ОСОБА_10 викладати покази у вільній розповіді, також, була задана значна кількість відкритих питань, що не мають активного випереджального характеру, та стимулюють до змістовного розширення повідомлень у відповідності з психологічною специфікою самої процедури слідчої дії. Альтернативні питання за своїм змістом є уточнюючими, логічно й послідовно сформульовані вслід за попередніми повідомленнями ОСОБА_10 та суттєво не вплинули на процес реконструкції подій. Кількість питань сугестивного характеру є статистично мізерною. Сугестивні питання стосовно того, чи бачив підекспертний як у ОСОБА_17 випадали гроші, не вчинили сугестивного впливу. ОСОБА_10 однозначно відповів, що він не бачив як випадали гроші. Комунікативна технологія допиту й відтворення обстановки та обставин події є психологічно узгодженою, впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_10 , а також, у цілому, не має суттєвих ознак стороннього психологічного впливу на останнього. При проведенні відтворення обстановки та обставин події від 09.09.2011. із застосуванням відеозапису ОСОБА_10 за власною ініціативою вносить уточнення стосовно розміщення меблі в приміщенні на момент події, що розслідується. У ході слідчої дії ОСОБА_10 робить уточнення і доповнення до своїх показань, що не були ініційовані особою, яка проводила слідчі дії. Указані психологічні особливості в комунікативній поведінці ОСОБА_10 , властиві для самостійного відтворення подій, що розслідуються за справою ( т.9 а.с.47-53).

Мотивуючи висновки про винність ОСОБА_19 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, суд обгрунтовано послався на дані протоколів допиту в якості підозрюваного 13.08.2011 року; 19.08.2011 року в якості обвинуваченого, який в присутності захисника повністю визнавав свою вину в скоєнні умисного вбивства ОСОБА_25 та детально пояснював чому він його скоїв, а в ході відтворення обстановки і обставин події 13.08.2011 року на місці пригоди показав як саме вчинив даний злочин (а.с. 146-161, т.1). Під час допитів в якості обвинуваченого 18.08.2011 року (а.с. 7-16, т.2) Лимар давав визнавальні показання в присутності захисника по незаконному зберіганню боєприпасів та умисних вбивствах ОСОБА_26 та ОСОБА_25 . 9.09.2011 року (а.с. 119-121, т.4) по умисному вбивству ОСОБА_22 , а 26.12.2011 року - по незаконному зберіганню боєприпасів та умисному вбивстві ОСОБА_22 .

Мотивуючи висновки суду про винність ОСОБА_21 у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд обґрунтовано послався на дані протоколу від 9.09.2011 року, де він допитувався в якості підозрюваного (а.с. 95, т.4), під час очної ставки з ОСОБА_19 (а.с. 125, т.4), 27.12.2011 року в ході допиту в якості обвинуваченого (а.с. 177, т.5), при відтворенні обстановки і обставин події 9.09.2011 року (а.с. 130,т.4) в присутності захисника давав детальні показання з приводу умисного вбивства ОСОБА_22 та на місці пригоди пояснив і показав як саме даний злочин було скоєно.

Крім того вина ОСОБА_19 та ОСОБА_21 по епізоду умисного вбивства ОСОБА_22 в лютому 2007 році підтверджується:

- даними протоколу відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_19 від 14.09.2011 року в ході якого він добровільно вказав місце скоєння злочину, пояснив та показав як саме він з ОСОБА_21 в своєму будинку скоїли умисне вбивство ОСОБА_17 за те, що той безпідставно запідозрив його сожительку ОСОБА_27 в крадіжці наявних у нього грошей. Вбивали ОСОБА_17 кулаками, ногами та ніжкою від крісла наносячи йому численні удари по тулубу та голові. Після вбивства труп вкинули у вигрібну яму туалету, розташованого на території його власного будинковолодіння (т.4 а.с.161-180);

- даними протоколу відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_21 від 9.09.2011 рокув ході якого ОСОБА_21 також добровільно вказав місце скоєння злочину та показав як саме вони з ОСОБА_19 скоїли умисне вбивство ОСОБА_22 , а труп вкинули у вигрібну яму туалету розташованого на території будинковолодіння Лимаря (т.4 а.с.130-158);

З доданих до вказаних протоколів матеріалів відеозйомки видно, що як ОСОБА_19 так і ОСОБА_21 в спокійній обстановці, в присутності понятих, захисників, експертів та інших учасників слідчої дії детально показували і пояснювали свої дії по обставинах скоєння даного злочину в логічній послідовності, добровільно відповідали на поставлені запитання і робили це без будь-якого стороннього впливу на них.

- даними протоколу очної ставки між ОСОБА_19 та ОСОБА_21 від 9.09.2011 року під час проведення якої вказані особи в присутності захисників дали визнавальні показання та викрили один одного в умисному вбивстві ОСОБА_17 (т.4 а.с.125-128);

- показами свідка ОСОБА_28 , який суду пояснив, що він працює слідчим-криміналістом Черкаського обласного Управління МВС і проводив досудове слідство по даній кримінальній справі. В ході його проведення ОСОБА_19 та ОСОБА_21 визнали свою провину в скоєному і давали детальні показання. Всі слідчі дії з ним проводились з обов`язковою участю захисників. Оперативні працівники Шполянського РВ без його дозволу не мали права і можливості спілкуватись з його підслідними. Всі показання ОСОБА_19 та ОСОБА_21 перевірялись в ході досудового слідства і знайшли своє підтвердження. Зокрема, в ході відтворення обстановки і обставин події кожен з них детально розкрив механізм скоєних ними злочинів. Ніяких скарг на фізичне чи психічне насилля з боку працівників міліції вони ніколи не висловлювали. Ніяких тілесних ушкоджень ні у ОСОБА_19 ні у ОСОБА_21 в період досудового слідства не було;

- даними протоколу огляду місця події від 8.09.2011 року про те, що у вигрібній ямі туалету будинковолодіння № 74 по вул. Шевченка в м. Шпола належного ОСОБА_19 , було виявлено і вилучено скелетовані рештки трупа людини (т.3 а.с.247-249; т.4 а.с.1-21);

- даними протоколу явки з повинною ОСОБА_9 від 8.09.2011 року написаною ним власноручно, де він зізнається, що в лютому 2007 року він разом з ОСОБА_21 в своєму будинку скоїв умисне вбивство ОСОБА_17 (т.4 а.с.36);

- даними протоколу явки з повинною ОСОБА_10 від 8.09.2011 року, де він

також повідомляє про скоєння разом ОСОБА_19 умисного вбивства

ОСОБА_17 (т.4 а.с.40);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 113 А від 15.09.2011 року про те, що рештки скелетованого трупа, виявленого у вигрібній ямі туалету в будинковолодінні Лимаря, належать людині. Враховуючи розташування останків трупа у вигрібній ямі туалету, можливо судити, що після смерті труп переміщувався; (4 а.с.33; 88-89);

- даними висновку судової молекулярно - генетичної експертизи № 20-791 від 31.10.2011 року, згідно якого встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові ОСОБА_15 та вилучених в будинковолодіння ОСОБА_19 кісткових решток. Згідно результатів експертних досліджень ОСОБА_15 може бути біологічною матір`ю особи, кісткові решки якої були надані на дослідження. Ймовірність даної події складає 99.56 % (а.с. 139-154 т.3);

- показами потерпілої ОСОБА_15 (матері загиблого) про те, що її син ОСОБА_29 працював охоронцем на приватному підприємстві «Відродження» в м. Шпола. В кінці лютого 2007 року він пішов на роботу і додому більше не повернувся. Пізніше вона дізналась, що останки сина працівниками міліції були виявлені в туалеті будинковолодіння ОСОБА_19 . Останній добре знав її сина. Вважає, що саме ОСОБА_19 вбив її сина;

- показаннями свідка ОСОБА_30 , яка пояснила, що весною 2007 року, вона проживала разом з ОСОБА_19 в належному йому будинку в м. Шпола, Черкаської області, будучи його сожителькою. При цьому вказала, що був випадок, коли вона, ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у вказаному будинку розпивали спиртні напої, в ході випивки ОСОБА_22 став звинувачувати її в тому, що вона вкрала у нього гроші. В зв`язку з цим між ними виникла сварка. А коли вони всі стали роздягатися і лягати спати то виявилось, що гроші, які ніби-то у ОСОБА_22 вкрали, зберігаються у нього в носку. Це розізлило ОСОБА_19 і ОСОБА_21 , які напали на ОСОБА_22 і стали його бити кулаками по різних частинах тіла. Вона хотіла припинити це, але ОСОБА_19 вдарив її та вигнав з хати. Що відбувалось в хаті потім вона не бачила, оскільки пішла ночувати до знайомих, а додому повернулась лише через три дні;

- показами свідка ОСОБА_31 , який пояснив, що десь влітку 2011 року, він, ОСОБА_19 та ОСОБА_32 розпивали спиртні напої. Між ОСОБА_19 та ОСОБА_33 виникла сварка в ході якої ОСОБА_19 сказав ОСОБА_34 , що він вже двох вбив і може вбити і його. Тоді цим словам ОСОБА_19 він не надав особливого значення, але коли дізнався, що працівники міліції в туалеті у ОСОБА_19 виявили останки двох чоловіків, то зрозумів, що тоді ОСОБА_19 говорив правду;

- показами свідка ОСОБА_35 , який був присутнійм в якості понятого при проведенні відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_21 , який показував як він скоїв умисне вбивство свого знайомого ОСОБА_22 .. ОСОБА_21 все показував добровільно. Підозр щодо застосування до нього насилля не виникало, він вів себе абсолютно спокійно. Пояснення з приводу скоєного злочину давав детальні. Ніяких тілесних ушкоджень на ньому не було;

- показами свідка ОСОБА_36 , який пояснив, що був присутній в якості понятого при проведенні відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_19 під час якого він показував як скоїв вбивство ОСОБА_22 , а труп вкинув в яму туалету. При цьому ніхто ОСОБА_19 нічого не підказував, всі пояснення він давав добровільно без жодного примусу;

- показами свідка ОСОБА_37 про те, що він будучи членом слідчо-оперативної групи в 2011 році проводив допит ОСОБА_21 з приводу вбивства ОСОБА_22 . При цьому ОСОБА_21 визнавав свою вину в даному злочині. Ніякого тиску на нього при цьому ніхто не чинив;

Вина ОСОБА_19 по епізоду умисного вбивства ОСОБА_26 в кінці літа на початку осені 2007 року підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_16 (матері загиблого) про те, що її син

ОСОБА_38 останнім часом проживав в с. Топильне. Проте, він часто

бував і в ОСОБА_39 , оскільки працював водієм. Коли саме зник її син вона вже не

пам`ятає. Це було в 2007 році. Обох підсудних вона добре знає;

- даними явки з повинною ОСОБА_19 від 17.08.2011 року, де він зізнається, що

наприкінці літа на початку осені 2007 року на грунті особистої неприязні на

території свого будинковолодіння

АДРЕСА_1 наніс ОСОБА_26 удар сокирою по голові, від чого той

помер. Після цього, з метою приховування слідів злочину та ухилення від

кримінальної відповідальності, труп ОСОБА_26 також скинув у вигрібну яму туалету розташованого на території власного будинковолодіння, де вже знаходився труп ОСОБА_22 (т.1 а.с.211);

- даними протоколу огляду місця події від 17.08.2011 року про те, що у вигрібній ямі туалету, розташованого на території приватного будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_19 , було виявлено і вилучено рештки скелетованого трупа людини з ушкодженнями на кістках черепа у вигляді сколу (т.1 а.с.215-253);

- даними протоколу огляду трупа від 8.09.2011 року, згідно якого в ямі, яка розташована на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , було виявлено і вилучено рештки (кістки) людини (т.3 а.с.247);

- даними протоколу відтворення обстановки і обставин події проведеної з участю ОСОБА_19 18.08.2011 року, в ході якого він добровільно показав як саме в ході сварки сокирою скоїв умисне вбивство ОСОБА_26 , нанісши йому удар лезом сокири по голові, а тіло скинув у вигрібну яму туалету на території свого будинковолодіння ( а.с. 45-73, т.2);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 96 від 22.12.2011 року про те, що причина смерті ОСОБА_18 не встановлена через виражені гнилісні зміни та скелетування трупа. При дослідженні останків трупа встановлені ушкодження на кістках у вигляді врубу потиличної кістки справа з переходом тріщин на основу черепа, переломи нижньої щелепи в ділянці між 3 та 4 зубами справа та гілки нижньої щелепи зліва, переломи 8-11 ребер зліва по середній паховій лінії. Вруб потиличної кістки виник внаслідок дії знаряддя, що володіє властивостями гострого та рубаючого, травмуюча сила якого була направлена під гострим кутом до поверхні кістки в напрямку згори донизу. Переломи ребер є розгинальними (прямими) і могли виникнути від ударів якими небудь тупими предметами. Переломи нижньої щелепи виникли від дії якого-небудь тупого предмету, місце прикладання травмуючої сили є точка, що знаходиться вище кута щелепи зліва, напрямок травмуючої сили зліва-направо. Травма голови носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Встановити причинний зв`язок між отриманням тілесних ушкоджень і настанням смерті не представилось можливим. Тілесні ушкодження, виявлені в ділянці голови, могли утворитися при обставинах на які вказує обвинувачений ОСОБА_19 при проведенні з ним відтворення обстановки і обставин події.

Згідно показів свідка ОСОБА_30 , яка суду пояснила про те, що в кінці літа 2007 року до ОСОБА_19 додому дійсно приходив ОСОБА_26 , якого вона тоді бачила один єдиний раз. Вдвох з ОСОБА_19 вони почали розпивати спиртне, а вона пішла з дому. Гончарук до ОСОБА_19 приходив один.

Згідно показів свідка ОСОБА_40 який суду пояснив, що він був присутній при проведенні відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_19 в якості конвоїра. Лимар показував як він скоїв вбивство ОСОБА_26 . Показання давав добровільно, в спокійній обстановці без жодного примусу. Лимар пояснював, що це вбивство він скоїв сам з застосуванням сокири. Вказував, що після вбивства скинув труп в туалет. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_19 був в нормальному стані і жодних тілесних ушкоджень на ньому не було.

Вина ОСОБА_19 по епізоду умисного вбивства ОСОБА_25 11.08.2011 року підтверджується:

- показами свідка ОСОБА_41 , яка пояснила що ОСОБА_42 проживав з нею по сусідству. Зловживав спиртними напоями. Вона бачила як ОСОБА_19 і ОСОБА_25 неодноразово разом вживали спиртні напої і деякий час ОСОБА_19 навіть жив в квартирі ОСОБА_25 . Вдень 12 серпня 2011 року до неї зайшла її знайома ОСОБА_43 і повідомила про те, що вона виявила ОСОБА_25 в його будинку мертвим. Після цього вона відразу ж зателефонувала у відділ міліції. Коли прибули працівники міліції, то вона разом з ними зайшла в будинок ОСОБА_25 і побачила його мертвого на підлозі з закривавленим горлом;

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_44 ;

- показами свідка ОСОБА_45 , який суду пояснив, що був присутній в якості понятого під час того як ОСОБА_19 показував обставини вбивства ОСОБА_25 . Ніякого тиску при цьому на ОСОБА_19 ніхто не чинив і йому нічого не підказував. Він все розповідав і показував добровільно. Пояснення давав чіткі і послідовні. В протоколі все записано слідчим правильно, так як і було насправді. Даний протокол він також підписав. Під час цієї події ОСОБА_19 був в нормальному стані;

- показами свідка ОСОБА_28 , який суду пояснив, що він працює слідчим-криміналістом Черкаського обласного Управління МВС і проводив досудове слідство по даній кримінальній справі. В ході його проведення ОСОБА_19 визнавав свою провину в скоєному і давав детальні показання. Всі слідчі дії з ним проводились з обов`язковою участю захисника. Оперативні працівники Шполянського РВ без його дозволу не мали права і можливості спілкуватись з його підслідним. Всі показання ОСОБА_19 перевірялись в ході досудового слідства і знайшли своє підтвердження. Зокрема, в ході відтворення обстановки і обставин події ОСОБА_19 детально розкрив механізм скоєних ними злочинів. Ніяких скарг на фізичне чи психічне насилля з боку працівників міліції він ніколи не висловлював. Ніяких тілесних ушкоджень ні у ОСОБА_19 ні у ОСОБА_21 в період досудового слідства не було;

- даними протоколу явки з повинною ОСОБА_19 від 13.08.2011 року, де він визнає, що 11.08.2011 року під час розпиття спиртних напоїв з ОСОБА_20 в будинку потерпілого скоїв його умисне вбивство з застосуванням ножа, яким в ході сварки наніс удар по шиї потерпілому (а.с. 132, т.1);

- даними протоколу огляду місця події від 12.08.2011 року з фототаблицями, з яких вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 було виявлено і вилучено закривавлений труп чоловіка з ушкодженнями в області шиї, а також мікронакладення з долонь трупа, зрізи з його нігтів, зразки волосся з голови, змиви речовини бурого кольору, відрізок покривала, слід низу взуття, 2 ножі, 4 пляшки, 4 тарілки, чашку, банку з-під кави «Якобс» та металевий лоток з відбитками пальців (т.1 а.с.82-124);

- даними протоколу виїмки від 13.08.2011 року про те, що у Лимаря було вилучено предмети одягу, а саме спортивну куртку, штани, майку та взуття, а також зроблено зрізи нігтів з рук, змиви з долонь та взято зразки волосся (а.с. 164, т. 1);

- даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 1/812 від 20.09.2011 року про те, що 15 слідів пальців рук розмірами 34х18мм, 22х15мм, 21х17мм, 16х14мм, 20х17мм, 22х19мм, 27х19мм, 37х24мм, 22х18мм, 40х20мм, 34х18мм, 33х15мм, 32х20мм, 24х11мм, 32х20мм (№№ 1,2,3,4,5,6.7,8,9,10,13,14,15,16,18) придатні для ідентифікації особи. Сліди розмірами 29х10мм, 22х15мм та 30х23мм (№№ 11,12 та 17) для ідентифікації непридатні. Сліди розмірами 21х17мм, 16х14мм, 20х17мм, 22х19мм, 27х19мм, 37х24мм, 22х18мм, 40х20мм, 34х18мм, 32х20мм (№№ 3,4,5,6,7,8,9,10,13,18) залишені ОСОБА_9 (т.2 а.с.27-28);

- даними висновку судово-імунологічної експертизи № 240 від 22.09.2011 року згідно якого на поверхні штанів вилучених у ОСОБА_9 знайдена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_20 не виключається (а.с. 229-232, т.2);

- даними висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 20-815 від 17.11.2011 року згідно якого в результаті проведеного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові на штанях ОСОБА_9 , які збігаються між собою і збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_20 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак виявлених у зразку крові ОСОБА_20 та слідах крові на штанах ОСОБА_9 складає 1.35х10-21. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше ніж у 1 з 13 квінтильйонів осіб (т.3 а.с.229-234);

- даними протоколу відтворення обстановки і обставин події від 13.08.2011 року з участю Лимаря в ході якого він добровільно вказав місце скоєння злочину та показав як саме з застосування кухонного ножа скоїв умисне вбивство ОСОБА_20 за те, що той в ході розпиття спиртного образив його, обізвавши принизливим для раніше судимого чоловіка словом. Тому образившись за це на ОСОБА_20 , він взяв зі столу кухонний ніж, яким наніс йому різаний удар по передній поверхні шиї, після чого втік з будинку (а.с. 146-162, т.1);

При цьому з доданих до вказаного протоколу матеріалів відеозйомки видно, що ОСОБА_19 в спокійній обстановці, в присутності захисника, судово-медичного експерта та інших учасників слідчої дії детально показав і пояснив свої дії по обставинах скоєння даного злочину в логічній послідовності, добровільно відповідав на поставлені запитання і робив це без будь-якого стороннього впливу на нього. При проведенні вказаної слідчої дії та під час його допиту в якості обвинуваченого 18.08.2011 року він також дав детальний опис ножа, який бачив у будинку ОСОБА_20 та власноручно виготовив його малюнок (а.с. 15, т. 2), який практично збігається з оригіналом одного з двох ножів, вилучених з вказаного будинку (а.с. 55зв., т.3);

- даними висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_20 № 89 від 14.09.2011 року про те, що причиною його смерті є різана рана шиї з ушкодженням судин, яка супроводжувалась зовнішньої крововтратою (а.с. 127-130,174-175, т. 1);

Вина ОСОБА_19 по епізоду незаконного придбання, носіння та зберігання бойових припасів в червні 2011 року підтверджується:

- даними протоколу огляду місця події від 29.06.2011 року про те, що о 15 год.

00 хв. на вулиці Шкільній в м. Шпола у ОСОБА_9 в лівій кишені куртки

було виявлено і вилучено поліетиленовий пакет в якому знаходились 29

патронів. Як пояснив ОСОБА_19 вказані патрони він знайшов на території

колишнього лісоскладу коли грузив металобрухт у вагон (а.с. 13, т. 1);

- даними рапорту ст. дільничного інспектора Шполянського РВ ОСОБА_46 про те, що 29.06.2011 року поблизу будинку № 18 по вул. Шкільній в м. Шпола був затриманий ОСОБА_9 , у якого було виявлено і вилучено 29 патронів для вогнепальної зброї калібру 5.6 мм ( а.с. 10, т.1);

- показами свідка ОСОБА_46 про те, що в 2011 році він дійсно виявив і вилучив у Лимаря патрони, які той незаконно зберігав. Вказана подія мала місце біля магазину «От и До». Лимар тоді пояснив, що вказані патрони він знайшов. При цьому ним було складено відповідний протокол, який підписали поняті і сам ОСОБА_19 . Ніяких грошей ОСОБА_19 за підписання документів по вилученню цих патронів він не платив і за це розмови взагалі не було. Бурчівського ОСОБА_47 при вилученні патронів у ОСОБА_19 не було взагалі і він тоді до нього додому не заходив;

- показаннями свідка ОСОБА_48 про те, що він був присутній в якості понятого при вилученні боєприпасів у ОСОБА_19 , яке мало місце біля магазину «От и До» по вул. Шкільній в м. Шпола. Патрони було виявлено у Лимаря у внутрішній кишені куртки в поліетиленовому пакеті. Лимар пояснив, що вказані патрони він знайшов в районі пункту прийомки металобрухту;

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_49 , даними в ході досудового слідства і дослідженими судом (а.с. 16,22, т. 1);

- показаннями свідка ОСОБА_50 (колишньої слідчої Шполянського РВ) про те, що під час проведення слідчих дій з ОСОБА_19 по епізоду незаконного зберігання та носіння ним боєприпасів останній пояснював їй, що вилучені у нього патрони належать йому. Він їх ніби то знайшов під час збору металобрухту. Показання він давав добровільно, ніякого примусу на нього ні вона, ні інші працівники міліції не чинили;

- показаннями свідка ОСОБА_31 , який пояснив, що при вилученні патронів у ОСОБА_19 він присутнім не був і не бачив чи у нього щось вилучали. Він не був свідком того, щоб працівники міліції пропонували чи давали ОСОБА_19 гроші за те, що він візьме на себе відповідальність за незаконне зберігання патронів;

- даними висновку судово-балістичної експертизи № 1/674 від 6.07.2011 року, згідно якого вилучені 29.06.2011року 29 патронів є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 5.6 мм спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалювання заводського виробництва СРСР, які придатні для здійснення пострілів (а.с. 17-20,36-38, т. 1);

- даними довідки № 7036 від 11.10.2011 року, виданої Шполянським РВ в Черкаській області, про те, що ОСОБА_9 на обліку у вказаному підрозділі ОВС серед власників вогнепальної нарізної та гладкоствольної зброї не перебуває (а.с. 53, т.1).

Таким чином по справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що саме ОСОБА_19 вчинив умисні вбивства ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 та незаконно придбаві, носив та зберігав боєприпаси, а ОСОБА_21 скоїв разом із ОСОБА_19 умисне вбивство ОСОБА_17 .

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.67 КПК України (1960 року), а тому посилання обвинувачених та їх захисників на те, що висновки суду щодо доведеності вини ґрунтуються на припущеннях, суд не перевірив усіх доказів у справі, висновки суду, викладені у вироку не підтверджуються доказам, дослідженими в судовому засіданні - не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляцій.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що дане кримінальне провадження вже було на розгляді в суді апеляційної інстанції та ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15.04.2014 року вирок Смілянського міськрайонного суду від 30.09.2013 року щодо ОСОБА_19 та ОСОБА_21 був скасований у зв`язку з мякістю призначеного покарання.

Крім того, в 2015 році апеляційним судом були знову були призначені судово-психіатричні експертизи відносно обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_21 . Відповідно до даних акту судово-психіатричної експертизи №133 від 18.03.2015 року ОСОБА_9 з моменту попереднього огляду судово-психіатричною експертизою (2011 рік) будь-яких психічних розладів психотичного рівня, тобто ознак тяжкого психічного розладу, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляв і не виявляє (т.8 а.с.104-107). Відповідно до даних акту судово-психіатричної експертизи №146 від 25.03.2015 року ОСОБА_10 у якого виявлені певні розлади та в зв`язку з чим він потребує проведення стаціонарної судово-психіатричнї експертизи (т.8 а.с.108-11).

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18.05.2015 року була призначена стаціонарна судово-психіатрична експертиза щодо ОСОБА_10 , за результатами якої ОСОБА_10 виявляв ознаки епізодичного зловживання алкогольними напоями. В стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився. За своїм психічним станом у період правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_21 підозрюється (лютий 2007 рік), він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.Виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголя. У теперішній час ОСОБА_21 може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до висновку судової психологічної експертизи №21768/15-61 від 31.03.2016 року психологічні особливості комунікативного процесу допиту у якості

підозрюваного від 13.08.2011, відтворення обстановки та обставин події від

13.08.2011, 18.08.2011, 14.09.2011, характеризується наявністю психологічно

значимих умов, що відповідають психологічній специфіці реконструкції

подій. У ході вказаних слідчих дій, слідчим була надана можливість

ОСОБА_9 викладати покази у вільній розповіді, також була задана значна кількість

відкритих питань, що не мають активного випереджального характеру, та

стимулюють до змістовного розширення повідомлень у відповідності з

психологічною специфікою самої процедури слідчої дії. Комунікативна

технологія допиту та відтворення обстановки та обставин події є

психологічно узгодженою, впорядковує та стимулює активність

комунікативної діяльності ОСОБА_9 , та, у цілому, не має суттєвих ознак

психологічного впливу на останнього. При проведенні допиту у якості підозрюваного від 13.08.2011, відтворення обстановки та обставин події від 13.08.2011, 18.08.2011, 14.09.2011 із застосуванням відеозапису, в комунікативній поведінці ОСОБА_9 констатуються психологічні особливості, які є суперечливими та не дозволяють надати категоричний висновок щодо самостійного або несамостійного відтворення подій, що розслідуються за справою. Вказані протиріччя пов`язані з тим, що з боку слідчого були створені психологічно значимі умови для самостійного відтворення обставин та подій, але з боку ОСОБА_9 була відсутня ініціатива для надання розширених пояснень та відповідей на питання слідчого та інших учасників слідчих дій (т.9 а.с.27-38).

Відповідно висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи №21767/15-61 від 31.03.2016 року, переважна більшість питань які були задані в ході слідчих дій ОСОБА_10 були відкриті та вільні від сугестивної дії, що свідчить про те, що слідчим та іншими учасниками слідчої дії були створені психологічні умови, які сприяють наданню відповідей особою у широкому діапазоні та самостійного відтворення ОСОБА_10 подій, що розслідуються за справою. Таким чином, психологічні особливості комунікативного процесу відтворення обстановки та обставин події від 09.09.2011, проведеного із застосуванням відеозапису, в ході якого ОСОБА_10 відтворював події стосовно вбивства ОСОБА_17 , характеризується наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічній специфіці реконструкції подій. У ході вказаних слідчих дій, слідчим була надана можливість ОСОБА_10 викладати покази у вільній розповіді, також, була задана значна кількість відкритих питань, що не мають активного випереджального характеру, та стимулюють до змістовного розширення повідомлень у відповідності з психологічною специфікою самої процедури слідчої дії. Альтернативні питання за своїм змістом є уточнюючими, логічно й послідовно сформульовані вслід за попередніми повідомленнями ОСОБА_10 та суттєво не вплинули на процес реконструкції подій. Кількість питань сугестивного характеру є статистично мізерною. Сугестивні питання стосовно того, чи бачив підекспертний як у ОСОБА_17 випадали гроші, не вчинили сугестивного впливу. ОСОБА_10 однозначно відповів, що він не бачив як випадали гроші. Комунікативна технологія допиту й відтворення обстановки та обставин події є психологічно узгодженою, впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_10 , а також, у цілому, не має суттєвих ознак стороннього психологічного впливу на останнього. При проведенні відтворення обстановки та обставин події від 09.09.2011. із застосуванням відеозапису ОСОБА_10 за власною ініціативою вносить уточнення стосовно розміщення меблі в приміщенні на момент події, що розслідується. У ході слідчої дії ОСОБА_10 робить уточнення і доповнення до своїх показань, що не були ініційовані особою, яка проводила слідчі дії. Указані психологічні особливості в комунікативній поведінці ОСОБА_10 , властиві для самостійного відтворення подій, що розслідуються за справою (т.9 а.с.47-53).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_19 у відповідності до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочинів, три з яких особливо тяжкі, кількість епізодів злочинної діяльності, обставини справи, дані про особу засудженого, який характеризується посередньо, є особою, яка зловживає спиртними напоями, неодноразово судимий, в період умовно-дострокового звільнення скоїв знову умисні злочини (рецидив злочинів) в стані алкогольного сп`яніння, вину не визнав, що свідчить про відношення до скоєного, відсутність пом`якшуючих обставин. Крім того, умисні вбивства ОСОБА_22 та ОСОБА_51 скоїв під час відбування покарання, призначеного йому згідно вироку Шполянського районного суду від 15.02.2007 року, за яким він був засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на 2 роки.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, даних про особу, суд обґрунтовано прийшов до висновку що мета покарання, передбачена ч.ч.2,3 ст.50 КК України може бути досягнута при призначені ОСОБА_19 покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Проте, колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_10 підлягає зміні в частині призначеного покарання. Судом першої інстанції в повній мірі не враховані дані про особу ОСОБА_10 , який за місцем проживання характеризується посередньо, в суді апеляційної інстанції вину визнав та розкаявся, вчинив 1 епізод злочинної діяльності, раніше не судимий, та враховуючи його стан здоровя (хворий на туберкульоз), колегія судді вважає, що для виправлення засудженого достатнім є покарання у вигляді 10 років 6 місяців позбавлення волі, тому апеляція прокурора про погіршення становища ОСОБА_21 і збільшення строку покарання є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Доводи апеляції прокурора про призначення ОСОБА_21 надмірно м`якого покарання задоволенню не підлягають, так як призначене ОСОБА_21 покарання у вигляді 10 (десяти) років 6 (шість) місяців позбавлення волі відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередженню запобігання вчиненню нових злочинів, яке призначене в межах санкції п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Згідно ст.365 КПК України (1960 року), вирок суду 1 інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27.11.2014 року, тому апеляційні скарги ОСОБА_9 та прокурора слід залишити без задоволення, а скаргу ОСОБА_10 задовольнити частково.

Керуючись статтями 365-367, 379 КПК України (1960 року), колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора та обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2014 року, відносно ОСОБА_10 змінити.

Пом`якшити покарання ОСОБА_10 за п.12 ч.2 ст.115 КК України з 12 років позбавлення волі до 10 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2014 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 термін попереднього ув`язнення з 13 серпня 2011 року по 15 серпня 2016 року в строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України обвинуваченому ОСОБА_10 зарахувати термін попереднього ув`язнення з 08 вересня 2011 року по 15 серпня 2016 року в строк відбутого покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Дана ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня її проголошення, а засудженими в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий :

Судді :