Справа № 487/1657/15-к
Номер провадження 1-кп/487/241/15
ВИРОК
Іменем України
29.04.2015 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_3 ,
в присутності обвинуваченої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Кобзарці Снігурівського району Миколаївської області, українки громадянки України, не заміжньої, тимчасово не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючоїза адресою: АДРЕСА_2
у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України,
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у злочині, скоєному нею за наступних обставин: так ОСОБА_4 відповідно до цивільно-правового договору від 22.06.2014 року, укладеного між нею та ФОП ОСОБА_6 , була прийнята на посаду реалізатора. В той же день між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, відповідно до якого ОСОБА_4 прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення ввірених їй грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей, які вона повинні здавати до каси у офісі підприємця в кінці кожного робочого дня. Будучи матеріально відповідальною особою у ФОП ОСОБА_6 ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення при наступних обставинах. так ОСОБА_4 , 22.06.2014 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у офісі, розташованому по АДРЕСА_3 , отримала скетч-карти, карти поповнення інтернет-зв`язку, сім-карти, стартові пакети на загальну суму 5735,00 грн., а також три мобільні телефони для поповнення рахунку. реалізацію товару та надання послуг із вказаними матеріальними цінностями ОСОБА_4 упродовж зазначеного дня здійснювала у кіоску ФОП ОСОБА_6 на перехресті АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 . Отримавши грошові кошти в якості оплати за товар та надані послуги, у ОСОБА_4 виник корисливий умисел на заволодіння чужим майном, а саме привласнення ввірених їй грошових коштів. У подальшому, по закінченню робочого дня ОСОБА_4 прибула до зазначеного офісу ФОП ОСОБА_6 для повернення нереалізованого товару та отриманих від продажу коштів, де повідомила роботодавця про те, що за день вона реалізувала товар на загальну суму 1409,00 грн., надавши виручку в сумі 166 грн.. Діючи умисно з корисливих мотивів ОСОБА_4 22.06.2014 року привласнила ввірені їй грошові кошти на загальну суму 1243 грн., чим завдала ФОП ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Обвинувачена ОСОБА_4 в ході підготовчого судового засідання свою вину визнала повністю та щиро розкаялася у скоєному.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в інкримінованому їй злочині доведена повністю і її дії суд кваліфікує за ч.1 ст.191 КК України як привласнення чужого майна, яке було їй ввірене.
Потерпілою стороною по даному кримінальному провадженню визнано ФОП ОСОБА_6
23.02.2015 р. між потерпілою та обвинуваченою ОСОБА_4 в передбаченому ст.ст. 468, 471 КПК Українипорядку, по даному кримінальному провадженню укладено угоду про примирення.
Враховуючи те, що обвинувачена та потерпіла, досягли угоди про примирення, підписали її, причому обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченій покарання та порядку відшкодування матеріальної шкоди, прокурор не заперечував щодо затвердження даної угоди - суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст. ст. 468-475 КПК України, та розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, виходить з наступного.
Відповідно п. 1 ст. 468 КПК Україниу кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 1 ст. 469 КПК Україниугода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора, судді).
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто під час досудового розслідування, суд розглядає угоду під час підготовчого судового засідання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 191 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Судом в судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє, що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а вона має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом (ч. 5 ст. 474 КПК України). Потерпіла цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, що визначені у п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для неї, як потерпілої, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394і 424цього Кодексута позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Суд, заслухавши обвинувачену, представника потерпілої, переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.
Узгоджені сторонами (обвинуваченою, потерпілою) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченої, та заявлені в межах санкції статті 191 ч. 1 КК України, тобто умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Так згідно даної угоди потерпіла з однієї сторони та обвинувачена з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.191 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, узгодили покарання у виді штрафу у розмірі 510 грн., яке повинний понести обвинувачений за вчинений злочин, а також строк відшкодування матеріальної шкоди, отримана згода обвинуваченої на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які зрозумілі обвинуваченій та потерпілій.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК Українита КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою і обвинуваченою і призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст.ст. 350, 369, 370, 373, 374, 394, 395, 468-476 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, за яким призначити їй, узгоджене між сторонами угоди про примирення від 23.02.2015 року, покарання у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень в дохід держави.
В рахунок відшкодування майнової шкоди стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1243,00 грн. у строк до 01.02.2016 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.
СУДДЯ підпис ОСОБА_1 .
суддя