Ухвала
іменем України 22 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2016 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001557 щодо ОСОБА_4 ,

встановила:

вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року

ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженку м. Харкова, проживаючу по АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі.
Вирішені питання про речові докази у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2016 року цей вирок залишено без зміни.

ОСОБА_4 визнана винною у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_5 . Злочин вчинено за наступних обставин.

1.05.2014 року ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розпивала спиртні напої. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, виникла сварка, під час якої вони стали висловлювати на адресу один одного словесні образи та ОСОБА_5 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_4

ОСОБА_4 , будучи розлюченою, маючи умисел заподіяти тілесні ушкодження, взяла зі столу побутовий ніж та умисно нанесла ОСОБА_5 два удари ножем в область грудної клітини. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Злочинні дії ОСОБА_4 були припинені самим потерпілим та ОСОБА_7 . Була викликана бригада швидкої медичної допомоги, яка надала потерпілому невідкладну медичну допомогу, проте від запропонованої йому госпіталізації ОСОБА_5 відмовився.

05.05.2014 року, перебуваючи вдома за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_5 помер. Причиною смерті ОСОБА_5 , відповідно висновку судово-медичної експертизи, стало нанесене йому колото-різане поранення, розташоване по передній поверхні грудної клітини справа, з ушкодженням по ходу раневого каналу підшкірної жирової клітчатки черева, з входженням в черевну порожнину, та ушкодженням ободочної кишки, що в своїй течії ускладнилося перитонітом і інтоксикацією організму.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на неправильне застосування кримінального закону та призначенням покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину й особі засудженої внаслідок м`якості. Вважає, що суд безпідставно врахував як обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченої у вчиненні злочину, натомість не в повній мірі взяв до уваги вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та необґрунтовано застосував ст. 69 КК України. Повідомляє, що апеляційний суд не перевірив належним чином доводи прокурора щодо м`якості призначеного покарання, відповіді на них не надав, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Як убачається з касаційної скарги, доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 121 КК України, прокурором у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується доводів про м`якість призначеного із застосуванням ст. 69 КК України покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_4 судом дотримані.

Суд урахував ступінь тяжкості вчиненого засудженою кримінального правопорушення, усі обставини справи, особу винної, яка раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.
Обґрунтовано визнано судом та взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, намагання надати медичну допомогу одразу після вчинення злочину та таку, що його обтяжує, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Враховано судом і особисте небажання ОСОБА_8 отримувати кваліфіковану медичну допомогу.
За наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винної, суд призначив ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
Зваживши на всі обставини справи, серед яких й ті, на які посилається прокурор у скарзі, суд призначив ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, навів у вироку переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання.

Таким чином, рішення про призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України належним чином умотивовано. Підстав вважати його невиправдано м`яким колегія суддів не вбачає.

Доводи прокурора щодо м`якості призначеного покарання належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі прокурора не наведено.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на Апеляційного суду Харківської області від 16 травня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3