АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/987/16 Справа № 191/1296/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, раніше судимого,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування йому судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вважає, що ухвала суду є незаконною. Суд безпідставно не врахував його перебування в СІЗО-25 м. Суми з 01 серпня 2010 року по 21 червня 2011 року та з 12 грудня 2014 року по 25 травня 2015 року. Суд безпідставно послався на характеристику з Синельниківської ВК-94, яка є неправильною.

Просить ухвалу суду скасувати, застосувати до нього положення ч.5 ст.72 КК України.

Як вбачається з ухвали суду, засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням в якому просить зарахувати йому в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання зазначив, що відповідно ч.1 ст.1 Закона України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого набрав законної сили.

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.309, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, вирок набрав законної сили 25 травня 2015 року. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислюється з дня ухвалення вироку 22 квітня 2015 року. З довідки про рух засудженого в межах кримінального провадження, наданої начальником ВКВСР СВК-94, вбачається, що в період з 26 листопада 2013 року по 23 червня 2015 року ОСОБА_6 утримувався в ІК-100, до слідчого ізолятора в межах кримінального провадження №635/1074/15-к ОСОБА_6 не переводився.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу,якою зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, думку прокурора, який вважав, що ухвалу суду необхідно скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, а апеляцію засудженого частково задовольнити, вивчивши та проаналізувавши доводи, викладені в апеляції, співставивши їх з матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляцію засудженого ОСОБА_6 такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зі змінами внесеними Законом України № 838-19 від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» ...зарахування судом строку попереднього ув`язнення в разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до прикінцевих положень Закону України № 838-19 від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року було розглянуто клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». В задоволенні клопотання суд відмовив з тих підстав, що вироком Харківського районного суду Харківської області від 22 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.309, 71 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі, вирок набрав законної сили 25 травня 2015 року, а строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислюється з дня ухвалення вироку з 22 квітня 2015 року.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина друга статті 9 КПК України зобов`язує всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень. Принцип законності є складовою часиною принципу верховенства права. Порушення вимог закону є підставою для скасування судових рішень відповідно до вимог ст.ст. 366, 370 КПК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 370, 372 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону суд першої інстанції не виконав належним чином, що потягло ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення суду.

Аналізуючи клопотання засудженого ОСОБА_6 , в якому він просить суд застосувати до нього положення ч.2 ст.72 КК України та зарахувати перебування в СІЗО-25 м. Суми з 01 серпня 2010

року по 21 червня 2011 року та з 12 грудня 2014 року по 25 травня 2015 року в строк відбування покарання, колегія суддів прийшла до висновку, що докази, які б свідчили про перебування в СІЗО-25 м.Суми засудженого ОСОБА_6 та копії вироків щодо нього, на підставі яких можна було б перевірити доводи клопотання, відсутні. Висновки суду першої інстанції не обґрунтовані, ухвалені судом на підставі не з`ясованих обставин, та не підтверджені ніякими доказами. В рішенні не наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частинами 3 та 4 статті 404 КПК України встановлено межі перегляду судових рішень судом апеляційної інстанції. Передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, якщо воно не було висунуте в суді першої інстанції.

З представлених матеріалів вбачається, що докази за даним клопотанням судом не досліджувалися і учасники судового провадження не заявляли клопотання про їх дослідження, обставини, на які посилається засуджений в апеляційній скарзі, не є такими, що стали відомі після ухвалення судового рішення. Тому, вимоги апеляції засудженого щодо прийняття судом апеляційної інстанції рішення про зарахування строку поперднього увязнення в строк покарання, є необґрунтованими, оскільки виходять за межі повноважень перегляду судових рішень апеляційним судом і потребують дослідження обставин в суді першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, практику Європейського Суду з прав людини та враховуючи те, що вказані порушення не можуть бути усунені в порядку апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу через її незаконність та необґрунтованість і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого суду необхідно вирішити поставлені перед ним питання з дотриманням норм процесуального законодавства та з урахуванням позицій та доводів засудженого ОСОБА_6 і його захисника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання - скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: ______________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4