АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/953/16 Справа № 205/1229/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, гр.України, освіта середньо-спеціальна,
засудженого 21 червня 2012 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 122 ч.1, 125 ч.1, 186 ч.2, 189 ч.2, 189 ч.3, 190 ч.2, 70 ч.1 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі.
За апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні подання начальника Дніпропетровської ВК№89 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , який приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 вважає ухвалу суду незаконною, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд не взяв до уваги, що на протязі всього періоду відбування покарання в Дніпропетровській ВК-89 він був працевлаштований та стояв на ставці, за що був представлений до пільги. Просить ухвалу суду скасувати.
Як вбачається з ухвали суду, начальник Дніпропетровської ВК-89 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 . В поданні адміністрації ставиться питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбуття покарання, відповідно до ст.81 КК України.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні подання зазначив, що на день розгляду справи засуджений характеризується задовільно, не працевлаштований у зв`язку з хворобою, ставлення до лікування задовільне. За час відбування покарання має п`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Встановлений режим вудбування покарання порушував за що має одне стягнення від 03 березня 2016 року, а це свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляцію, захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу засудженого та просила задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання, думку прокурора, який вважає, що ухвалу суду необхідно залишити без змін, а апеляцію засудженого залишити без задоволення, вивчивши та проаналізувавши доводи, викладені в апеляції, співставивши їх з матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів подання, відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_6 , останній на день розгляду подання, має 5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, останнє з яких датоване 21 серпня 2015 року, разом з тим ОСОБА_6 має і не зняте та не погашене стягнення від 03 березня 2016 року. Характеристикою від 09.11.2015 року, він характеризується позитивно, режим тримання під вартою не порушує, працевлаштований у господарчій обслузі, до основної роботи та неоплачуваної роботи з благоустрою колонії ставиться сумлінно, в роботі проявляє ініціативу, у взаємовідносинах з іншим засудженими неконфліктний, ввічливо ставиться до персоналу, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, та побачень, отримує передачі.

Так, за весь період відбування покарання на засудженого ОСОБА_6 згідно характеристики від 09 листопада 2015 року, жодного разу не було накладено стягнення, висновки суду першої інстанції про те, що він не довів свого виправлення належним чином, колегія суддів вважає невмотивованими.

Суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, не вказав в своїй ухвалі норми будь-якого закону, який би забороняв таке звільнення, а тільки послався на обставини, які не відповідають фактичним обставинам, якоби засуджений характеризується задовільно, та не працевлаштований у зв`язку з хворобою.
Погоджуючись з доводами апеляції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_6 , не взяв до уваги всі дані про особу засудженого та всупереч вимогам ст.81 КК України дійшов хибного висновку про необґрунтованість подання.
Тому на підставі ст.409 КПК України оскаржена ухвала підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
З огляду на це, колегія суддів вважає за необхідне, ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою подання начальника Дніпропетровської виправної колонії №89 про умовно-дострокове звільнення засудженого задовольнити та звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2012 року.
Керуючись ст.ст.376,405,407,409,418,419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 , якою було відмовлено в задоволенні подання начальника Дніпропетровської ВК-89 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України - скасувати.
Звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2012 року на 9 місяців 2 дні.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді: _____________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4