Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп/758/89/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2016 року Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000833, внесеного до ЄРДР 27.09.2015 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 , уродженця м. Яворів, Львівської області, громадянина України, українця, працюючого ФОП, перебуваючого в цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , маючого на утриманні доньку ОСОБА_10 , 2010 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_8 27 вересня 2015 року приблизно о 20 годині 04 хвилини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем „Mitsubishi Lancer Evo 9, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вул. Набережно-Лугової, зі сторони вул. Юрківської в напрямку вул. Нижній Вал в м. Києві, з перевищенням максимально допустимої швидкості, допустив порушення вимог правил безпеки дорожнього руху п.п. 1.5, 2.3 підпункту «б», 2.9 підпункту «а», 12.1, 12.4 та 18.4 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_11 та перед яким зупинився інший транспортний засіб, не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» і дорожньої розмітки 1.14.1, які інформували його про наявність цього переходу, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_11 , внаслідок чого, перед перехрестям із вул. Щекавицькою, скоїв на нього наїзд. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 від отриманих тілесні ушкоджень помер на місці пригоди.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю, визнав цивільний позов, визнав всі фактичні обставини вчинення злочину, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, що він 27 вересня 2015 року приблизно о 20 годині 04 хвилини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем „Mitsubishi Lancer Evo 9, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вул. Набережно-Лугової, зі сторони вул. Юрківської в напрямку вул. Нижній Вал в м. Києві, з перевищенням максимально допустимої швидкості, допустив порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід та перед яким зупинився інший транспортний засіб, не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб надати дорогу пішоходу, внаслідок чого, скоїв на нього наїзд. Цивільний позов відшкодував частково в частині матеріальної шкоди в розмірі 67500,00 грн, 130 000,00 грн та 50 000,00 грн. зобов`язується відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі.
Він повністю погоджується з обвинуваченням, щиро кається у вчиненому, запевняє, що більше злочинів скоювати не буде ніколи в житті.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що ОСОБА_8 своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_11 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.2 ст.286 КК України, що даний злочини відносяться до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_9 з якою мають на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , 2010 р.н., працюючий ФОП « ОСОБА_12 », на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, те, що вину свою визнав, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, має постійне місце проживання та реєстрації де характеризується позитивно, потерпілим частково відшкодована матеріальна та моральна шкода, проти чого не заперечують потерпілі.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України та добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п.2 ч.1 ст.66 КК України.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що передбачено п.13 ч.1 ст.67 КК України.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_8 до покарання у виді позбавлення волі з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, враховуючи особу винного, його позитивну характеристику до скоєння злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, те, що вину свою визнав, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, має постійне місце проживання та реєстрації, перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_9 з якою мають на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , 2010 р.н., працює ФОП, цивільний позов відшкодував частково в частині матеріальної та моральної шкоди в розмірі 67 500,00 грн, 130 000,00 грн та 50 000,00 грн. зобов`язується відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі, має постійне місце проживання та реєстрації де характеризується позитивно, суд прийшов до висновку, що він може бути виправлений та перевихований без ізоляції від суспільства. Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та запобігання вчинення нових злочинів як останнім, так і іншими особами.
Також суд прийшов до висновку, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
У ч.1 ст. 128 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
ч.1 ст. 129 КПК України передбачає, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.
Під час судового розгляду судом встановлено, що потерпілій ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду та моральну шкоду на загальну суму в розмірі 776 063,00 грн., які визнав обвинувачений, та частково відшкодував в частині матеріальної та моральної шкоди в розмірі 67 500,00 грн, 130 000,00 грн та 50 000,00 грн разом в розмірі 247 500,00 грн, а тому з обвинуваченого слід стягнути решту суми в розмірі 528 563,00 грн.
Суд також вважає за необхідне керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід залишити без змін.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_8 встановити 3 роки.
Згідно пунктів 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту - залишити без змін.
Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_8 суму в розмірі 528 563,00 грн. В інший частині позову відмовити.
Речові докази у відповідності до вимог ст. 100 КПК України: уламки деталей автомобіля „Mitsubishi Lancer Evo 9, д.н.з. НОМЕР_2 залишити в камері зберігання речових доказів, взуття ОСОБА_11 залишити у потерпілої ОСОБА_7 , автомобіль Mitsubishi Lancer Evo 9, д.н.з. НОМЕР_2 повернути обвинуваченому ОСОБА_8 , як законному власнику, три СД диски залишити в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави витрати за проведення судово експертиз в розмірі 2073 грн. 60 коп.
Накладений ухвалою від 16.11.2015 року арешт на майно ОСОБА_8 а саме автомобіль „Mitsubishi Lancer Evo 9, д.н.з. НОМЕР_2 залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суду м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СуддяОСОБА_1