ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 486/473/16-к
Провадження № 1-кп/486/47/2016
11 травня 2016 року м. Южноукраїнськ
Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01.08.1996 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 215-3 КК України, з відстрочкою виконання вироку на підставі ст. 46-1 КК України на два роки;
- 26.01.2004 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 304, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 07.08.2007 р. Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 286 КК України, звільнений від відбування покарання на підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію»;
- 28.04.2012 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 191 КК України до обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 18.12.2012 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 191, ст. 71 КК України 3 років 6 місяців обмеження волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 3 роки;
- 27.10.2013 р. Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 390 КК України, ч. 1 ст. 71, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений з Копичанської ВК Тернопільської області 26.05.2015 р.,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
19 лютого 2016 року близько 12-00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , у жилій кімнаті побачив планшетний помп`ютер «Lenovo» і у нього виник умисел на його таємне викрадення. Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись тим, що ОСОБА_6 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, діючи таємно та умисно, ОСОБА_4 засунув за ремінь своїх штанів планшетний комп`ютер «Lenovo» ТАВ А7, А3300GV, IMEI1: 38365, вартістю 1700 гривень разом з карткою флеш-пам`яті типу Micro SD HC, об`ємом 4 Гб, вартістю 45 гривень та сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», ICCID: НОМЕР_1 , вартістю 25 гривень у чохлі сірого кольору, вартістю 150 гривень, після чого з викраденим покинув вищевказану квартиру. В подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1 920 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
26 квітня 2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000119 від 20.02.2016 р..
Відповідно до умов вищевказаної угоди потерпіла та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0000119 від 20.02.2016 р. добровільно у відповідності до ст. ст. 468, 469, 471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 1920 гривень, яку обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував повністю, а також узгоджене покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки; на підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України з покладенням на обвинуваченого обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Також в даній угоді зазначено, що обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд вважає, що вищевказана угода повністю відповідає вимогам чинного законодавства, так як містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України, тобто зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата укладення угоди та підписи сторін.
В підготовчому судовому засіданні потерпіла та обвинувачений підтвердили суду, що угода про примирення укладена між ними добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи обвинуваченого, враховуючи позицію потерпілої, а також думку прокурора, суд вважає, що угода про примирення укладена між обвинуваченим і потерпілою відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що угода про примирення, укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 підлягає затвердженню.
А тому, керуючись ст. ст. 374-376, 475 КПК України, суд
З А С У Д И В :
Угоду про примирення від 26 квітня 2016 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 20.02.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119, - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Речові докази: планшетний комп`ютер «Lenovo» ТАВ А7, А3300GV, IMEI1: НОМЕР_2 , разом з карткою флеш-пам`яті типу Micro SD HC, об`ємом 4 Гб, та sim-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», ICCID: НОМЕР_1 , а також чохол сірого кольору, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 під розписку, залишити останній.
Стягнути з ОСОБА_4 суму вартості проведення судово-товарознавчої експертизи № 208 від 26.02.2016 р. в розмірі 306,90 гривень (триста шість гривень дев`яносто копійок) на користь Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (, р/р 7675, МФО 820172, Банк ДКСУ в м. Києві)
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1