ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю: секретаря ОСОБА_4

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Дніпропетровську кримінальне провадження за обвинуваченням :

ОСОБА_10 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 24.11.1993 року Синельниківським міськрайонним судом за ч. 2 ст.142, ч.2 ст. 118, 42 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 31.01.2001 р. Синельниківським міськрайонним судом за ч.2, ч.3 ст.140,ч.1 ст.145, ст. 42 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 23.02.2006 р. умовно достроково на 6 міс.29 днів; 28.12.2006 р. Синельниківським міськрайсудом за ч.3ст.185, ч.І ст.263, 70,71 КК України до 3 років 6 міс. позбавлення волі, 19.06.2009 року звільнений умовно- достроково на 9 міс. 2 дні за постановою Солонянського районного суду; вироком Синельниківського міськрайонного суду від 09 вересня 2014 року за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, проживаючого в АДРЕСА_1

ОСОБА_11 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 11.06.2001р. Синельниківським міськрайонним судом за ст.ст. 17, 140 ч.2, ст.ст.17, 81 ч.3, 42, КК України до 3 років позбавлення волі; 14.12.2001 р. перегляд справи із застосуванням ст. 46-1 КК України до 3 р. п/волі з відстрочкою на 2 роки; 08.08.2002р. Синельниківським міськрайсудом за ч.2, ч.З ст.185,70,71 КК Україн до 3 р. 6 місяців позбавлення волі; 20.12.2002 р. Синельниківським міськрайсудом за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі; 25.12.2007 р.Синельниківським міськрайонним судом за ч.2 ст. 186, ч.3 ст.187, ст.185 ч.3, ст.70,71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 19.11.2013 року звільнений умовно-достроково на 10 міс.3 дня за ухвалою Солонянського районного суду , проживаючого в АДРЕСА_1

у вчиненні злочину , передбаченого ч.3 ст. 187 К України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обоє діючи повторно, 10.03.2014 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, с ціллю відкритого заволодіння чужим майном, поєднаного з проникненням до житла, за попередньою змовою між собою, прийшли до будинку АДРЕСА_2 , в якому мешкає раніше невідома їм потерпіла ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перелізли через паркан та проникли на територію домоволодіння, ОСОБА_10 підійшов до собаки, яка була прив`язана в дворі, та щоб вона не лаяла, та не привертала увагу сторонніх осіб наніс близько 3- 4 ударів ножем, від яких вона наступного дня померла, після чого ногами вибив дерев`яні вхідні двері та разом з ОСОБА_11 проникли до будинку де побачили потерпілу ОСОБА_7 , ОСОБА_11 залишився на порозі спостерігати за навколишнім середовищем, щоб їх не застали на місці вчинення злочину, а ОСОБА_10 зайшов до кімнати де знаходилась потерпіла ОСОБА_7 ..
З метою залякування потерпілої та можливого спротиву з її боку ОСОБА_10 , наніс їй невстановленим предметом один удар в область голови, заподіявши їй, відповідно до висновку судово-медичного експерта №66 від 13.03.2014 року, тілесні ушкодження у виді: припухлості м`яких тканин та синця у тім`яній ділянці голови справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та висловлюючи погрозу фізичного насильства, відносно потерпілої, вимагав віддати кошти, які на його думку потерпіла зберігала в будинку.
ОСОБА_7 під натиском фізичного та морального насильства з боку нападників, віддала грошові кошти в сумі 2100 гривень. Після чого обвинувачені з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли.
Потерпілій завдано матеріальну шкоду на суму 2100 гривень. Позов не заявлено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину визнав частково, суду пояснив, що змови з братом ОСОБА_11 на вчинення злочину у нього не було, що ОСОБА_11 навіть не заходив у будинок і не знав з якою ціллю він заходив туди, потерпілу він не бив, тому його дії необхідно кваліфікувати за ст.186 ч.3 КК України. Що стосується наявного у нього ножа, то його йому приніс ОСОБА_11 для того, щоб обрізати шнурок на черевиках, але він забув йог повернути, а коли заходив на подвір`я потерпілої, то на них став лаяти собака, він загнав її до буди і не цілячись декілька разів вдарив її ножем, потім вибив ногою вхідні двері і побачив там потерпілу, якій запропонував віддати гроші, потерпіла мовчки віддала йому гроші і він вийшов з хати. Ніж, після того, як вдарив собаку положив у кишеню, але потім його загубив.
ОСОБА_11 вину визнав частково, суду пояснив, що він на прохання ОСОБА_10 приніс йому ніж та в`язану шапку бо в того заплутався шнурок на черевику, деякий час вони розмовляли, а потім старший брат ОСОБА_10 , якого він боявся, наказав йому йти за ним і вони разом перелізли через паркан, але він в будинок не заходив, стояв на вулиці у дворі біля порогу, що робив у будинку брат та з якою ціллю туди заходив йому не відомо.
Потерпіла ОСОБА_7 , допитана судом у режимі відеоконференцзв`язку, суду пояснила, що в той вечір у неї боліла голова, а у дворі сильно лаяв собака, потім собака замовчала і в будинок увірвались двоє невідомих. Один з них підійшов до неї і сказав «давай гроші», вона злякалась , взяла в буфеті гроші у сумі 2100 грн. і віддала їх йому. Другий в цей час стояв на порозі будинку. Потерпіла стверджує, що її ніхто не бив і не погрожував, але коли їй запропонували віддати гроші, вона розуміючи відсутність вибору віддала їх.
Свідок ОСОБА_12 , донька потерпілої ОСОБА_7 , суду пояснила, що 10.03.2014 року о 21-30 год. їй передзвонила потерпіла і повідомила, що її обікрали і просила прийти до неї, вони прийшли на місце і побачили вибиті вхідні двері, мати розказала, що в будинок увірвались двоє невідомих, один з них підійшов до неї і став вимагати гроші та висловлював погрози, чи бив він її по голові рукояткою ножа чи ні зараз сказати не може, злякавшись, що її можуть вбити вона віддала їм 2 100 грн.. Свідок також пояснила, що мати пожалілась, що їй боляче на голові і вона поторкавши це місце, відчула припухлість на тім`ячку внизу справа на голові у матері. Вранці вони побачила, що на собаці, яка знаходилась в будці було не менше 3 ножових порізів, і вона через сутки померла. В будці було ганчір`я в крові.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що в березні 2014 року тимчасово працював таксистом від фірми «Наше таксі». 10.03.2014 року приблизно о 22-45 год. він знаходився в автомобілі біля кафе «Діоніс», де розташований офіс, коли до нього підійшов ОСОБА_10 і просив підвезти до м. Дніпропетровська. Він погодився за 300 грн. і ОСОБА_10 відразу заплатив йому. Розвернувшись на вул. Миру по дорозі вони забрали другого парубка, який сів на заднє сидіння. По дорозі заїхали на АЗС «Нефтек» на вул. Ватутіна, де вони придбали пиво в пластикових пляшках по 1,5 л. та сигарети. Під час поїздки вони один одного по іменам не називали. Він привіз їх в м. Дніпропетровськ на вул. Холодильна, де вони вийшли з автомобіля.
Крім вищезазначеного, вина обвинувачених у вчиненому злочині підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події домоволодіння за адресою будинок АДРЕСА_2 , під час якого було знайдено ніж та шапку і з схемою до нього та з фото таблицями; протоколом огляду від 11.03.2014 року, під час було оглянуто знайдену шапку та фототаблицями до нього; протоколом огляду місця події за адресою будинок АДРЕСА_2 у якому зафіксований огляд подвір`я та собачої будки, з якої було вилучено ганчір`я з плямами бурого кольору.

У експертизі №66 від 13.03.2014 року зроблено висновок, що тілесні ушкодження, заподіяні потерпілій ОСОБА_7 у виді припухлості м`яких тканин та синця у тім`яній ділянці голови справа, відповідають категорії легких тілесних ушкоджень.
Висновком судово-цитологічної експертизи №212 від 17.03.2014 року встановлено, що на клинку ножа, наданому на дослідження встановлена наявність крові собаки, що підтверджує покази обвинувачених, що ОСОБА_10 наявним у нього ножем наніс собаці декілька ударів.
Із висновку молекулярно-генетичної експертизи №83 від 17.03.2014 року видно, що на фрагментах шапки отримані препарати ДНК чоловічої статевої належності.
Ніж та шапка, що були вилучені з місця скоєння злочину пред`являлися для впізнання ОСОБА_14 , яка впізнала ніж та шапку бордового кольору, які належить їй.
Під час дослідження вказаного доказу обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що ніж та шапку він взяв в квартирі матері ОСОБА_14 та передав їх брату.
Відповідно до дослідженого судом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_13 в присутності понятих впізнав обвинувачених, як осіб, яких він підвозив з міста Синельникове до Дніпропетровська.
Під час досудового слідства ОСОБА_10 власноруч написав (т.2 а.с.178), заяву (явкою з повинною) про скоєний злочин 10.03.2014 року, де зазначив, що «…Когда мы перелезли через забор, я увидел собаку, которая начала гавкать после чего я загнал ее в будку и не целясь ударил ножом. После чего мы подошли к двери и я начал выбивать ее ногой. Когда выбили дверь, я вместе с братом вошли в дом, где я увидел женщину. Мой брат в это время стоял сзади на пороге….Ми, забрав деньги выбежали из дома. Я перелез через забор и побежал в сторону ул. Єнгельса, где у меня выпал нож, мой брат побежал в другую сторону…» (а.с.184-186).
Під час досудового слідства проведено слідчий експеримент від 21.05.2014р. за участю підозрюваного ОСОБА_11 , який пояснив, яким чином і при яких обставинах скоїв злочин разом з ОСОБА_10 , пояснивши при цьому «… ОСОБА_15 покликав мене та наказав, щоб я стояв біля порогу. Денис зайшов у будинок, а я залишився на вулиці та наглядав, щоб ніхто не помітив нас..»(т. 2 а.с.245-246).
Судом також досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 21.05.2014 р. за участю підозрюваного ОСОБА_10 , який пояснив яким чином і при яких обставинах скоїв злочин разом з ОСОБА_11 ..
Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий.
Заслухавши показання обвинувачених, потерпілої, свідків, дослідивши докази та оцінивши все у сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), не знайшла свого підтвердження, оскільки дії обвинувачених кваліфіковано як розбій за ознакою насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Разом з тим, фізичним насильством , небезпечним для життя чи здоров`я, охоплюються: легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності; середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

У експертизі №66 від 13.03.2014 року зроблено висновок, що тілесні ушкодження, заподіяні потерпілій ОСОБА_7 у виді припухлості м`яких тканин та синця у тім`яній ділянці голови справа, відповідають категорії легких тілесних ушкоджень. Без короткочасного розладу здоров`я.
За таких обставин, суд вважає, що дії обвинувачених необхідно кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Дії ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч.3 ст. 186 КК України.
Часткове визнання обвинуваченими своєї вини суд розцінює як бажання обвинувачених ухилитись від покарання та метод захисту, так як обвинувачені під час слідчого експерименту та в своїх заявах (явках з повинною), написаних власноручно пояснювали яким чином і при яких обставинах вони разом скоїли злочини, що узгоджується з показаннями потерпілої, яка в судовому засіданні наполягала на тому, що в будинок зайшло двоє чоловіків, один стояв на порозі, а другий підійшов до неї…, свідків та письмовими доказами які були досліджені в судовому засіданні.
Щодо показів потерпілої, що її нібито не били, то суд, з врахування її похилого віку, великого проміжку часу з моменту вчинення злочину, цілком допускає, що потерпіла може не пам`ятати деталі вчинення злочину, разом з тим свідок ОСОБА_12 , донька потерпілої, стверджувала, що 10.03.2014 року безпосередньо після вчинення злочину мати розказала, що в будинок увірвались двоє невідомих, один з них вимагав гроші та вдарив по голові що підтверджується і висновком експерта, який виявив у ОСОБА_7 припухлості м`яких тканин та синця у тім`яній ділянці голови справа. Оскільки судом не встановлений механізм та предмет, яким потерпілій заподіяно тілесні ушкодження, то суд виходячи з висновку судово-медичної експертизи зазначає, що тілесне пошкодження заподіяно контактом з тупим твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст.66 КК України, суд не знаходить.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 відповідно до ст.66 КК України, судне знаходить.

Обставиною, яка обтяжує покарання для обвинувачених, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченим, суд враховує тяжкість вчиненого ними злочину, наслідки, які настали - потерпілій, яка є особою похилого віку завдані легкі тілесні пошкодження, особи обвинувачених, які за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, вину визнали частково, раніше судимих, злочини скоїли маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, а ОСОБА_11 ще й в період умовно-дострокового звільнення, що вказує на те, що обвинувачені не бажають становитись на шлях перевиховання та виправлення, вважає за необхідне для їх виправлення призначити покарання у виді позбавлення волі.Суд не знаходить підстав для застосування ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі обвинуваченим, оскільки злочин за ч.3 ст.186 КК України скоєно з наявністю обставин, які обтяжують покарання.

Речові докази, які передані потерпілим, залишити у їх користуванні, речові докази, які не мають цінності - підлягають знищенню.
Керуючись ст.ст. 370, 373- 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченогоч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 6(шести) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним покарання поглинути покарання призначене вироком Синельниківського міськрайонного суду від 09 вересня 2014 року за ст. 186 ч.2 КК України, остаточно призначити до відбування покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Визнати винуватим ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 5(п`яти ) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати частково невідбуте покарання за вироком Синельниківського міськрайонного суду від 25.12.2007 р. і остаточно призначити покарання у виді 5(п`яти ) років 6(шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили обвинуваченим залишити тримання під вартою.
Початок відбування покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 рахувати з 19.05.2014 року, тобто з дня фактичного затримання .
Зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з 19.05.2014 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази, які передані на зберігання в Синельниківський МВ: (т.3, а.с.19-20); носильні речі, мобільні телефони марки Нокія Н73 та марки Самснг, які належать обвинуваченим повернути обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 після набрання чинності вироком; кухонний металевий ніж, фрагмент шапки, ганчірку зі слідами бурого кольору - знищити, як такі що не мають цінності; диски СD-R, які знаходяться в матеріалах справи - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженим та прокурору.
Головуючий ОСОБА_16

Судді ОСОБА_17

ОСОБА_18