Провадження 1-кп/168/5/16
Справа № 168/1/16-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.04.2016 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с.Нова Вижва, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на триманні чотирьох неповнолітніх дітей, не працює, не судимого в порядку ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125, ч.3 ст.185, ст.198 КК України,

в с т а н о в и в:

02.08.2015р. близько 01.00 год. ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні нічного клубу (бару) «Люкс», що розташований за адресою: смт. Стара Вижівка вул. Незалежності, 57, Волинської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_7 кілька ударів кулаком правої руки в область обличчя і тіла, заподіявши йому тілесні ушкодження, які в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме: у вигляді рубця та ділянки шкіри світло-рожевого кольору в ділянці лоба справа на границі росту волосся, які є наслідком заживної рани, травматичного відлому коронки 21 зуба з розкриттям пульпової камери, надщерблення незначного коронкових частин перших зубів нижньої щелепи справа і зліва, підшкірної гематоми в ділянці перенісся та лівої щоки садно носа та синець нижньої повіки лівого ока, садна правої бокової поверхні тіла, саден слизової верхньої губи.

06.10.2015р. близько 22.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , дізнавшись від ОСОБА_8 про те, що останній викрав бензопилу марки «Shtil-180» та мотокосу марки «EURO CRAFT», з корисливих мотивів заздалегідь не обіцяючи придбав завідомо одержане злочинним шляхом ОСОБА_8 майно, це майно зберігав в своєму господарстві та в подальшому 07.10.2015 року збув його шляхом продажу на ринку в смт. Стара Вижівка.

2

Факт вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і ст. 198 КК України, підтверджується такими доказами:

-визнавальними показаннями в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він, 02.08.2015р. близько 01.00 год. за обставин вказаних в обвинувальному акті, дійсно наніс ОСОБА_7 кілька ударів кулаком правої руки в область обличчя і тіла. Крім того, 06.10.2015 р. ОСОБА_8 розповів йому, що викрав бензопилу марки «Shtil-180» та мотокосу марки «EURO CRAFT». На пропозицію останнього він придбав ці викрадені речі, зберігав їх в своєму господарстві, а згодом продав їх на ринку. У вчинені цих двох злочинів розкається, просить його суворо не карати, і не обирати покарання пов`язане з позбавленням волі;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 28.10.2015 р., згідно з яким у ході процесуальної дії ОСОБА_8 показав, що перебуваючи в будинку ОСОБА_9 , викрав з приміщення кухні бензопилу, а з приміщення комори викрав мотокосу, які продав ОСОБА_4 , повідомивши про їх викрадення останньому (а.с.143-146 т.1);

-повідомленням про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, зокрема крадіжки бензопили марки «Shtil-180» та мотокоси марки «EURO CRAFT» (а.с. 173-176 т.1);

-вироком Старовижівського районного суду згідно з яким, ОСОБА_8 визнанано винуватим у вчиненні крадіжки бензопили марки «Shtil-180» та мотокоси марки «EURO CRAFT», які продав ОСОБА_4 (а.с. 147-148 т.1);

-протоколом огляду місця події від 21.10.2015 р., згідно з яким у ході процесуальної дії потерпілий ОСОБА_9 вказав, що викрадена в нього бензопила знаходилась в приміщенні кухні, а викрадена мотокоса знаходилась в приміщенні комори (а.с.137-142 т.1); ;

-протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_9 про викрадення в нього бензопили марки «Shtil-180» та мотокоси марки «EURO CRAFT» (а.с.135-136 т.1), витягом з ЄРДР (а.с.172 т.1);

-рапортом слідчого ОСОБА_10 про те, що в ході розслідування встановлено, що ОСОБА_8 продав викрадені ним в ОСОБА_9 речі ОСОБА_4 (а.с.134 т.1);

-показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що 02.08.2015р. близько 01.00 год. в приміщенні нічного клубу (бару) «Люкс», що розташований за адресою: смт. Стара Вижівка вул. Незалежності, 57, Волинської області, ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс йому кілька ударів кулаком правої руки в область обличчя і тіла та заподіяв тілесні ушкодження. Зазначив, що претензій до обвинуваченого не має і просить обвинуваченого суворо не карати та не обирати йому покарання пов`язане з позбавленням волі;

-висновком експерта №151 від 11.08.2015 р., згідно з яким в ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: у вигляді рубця та ділянки шкіри світло-рожевого кольору в ділянці лоба справа на границі росту волосся, які є наслідком заживної рани, травматичного відлому коронки 21 зуба з розкриттям пульпової камери, надщерблення незначного коронкових частин перших зубів нижньої щелепи справа і зліва, підшкірної гематоми в ділянці перенісся та лівої щоки садно носа та синець нижньої повіки лівого ока, садна правої бокової поверхні тіла, саден слизової верхньої губи, які

3

утворились від дії тупих предметів, можливо від ударів кулаками та ногами людини, в час вказаний у постанові і в медичній документації і за ступенем тяжкостя відносяться до категорії: синці та садна на тілі, надщерблення незначне коронкової частини перших зубів нижньої щелепи справа і з ліва до легких тілесних ушкоджень; гематоми, синець нижньої повіки лівого ока та садно носа, травматичний відлом коронки 21 зуба з розкриттям пульпової камери, рубець заживша рана лоба справа легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження утворитись при падінні з висоти власного зросту не могли (а.с.131-133 т.1);

-протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про нанесення йому 02.08.2015 р. тілесних ушкоджень (а.с.130 т.1);

-повідомленням начальнику Ковельського МВ УМВС від 04.08.2015 р. чергового лікаря про те, що ОСОБА_7 звернувся за медичною допомогою (а.с.129 т.1);

Вказані докази узгоджуються між собою і є належними і допустимими.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, тобто умисного заподіяння потерпілому ОСОБА_7 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Також ОСОБА_4 вчинив заздалегідь не обіцяне придбання, зберігання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом в його діях відсутні, таким чином доведеним є також і факт вчинення ним злочину, передбаченого ст.198 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 також обвинувачується в тому, що 28.03.2015 р. близько 00.15 год. разом з ОСОБА_11 (особою, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження), за попередньою змовою між собою з метою вчинення крадіжки, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу зайшли на прилеглу територію багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 показав ОСОБА_11 вікно квартири АДРЕСА_2 на першому поверсі даного будинку, в якій проживає ОСОБА_6 , і яке було відчинене. Через це вікно ОСОБА_11 проник у вказану квартиру, а ОСОБА_4 залишався на вулиці і слідкував за тим, щоб до будинку ніхто не йшов. З квартири ОСОБА_11 таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_6 майно вартістю 7984,54 грн., а саме: жіночий гаманець, вартістю 200 грн., в якому були гроші в сумі 150 грн. та золотий ланцюжок вагою 8,43 г вартістю 7634,54 грн. ОСОБА_12 вистрибнув з квартири через вікно, при цьому з викраденого гаманця випали гроші в сумі 55 грн. Вистрибнувши з квартири через вікно ОСОБА_11 і ОСОБА_4 сіли в автомобіль і поїхали в центр смт.Стара Вижівка.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В обґрунтування пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 сторона обвинувачення посилається на: інформацію, надану ПрАТ «Київстар», показання у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , свідків, зокрема ОСОБА_11 , витяг з ЄРДР, і протокол прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_6 про вчинення злочину щодо потерпілої ОСОБА_6 ; постанову про виділення з кримінального провадження щодо ОСОБА_11 за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 383 КК України матеріалів щодо невідомої особи, з якою ОСОБА_11 вчинив крадіжку, вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 09.07.2015р., журнал і звукозапис судового засідання в даному провадженні, протокол огляду предметів від 21.10.2015 р. - диска із звукозаписом судового засідання, постанову

про визнання речовим доказом телефону марки «Самсунг», протокол від 28.03.2015 р.

4

огляду місця події, протокол від 31.03.2015 р. огляду предметів, рапорт про належність абонентського номера НОМЕР_1 ОСОБА_4 ; протокол від 03.04.2015 р. пред`явлення особи для впізнання, протокол проведення слідчого експерименту від 01.04.2015 р. та фото таблицею до нього, бірку із зазначенням назви ювелірного виробу, довідку, надану ОСОБА_6 про придбання золотого ланцюжка, інформацію управління НБУ в Волинській області від 06.04.2015 р., показання свідка ОСОБА_13 ..

Однак, дане обвинувачення не знайшло підтвердження в ході судового провадження, а тому ОСОБА_4 слід виправдати за ч.3. ст.185 КК України на підставі ч.1 п.2 ст.373 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, не визнав, просить виправдати його за цією статтею, оскільки крадіжки не вчиняв і до неї не причетний.

Дав показання про те, що зі слів ОСОБА_11 йому стало відомо, що потерпіла вмовила ОСОБА_11 повідомити працівникам міліції, що саме з ним ОСОБА_11 вчиняв крадіжку. Вважає, показання останнього наклепом на нього. 27 березня 2015 р. приблизно з 21.00 год. перебував спочатку в барі «Бруклін» (смт.Стара Вижівка), а потім в барі «Скарлет» (смт.Стара Вижівка), де дивився трансляцію футбольного матчу. До кінця матч не додивився (залишалось 5-10 хвилин матчу), вийшов з бару, поїхав на заправку, де був не більше 5 хвилин, повертаючись з заправки проїжджав через центр смт. Стара Вижівка, де біля фонтану зустрів знайомих - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 і залишився з ними приблизно до 06.00 год. ранку 28.03.2015 р. З потерпілою ОСОБА_6 він знайомий. На її прохання знайшов їй покупця на належну їй земельну ділянку. Про те, що вже відбулось укладення договору, дізнався від ОСОБА_17 (покупця). Також цю розмову чув ОСОБА_11 . Вже після цього потерпіла дала йому 100 дол. США за посередництво в продажі.

Сердився на ОСОБА_11 за те, що останній побив його мотоцикл, обіцяв його відремонтувати, однак не робив цього. Оскільки домовився про продаж мотоцикла і хотів показати його ймовірним покупцям, з цього приводу він 27.03.2015р. декілька разів телефонував до ОСОБА_11 , точну кількість дзвінків не пам`ятає. Вдень між ними були розмови. Ввечері ОСОБА_11 не відповідав, один раз підняв трубку, чути було, що він знаходиться в компанії людей за столом, був шум, але розмови між ними не відбувалось. Відлік часу на телефоні йшов, проте, самої розмови не було. Кілька разів телефонував впродовж вечора, у тому числі, будучи біля фонтану також набирав його номер, однак розмова не відбулась. Кілька разів ОСОБА_11 піднімав трубку і мовчав. Оскільки ОСОБА_11 не відповідав на його дзвінки, то вирішив написати йому повідомлення, щоб прийшов з ним випити. Надсилаючи ОСОБА_11 смс повідомлення мав на увазі «давай зробимо мотоцикла». ОСОБА_11 повинен був здогадатись про що йдеться в смс.

Вважає показання ОСОБА_11 наклепом на нього.

З наданих стороною обвинувачення доказів встановлено що:

- відповідно до витягу з ЄРДР, потерпіла ОСОБА_6 повідомила про вчинення 28.03.2015 р. невідомою особою крадіжки гаманця з її квартири АДРЕСА_3 (а.с.216 том 1);

- у протоколі прийняття заяви від потерпілої, ОСОБА_6 вказала, що крадіжку з її квартири скоїв ОСОБА_11 , якого вона впізнала (а.с. 238 том 1);

- також потерпіла надала бірку від ювелірного виробу золотого ланцюжка, 585 проби, вагою 8,43, що був викрадений в неї, та довідку про те, що придбала раніше цей виріб (а.с.10,11,17 том 2). Згідно з інформацією управління НБУ в Волинській області від 06.04.2015 р. станом на 27.03.2015 р. вартість одного грама золота 585 проби становить 523,93 грн., а станом на 30.03.2015 р. 519,26 грн. (а.с.12 том 2);

- у ході виконання процесуальної дії пред`явлення особи для впізнання 03.04.2015

5

р. ОСОБА_6 повідомила, що саме ОСОБА_11 вона бачила в момент вчинення крадіжки з її квартири (а.с.249 том 1);

- згідно з протоколом огляду місця події від 28.03.2015 р., потерпіла ОСОБА_6 в ході даної процесуальної дії вказала, що ОСОБА_18 і проник в її квартиру, при цьому загубивши мобільний телефон, що знаходиться на підлозі біля вікна (а.с.239 том 1);

- з протоколу проведення слідчого експерименту від 01.04.2015 р. та фото таблицею до нього, встановлено, що ОСОБА_6 в ході процесуальної дії повідомила про те, що перебувала в кімнаті своєї житлової квартири, коли почула, що в сусідній кімнаті хтось є, вибігши з кімнати, побачила ОСОБА_11 , який тримав у руках відкритий гаманець і після цього вистрибнув через вікно з квартири, при цьому з його кишені випав мобільний телефон. Також потерпіла показала сумочку, в якій раніше знаходився гаманець з грошима і золотий ланцюжок, грошові кошти, які розсипались по підвіконнику і сліди низу взуття на клумбі (а.с.77 том.2).

Наведені вище докази є доказами факту вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_6 та вини ОСОБА_11 в її вчиненні, за що він і був засуджений вироком Ратнівського районного суду, однак жодним чином ці докази не доводять причетність до крадіжки ОСОБА_4 .

Також вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 09.07.2015 р. ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_6 гаманця і золотого ланцюжка і грошових коштів. Даний вирок, який набрав законної сили має преюдиційне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів. Разом з тим, даним вироком доведено, що крадіжку майна ОСОБА_6 . ОСОБА_11 вчиняв з невстановленою особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, тобто вказівки щодо вини ОСОБА_4 немає, а тому цей вирок не є доказом вини ОСОБА_4 і не може бути взятий до уваги як доказ вини обвинуваченого.

Постановою від 21.05.2015 р. з кримінального провадження щодо ОСОБА_11 за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 383 КК України виділено матеріали щодо невідомої особи, з якою ОСОБА_11 вчинив крадіжку (а.с.217 том 1).

Не доводять причетність ОСОБА_4 також показання, надані потерпілою і свідками в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні ствердила, що ОСОБА_4 в момент вчинення крадіжки в квартирі не бачила, але вважає, що він причетний до організації цієї крадіжки.

Зазначила, що ОСОБА_4 знав про продаж нею своєї земельної ділянки і про те, що вона отримала гроші за це, оскільки він знайшов їй покупця ОСОБА_19 . Наступного дня (в день перед крадіжкою) вона повідомила мамі ОСОБА_4 про те, що поїде в село і її не буде вдома ввечері. Цю розмову чув і обвинувачений. Однак, згодом вона вирішила повернутись додому, і близько 00.09 год., перебуваючи в спальні в квартирі, почула шум, вийшовши з кімнати, побачила ОСОБА_11 з її гаманцем в руках, який вистрибнув з квартири, загубив при цьому мобільний телефон. Працівник міліції, який прибув на виклик, увімкнув загублений ОСОБА_11 телефон, було встановлено, що в цей час коли ОСОБА_11 був в її квартирі, від ОСОБА_4 на номер ОСОБА_11 були вхідні СМС-повідомлення, в яких йшлось про те, чи знайшов гроші. Після огляду списку дзвінків в телефоні, номер був заблокований оператором, вважає, що це зроблено з телефону ОСОБА_4 . Всі гроші, які з неї викрадені, слідчий їй повернув. Вважає, що працівники міліції не провели жодних розшукових дій для того, щоб довести причетність ОСОБА_4 і належним чином не реагували на її клопотання, не проводили необхідних слідчих дій. Вважає організатором злочину саме ОСОБА_4

6

Зазначила, що іноді вона залишає світло в квартирі коли відсутня в ній, щоб запобігти крадіжкам, цю інформацію знав лише обвинувачений і його мама. Він також знав про суму отриману він продажу. Тому впевнена, що саме ОСОБА_4 , який є другом ОСОБА_11 і неодноразово судимий, і організував крадіжку. Також потерпіла знає, що було троє осіб, які причетні до злочину. Чула якусь розмову в момент перебування ОСОБА_11 в її квартирі.

Отже, ОСОБА_4 потерпіла особисто не бачила, припускає, що він організував цю крадіжку.

Як на доказ сторона обвинувачення посилається також на показання ОСОБА_11 під час розгляду кримінального провадження в Ратнівському районному суді Волинської області в кримінальному провадженні про його обвинувачення за ч.3 ст.185, ч.1 ст.383 КК України, про те, що крадіжку він вчинив з ОСОБА_4 , який чекав його в машині неподалік, які зафіксовані в журналі і в технічному записі судового засідання (а.с. 220-231 том 1).

Суд не може прийняти дані показання до уваги як докази, оскільки відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

А, будучи безпосередньо допитаним в ході розгляду розглядуваного кримінального провадження (щодо ОСОБА_4 ) як свідок ОСОБА_11 показав, що дійсно відбуває покарання за вчинення крадіжки з квартири ОСОБА_6 , вчиненої 28 березня 2015 р., однак не вчиняв її разом з ОСОБА_4 . Його попередні показання (під час розслідування і судового розгляду в справі щодо себе) проти ОСОБА_4 він давав на прохання потерпілої ОСОБА_6 та інших осіб, що просили його вказати саме на останнього. Оскільки він перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння в момент вчинення крадіжки і дуже погано пам`ятає обставини того вечора, тому і визнав, що вчинив крадіжку саме з ОСОБА_4 і коли його затримали працівники міліції, то погодився зі всіма обставинами. Під час судового розгляду кримінального провадження щодо нього було пізно змінювати показання. Крім того, на момент затримання він не знав, що потерпіла розповідала людям, що взагалі нічого з її будинку не викрадено. Ствердив, що ОСОБА_4 не має відношення до крадіжки. Телефонні дзвінки між ним і ОСОБА_4 дійсно відбувались і стосувались ремонту мотоцикла.

З показань свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 встановлено, що 27.03.2015 р. ОСОБА_4 приблизно з 21.00 год. і до 23.30 год. перебував в барі «Скарлет», а близько 00.05 - 00.10 год. приїхав до фонтану, що знаходиться на площі в смт.Стара Вижівка, де залишався до ранку. Показання обвинуваченого про те, що у період з 23.30 год. 27.03.2015 р. до 00.05 00.10 год. 28.03.2015 р. він їздив на заправку не спростовані. Як встановлено, ОСОБА_11 виявлено в квартирі потерпілої близько 00.05 - 00.09 год.

Крім того, свідки підтвердили, що будучи біля фонтану ОСОБА_4 спілкувався по телефону, факти спілкування в цей час підтверджено роздруківками ПрАТ «Київстар».

Таким чином, показаннями свідків факт причетності ОСОБА_4 до даної крадіжки не підтверджено.

Не доводять вину ОСОБА_4 і наступні докази. Постановою слідчого визнано речовим доказом телефон марки «Самсунг» з сім-карткою абонентський номер НОМЕР_2 ІМЕІ НОМЕР_3 (а.с.232 том 1). Як встановлено, даний телефон належить ОСОБА_11 і був останнім загублений в квартирі потерпілої під час вчинення крадіжки. У ході огляду (протокол від 31.03.2015 р., а.с.244 том 1) списку вхідних і вихідних дзвінків та смс-повідомлень цього мобільного телефону, встановлено, що на даний телефонний номер і з нього здійснювались дзвінки від абонента « ОСОБА_22 ». Зокрема о

7

23.50 год., 23.54 год., 00.00 год. У ході слідства встановлено, що абонентський номер НОМЕР_1 який записаний як « ОСОБА_22 », належить ОСОБА_4 (а.с. 244-248 том 1).

Потерпіла, ствердивши, що інформація, викладена в цьому протоколі неповна, оскільки в її присутності 28.03.2015 р. було переглянуто дзвінки, і вони були дещо іншими. Разом з тим, не надала суду доказів на спростування сказаного.

За клопотанням потерпілої, підтриманого прокурором суд в порядку ст. 333 КПК доручив органу досудового розслідування провести певні слідчі розшукові дії отримати тимчасовий доступ до документів які перебувають у володінні ПрАТ «Київстар». Згідно з інформацією, наданою ПрАТ «Київстар» підтверджено, що між абонентськими номерами, що належать ОСОБА_4 і ОСОБА_11 в період з 26.03.2015р. по 29.03.2015р., відбувались виклики і здійснювались розмови, в тому числі і у період з 23.30 до 00.05 год., і в цей же період вчинялась крадіжка (а.с. 199-215 том 1).

Факту телефонних розмов і здійснення викликів не заперечили ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_11 , разом з тим, пояснили, що ці розмови стосувались ремонту мотоцикла. Наявність таких розмов щодо мотоцикла підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 .

У судовому засіданні ОСОБА_13 показав, що особисто він очевидцем крадіжки не був. ОСОБА_11 розповів йому, що ОСОБА_4 є ініціатором крадіжки, разом з тим ОСОБА_11 не повідомив яку саме роль виконував ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки..

Суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_13 оскільки інформація, отримана ним, є показаннями з чужих слів ( ОСОБА_11 ), а тому відповідно до ст. 97 КПК України є недопустимим доказом, проти визнання цього доказу допустимим заперечив захисник і обвинувачений. Іншими допустимими доказами дані пояснення не підтверджені. Відповідно до ст.86 КПК України дані показання не можуть бути використані при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином сторона обвинувачення не надала доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.2 ст. 94 КПК України жодний доказ не має наперед встановленої сили. Кожний доказ оцінюється з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.

Статтею 373 КПК України передбачено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

8

Всі сумніви щодо доведеності вини особи, у відповідності до ч.4 ст.17 КПК України тлумачаться в користь такої особи.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного.

У відповідності до вимог ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено: 1). вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2). кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, 3). в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Суд прийшов до висновку, що в справі відсутні достатні та достовірні докази, які б вказували на доведеність причетності ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, оскільки стороною обвинувачення не доведено його винуватості поза розумним сумнівом. Можливість здобуття інших доказів вичерпана. Суд за клопотанням потерпілої (в порядку ст. 333 КПК) надавав доручення про проведення певних слідчих (розшукових) дій з метою встановлення обставин кримінального провадження та виявлення можливих доказів в ході судового розгляду, чим сприяв реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, та виконання процесуальних обов`язків, відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України. Однак в ході судового розгляду не доведено, що злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України, а саме крадіжка майна потерпілої ОСОБА_6 вчинена обвинуваченим, а тому ОСОБА_4 слід виправдати на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого за ст. 198 КК і ч. 2 ст. 125 КК є щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, який не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, є не судимим в порядку ст. 89 КК, на обліку в психіатра і в нарколога не перебуває, думку потерпілого ОСОБА_7 , який просить не обирати до обвинувачення покарання пов`язане з позбавленням волі, наявність пом`якшуючих покарання обставин, і вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у обмеження волі в межах санкції статей Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за вчинені ним злочини та з застосуванням ст. 70 КК України.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу винного, обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і його звільнення на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, але за умови контролю за його поведінкою та вважає за необхідне встановити обвинуваченому іспитовий строк тривалістю 3 роки з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України.

Речові докази слід залишити у матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

9

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та ст. 198 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 125 КК України - 1 (один) рік обмеження волі;

-за ст. 198 КК України - 2 (два) роки обмеження волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити два роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю три роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і виправдати на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Речові докази: диск із фонограмою судових засідань у кримінальному провадженні в справі № 168/405/15-к (а.с.231 т.1), мобільний телефон білого кольору марки «Самсунг» з сім карткою абонентський номер НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 (а.с.232-234 т.1), залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1