Справа № 157/1052/15-к
Провадження №1-кп/157/3/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000357, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 . Українця, громадянина України, освіта вища, неодруженого, працює головним інженером ДП СЛАП «Камінь-Каширськагроліс», раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 у період часу між 17 год. та 19 год. 28 жовтня 2014 року, знаходячись поблизу входу до торгового закладу «Гриль бар», що розташований по вул. 1-го Травня, 41 у м. Камені-Каширському, на ґрунті раптово виниклих короткотривалих неприязних стосунків, спровокованих потерпілим ОСОБА_7 , діючи умисно, ногами завдав більше 15 ударів по голові, обличчю потерпілого ОСОБА_7 , який знаходився у лежачому положенні, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відкритого перелому гратчастого лабіринту справа, закритого перелому кісток носа, гематом повік обох очей, підшкірних гематом в ділянці обличчя, які, згідно з висновком судово-медичного експерта № 211 від 28.11.2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я терміном більше шести діб.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав і дав показання про те, що 28 жовтня 2014 року близько 18 години разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 перебував у приміщенні закладу «Гриль бар», що знаходиться у м. Камені-Каширському по вул. 1-го Травня біля автостанції. У ОСОБА_12 задзвонив телефон і останній вийшов з бару. Через декілька хвилин він також вийшов на вулицю і побачив, що ОСОБА_7 наносить ОСОБА_12 тілесні ушкодження кулаками, а ОСОБА_13 (батько потерпілого) утримує ОСОБА_12 , і тому він відкинув спершу у сторону батька потерпілого, а потім відштовхнув у сторону від ОСОБА_12 самого потерпілого, при цьому він не бачив чи впав останній на землю. Близько 22 години йому стало відомо, що відносно нього потерпілий ОСОБА_7 написав заяву у правоохоронні органи, згідно з якою звинуватив його у нанесенні йому тілесних ушкоджень. На наступний день він відвідав потерпілого ОСОБА_7 у лікарні і останній сказав йому про те, що він його не бив, але якщо не скаже хто йому наносив тілесні ушкодження, то буде відповідати він.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, з показань у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що 28 жовтня 2014 року, перебуваючи у м. Камені-Каширському, приблизно о 17 годині він разом зі своїм батьком ОСОБА_13 та малолітнім племінником ОСОБА_13 зайшли до приміщення закладу «Гриль бар» щоб купити дитині сік. Біля барної стійки стояв ОСОБА_5 і він, побачивши працівників лісового господарства ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 і помічника останнього, а також ОСОБА_14 , які сиділи в окремій кабінці, запитав в обвинуваченого, що вони усі роблять в барі і чи їх ще не люстрували. ОСОБА_5 таке запитання дуже розізлило, між ними відбулася словесна сварка. Батько з племінником присіли за столиком, він же вийшов на вулицю поговорити по мобільному телефону. Невдовзі за ним вийшов ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння та накинувся на нього з кулаками, намагаючись нанести тілесні ушкодження. В цей же час з бару вийшов його батько, на запитання останнього він відповів, що знає ОСОБА_12 , а до ОСОБА_12 звернувся зі словами, - мовляв той його знає, але мабуть не впізнає. Його батько ОСОБА_13 їх розтягнув, оскільки між ними відбувалася шарпанина, під час якої ОСОБА_12 намагався нанести йому тілесні ушкодження. Внаслідок цього конфлікту у нього з носа пішла кров, проте фізичного болю він не відчув і змін з носом у процесах дихання не було. Після цього ОСОБА_12 першим пішов у бар, а невдовзі і він зайшов до бару, вмився у туалетній кімнаті та витерся серветкою, яку взяв зі столика, за яким сиділи ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Після цього він присів за столиком, де сидів його батько з племінником. В цей же час ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 пішли до виходу, а в барі залишалися ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та помічник останнього, які потім також вийшли. Виходячи з бару ОСОБА_11 продемонстрував жест, який він зрозумів як такий, що його (потерпілого) потрібно навчити жити. За декілька хвилин він також вийшов з бару, а батько з племінником ще затрималися. При виході з бару, його відразу збили з ніг, від чого він упав на бетон і ОСОБА_5 наносив йому тілесні ушкодження по обличчю, голові, тулубу, а поруч біля них стояла інша особа, яка контролювала щоб він не міг встати. Він намагався піднятися, опираючись на лікті, і в цей же момент розгледів, що інші особи, які там знаходилися, утримували його батька, не даючи можливості останньому за нього захиститися. Під час цього конфлікту також був присутній його малолітній племінник. В цей же день, у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, він звернувся за медичною допомогою у Камінь-Каширську центральну районну лікарню та з заявою у правоохоронні органи про нанесення йому тілесних ушкоджень. На наступний день були зроблені фото з наявними на його обличчі тілесними ушкодженнями.

Свідок ОСОБА_13 дав суду показання про те, що 28 жовтня 2014 року ввечері між 17 год. - 18 год. він, його син ОСОБА_7 і малолітній внук ОСОБА_13 заїхали до закладу «Гриль бар» придбати води. Біля бару між його сином та ОСОБА_12 виник конфлікт, початок якого він не бачив, під час інциденту вони між собою шарпалися за одяг, а коли впізнали одне одного, то конфлікт припинився. Від цього конфлікту його син тілесних ушкоджень не отримав. Заходячись в закладі «Гриль барі», його син звернувся до ОСОБА_5 по питанню процесу люстрації працівників лісової охорони та їхнього відпочинку у барі в робочий час, на що обвинувачений сказав, що зробить йому люстрацію. Близько 15-20 хвилин вони посиділи у барі, його син першим вийшов на вулицю. Він з малолітнім внуком вийшов через декілька хвилин на вулицю і побачив, що синові ОСОБА_7 , який лежав на землі, ногами наносив тілесні ушкодження ОСОБА_5 по голові. Поблизу біля них стояв інший чоловік, однак він не наносив тілесних ушкоджень синові. При цьому були присутні ще й інші особи, близько 5 чоловіків його утримували за руки і не пускали допомогти синові, погрожуючи також нанесенням тілесних ушкоджень, цей конфлікт також бачив його малолітній внук. До цього конфлікту у його сина ОСОБА_7 не було тілесних ушкоджень. В цей же день син ОСОБА_7 звернувся у Камінь-Каширську лікарню та в правоохоронні органи з відповідною заявою.

З показань малолітнього свідка ОСОБА_13 вбачається, що разом з потерпілим ОСОБА_7 , який є його дядьком, та ОСОБА_13 (його дідом), він в один з днів був у закладі «Гриль бар». ОСОБА_7 з бару вийшов на вулицю першим, а коли він з дідом вийшов з бару на вулицю, то побачив як обвинувачений ОСОБА_5 бив лежачого на землі його дядька, інші чоловіки, всього їх було близько семи, утримували діда, який намагався захистити ОСОБА_7 , а ще інший чоловік тримав його за плече і відводив від місця побиття.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 жовтня 2014 року вбачається, що о 21 годині 15 хвилин потерпілий ОСОБА_7 звернувся у правоохоронні органи з заявою про те, що 28 жовтня 2014 року близько 19 години на вулиці біля бару «Гриль бар» у м. Камені-Каширському по вул. 1-го Травня лісник ДП «Камінь-Каширське лісове господарство» ОСОБА_5 та невідомий працівник вказаного лісгоспу нанесли йому тілесні ушкодження.

З цієї ж заяви також вбачається, що у ній закреслені слова «директор вказаного підприємства ОСОБА_11 та ОСОБА_21 ».

З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_22 вбачається, що восени 2014 року, перебуваючи на посаді слідчого СВ Камінь-Каширського РВ, під час чергування в слідчо-оперативній групі, відбирав у Камінь-Каширській центральній районній лікарні у ОСОБА_7 , який був у стані алкогольного сп`яніння, емоційному стані і в якого були на обличчі видимі тілесні ушкодження, відкриті рани, текла кров, заяву про вчинення відносно останнього злочину. В ході розмови потерпілий повідомив про те, що тілесні ушкодження йому наніс ОСОБА_5 , однак потерпілий спочатку вказував на працівників лісгоспу, - директора лісгоспу, декілька разів змінював та уточнював показання, а тому у протоколі заяви про вчинення злочину є закреслення; саме з внесеними виправленнями (закресленнями) потерпілий, прочитавши протокол, погодився з викладеними у ньому обставинами та підписав його. Зауважень до протоколу з внесеними до нього виправленнями у потерпілого не було.

Свідок ОСОБА_16 дав показання про те, що у 2014 році відпочивав у закладі «Гриль бар» з кумом ОСОБА_15 , ніяких конфліктів не бачив, але мав місце випадок, коли потерпілий ОСОБА_7 підійшов за їхній столик, попросив серветку та взяв з їхнього дозволу .

З показань свідка ОСОБА_15 вбачається, що у 2014 році ввечері біля 18 години він в закладі «Гриль бар» відпочивав з ОСОБА_16 і до їхнього столика підходив потерпілий ОСОБА_7 взяти серветку.

Свідок ОСОБА_23 дала суду показання про те, що працюючи у закладі «Гриль бар» бачила словесну сварку між потерпілим та іншим чоловіком, що відпочивав у компанії в кабінці. Згодом останній разом з потерпілим вийшли на вулицю, де, як їй відомо зі слів ОСОБА_24 , відбулася бійка, самої бійки вона особисто не бачила.

Свідок ОСОБА_24 дала суду показання про те, що в один з днів, коли вона працювала у закладі Гриль бар», мав місце конфлікт між двома чоловіками, зокрема, між ОСОБА_12 , який з іншими особами відпочивав у кабінці, та іншим чоловіком, якого вона не пам`ятає. Конфлікт полягав у тому, що обоє чоловіків шарпалися між собою у приміщенні бару при виході, а потім їх конфлікт продовжився на вулиці, проте вона на вулицю не виходила. Також у цей день в барі відпочивав потерпілий ОСОБА_7 , який був збуджений та чіплявся до відвідувачів. Інших конфліктів вона не бачила, оскільки займалася безпосереднім виконанням своїх обов`язків. Діяльність бару у цей день не припинялася і порушена не була.

З показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що 28 жовтня 2014 року біля 18 години він, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 відпочивали у закладі «Гриль бар» у кабінці. До нього подзвонили і він вийшов на вулицю. Несподівано потерпілий підійшов до нього та почав наносити тілесні ушкодження кулаками, від яких потім були синці, батько потерпілого утримував його (Мися), у відповідь на такі дії він потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не наносив. Під час конфлікту з приміщення бару вийшов ОСОБА_5 і штовхнув потерпілого, останній впав, опинившись у сидячому положенні, обличчя потерпілого до асфальту від поштовху не торкалося. До моменту коли вийшов ОСОБА_5 він на потерпілому тілесних ушкоджень не бачив. Конфлікт між ним та потерпілим закінчився тим, що батько забрав останнього від нього. Інших присутніх осіб під час цього конфлікту не було.

Свідок ОСОБА_25 дала показання про те, що у 2014 році в барі де вона працює мав місце конфлікт між чоловіками, однак між ким саме не знає, оскільки чула лише шум на вулиці і тому викликала працівників міліції.

З показань свідка ОСОБА_26 вбачається, що в один з днів 2014 року її син приїхав додому разом з батьком ОСОБА_13 та племінником, на синові були тілесні ушкодження, на обличчі і голові були рани, з яких текла кров. Зі слів сина їй відомо, що його побили у закладі «Гриль бар», куди вони заїхали з ОСОБА_13 та малолітнім племінником купити соку.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у судовому засіданні дали показання про те, що у жовтні 2014 року разом з ОСОБА_5 відпочивали у закладі «Гриль бар», де також був потерпілий ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_27 дав суду показання про те, що 28 жовтня 2014 року ввечері ОСОБА_7 попросив завезти його у лікарню, був побитий, з носа постійно текла кров, обличчя повністю було опухше, а тому він разом з ОСОБА_13 завезли ОСОБА_7 до Камінь-Каширської центральної районної лікарні.

Показання потерпілого та вищенаведені показання свідків в цілому узгоджуються між собою та не містять суттєвих суперечностей щодо подій, які мали місце 28 жовтня 2014 року у приміщенні закладу «Гриль бар», та підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 211 від 28 листопада 2014 року, з якої вбачається, що у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відкритого перелому гратчастого лабіринту справа, закритого перелому кісток носа, гематом повік обох очей, підшкірних гематом в ділянці обличчя, подряпин в ділянці лівого ліктевого суглобу. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючих поверхонь останніх, терміном утворення відповідають даним вказаним в медичній документації, можливо при обставинах вказаних в постанові. Вказати кількість контактуючих поверхонь, які спричинили тілесні ушкодження, згідно даних меддокументації, не представляється можливим. Судово-медичних даних що вищевказані ушкодження утворились при падінні з висоти власного зросту немає. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, відкритого перелому гратчастого лабіринту справа, закритого перелому кісток носа, гематом повік обох очей, підшкірних гематом в ділянці обличчя по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я терміном більше 6 діб, у вигляді подряпин в ділянці лівого ліктевого суглобу по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_28 наданий ним висновок підтримав, дав показання про те, що експертиза була проведена на підставі медичної документації і оскільки проводилась вона через місяць після події, то потреби в огляді потерпілого не було, адже характер тілесних ушкоджень за такий час змінився, однак даних про те, що тілесні ушкодження потерпілого утворилися з висоти власного зросту немає.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає неправдивими і розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У межах кримінального провадження, яке розглядається, стороною захисту не доведено, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження утворилися з вини інших осіб, а не були заподіяні обвинуваченим, збирати ж та досліджувати в межах цього кримінального провадження нові докази, які не були зібрані під час досудового розслідування та давати їм оцінку у своєму вироку, суд, з огляду на положення п. 12 ст. 290 КПК України позбавлений можливості.

Доводи захисту про те, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати під час конфлікту з ОСОБА_12 спростовуються показаннями останнього, який в судовому засіданні показав, що потерпілому тілесних ушкоджень не наносив. За таких обставин, не спростовують вини ОСОБА_5 у нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень досліджені у судовому засіданні матеріали кримінального провадження з приводу повідомлення ОСОБА_12 про спричинення йому 28 жовтня 2014 року о 19 годині потерпілим ОСОБА_7 та його батьком ОСОБА_13 тілесних ушкоджень. Достовірних та достатніх доказів про те, що потерпілий отримав тілесні ушкодження під час конфлікту з ОСОБА_12 ці матеріали кримінального провадження не містять.

Окрім того, причетність до вчинення злочину інших осіб, на що посилається сторона захисту, не може свідчити, з огляду вищенаведені докази, які у сукупності узгоджуються між собою, про невинуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а також і ОСОБА_12 про те, що обвинувачений не наносив тілесних ушкоджень потерпілому, на думку суду, є неправдивими, оскільки суперечать іншим вищенаведеним доказам на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, є непослідовними та нечіткими, не відтворюють хронології подій, що мали місце 28 жовтня 2014 року у закладі «Гриль бар». Окрім того, показання свідка ОСОБА_11 , які він давав в судовому засіданні містять суттєві розбіжності з показаннями, наданими ним під час досудового розслідування. Також належить врахувати і те, що вказані свідки є колегами по роботі, і, як показав у судовому засіданні потерпілий, були причетні щодо ініціювання його побиття, а тому зацікавлені у результаті розгляду кримінального провадження та в ухиленні обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні не підтверджена достатніми і належними доказами та обставина, що внаслідок заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень потерпілому останній втратив зуба, і таке обвинувачення у вину ОСОБА_5 не ставилося, а тому доводи потерпілого у цій частині суд до уваги не приймає.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії умисних злочинів невеликої тяжкості, та особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, працює, позитивно характеризується по місцю роботи.

Також суд враховує конкретні обставини вчинення злочину, зокрема, кількість та механізм нанесення ударів, і те, що при нанесені тілесних ушкоджень, потерпілий перебував у лежачому положенні, конфлікт мав місце у присутності малолітньої особи, потерпілий своєю поведінкою спровокував такий конфлікт.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, а також майновий стан винного і думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 доцільно та необхідно призначити покарання, яке просив у судовому засіданні прокурор, а саме, у виді штрафу у максимальному розмірі, що передбачений санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, тобто у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

На думку суду, таке покарання не є м`яким, забезпечить мету його призначення, що передбачена ст. 50 КК України, зможе запобігти вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, буде необхідним і достатнім для виправлення винного.

Те, що обвинувачений працює, за вищенаведених обставин, які повинні враховуватися при призначенні покарання, не може бути достатньою підставою для призначення покарання у виді виправних робіт.

Суд також не вбачає підстав для призначення обвинуваченому інших видів покарання.

Невизнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину є правом останнього, а тому і не може бути підставою для призначення йому більш суворішого покарання.

Підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень (одна тисяча сімсот).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_1