Справа № 562/441/16-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 263 КК України,
В С Т А Н О В И В:
28 січня 2016 року близько 19.00 год. в приміщенні Здолбунівської ЦРЛ за адресою м.Здолбунів, вул. с. Бандери, 1, Рівненської області при особистому огляді ОСОБА_4 в його зовнішній правій кишені куртки виявлено та вилучено металевий предмет, який являється холодною зброєю, виготовленою саморобним способом по типу кастетів спрощеної конструкції, який ОСОБА_4 носив при собі з метою самооборони без передбаченого законом дозволу.
18 лютого 2016 року в м. Здолбунів між обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі його захисника ОСОБА_5 та прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області юристом 3 класу ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.
Згідно даної угоди, прокурор Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 2 статті 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочині.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за частиною 2 статті 263 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені частиною 2 статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 263 КК України визнав та зазначив, що він розуміє
надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, а саме незаконне носінні холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, а тому його дії кваліфікує за частиною 2 статті 263 КК України.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що за місцем проживання характеризується посередньо, згідно ст. 89 КК України не судимий, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 18 лютого 2016 року в м. Здолбунів між прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області юристом 3 класу ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 263 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили не обирати.
Речовий доказ, а саме кастет, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Здолбунівського ВП ГУНП в Рівненській області - знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1