Справа № 286/2640/16-к
У Х В А Л А
12 жовтня 2016 року м. Овруч
Слідчий суддя Овруцького районного суду в Житомирській області ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт майна , -
ВСТАНОВИВ :
Слідчий СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням та просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Форд-Транзит» д/з НОМЕР_1 та водонапірну помпу з обладнанням: шість пожежних рукавів, два сачки, тички в кількості 6 штук, переносна електростанція (бензогенератор ), які належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що 10 жовтня 2016 року, близько 21 години, поблизу села Селізівка Овруцького району було затримано автомобіль марки "Форд-Транзит" д/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 з обладнанням призначеним для добування корисних копалин, тим самим здійснювалося готування до незаконного видобування корисних копалин.
Згідно повідомлення було встановлено, що невстановлені особи з допомогою вказаного автомобіля та обладнання, яке перебувало в ньому, готувалися до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним добування корисних копалин - сирцю бурштину.
10.10.2016 на автомобільній дорозі «Селезівка - Далета» було вилучено автомобіль марки "Форд-Транзит" д/з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та водонапірну помпу з обладнанням в його багажному відділенні: шість пожежних рукавів, два сачки, тички в кількості 6 штук, переносна електростанція (бензогенератор).
Автомобіль та водонапірна помпа з обладнанням могли готуватися до використання під час незаконного добування сирцю бурштину, адже виявлено було їх на місцевості, де неподалік здійснюється незаконне добування бурштину (с. Селезівка Овруцького району межує із с. Далета та с. Сирниця Овруцького району, де виявлялися неодноразові спроби протиправної діяльності. ). Відповідно даний автомобіль з обладнанням могли готуватися для використання як засіб скоєння кримінального правопорушення й могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, з метою належного зберігання речових доказів та можливої спеціальної конфіскації майна, яке могло бути використане в злочинній діяльності, з врахуванням того, що все майно відповідає критеріям, визначеним ст. 170 КПК України, виникає необхідність у арешті майна, яке належить ОСОБА_5 ..
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Прокурор в судовому засіданні також клопотання підтримав.
Власник майна та адвокат в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечили, зазначивши, що зазначений автомобіль та обладнання ОСОБА_5 не мав наміру використовувати для добування бурштину. В той день він його тільки придбав у незнайомого чоловіка в с. Кованка Овруцького району з метою очистки домашнього ставка. В с. Селезівка опинився випадково, так як заблукав і не міг знайти дорогу на м. Овруч.
Заслухавши думки учасників та дослідивши надані докази, слідчий суддя встановив наступне.
При накладенні арешту повинні враховуватись одночасно його мета, завдання і підстави (ст.170 КПК України) та інші передбачені законом обставини (ст.173 КПК України).
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
В ст. 173 КПК України законодавець закріпив, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Оцінюючи наявність підстав для накладення арешту, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні доведено існування розумних підозр вважати, що зазначені автомобіль та обладнання можуть бути доказом злочину і лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне зберігання вказаного майна на час проведення досудового розслідування.
Обставини, за яких зазначене майно було вилучено у ОСОБА_5 , на думку слідчого судді, додатково підтверджують необхідність застосування арешту до нього для проведення розслідування. Зокрема було їх вилучено на місцевості, де неподалік здійснюється незаконне добування бурштину (с. Селезівка Овруцького району межує із с. Далета та с. Сирниця Овруцького району, де виявлялися неодноразові спроби протиправної діяльності. ). Причому наявна була присутність інших осіб, які спілкувалися з ОСОБА_5 .. Хоча останній і зазначає, що це були випадкові люди, яких він зупинив для того, щоб дізнатися як доїхати до м. Овруча, однак, як зауважив слідчий, і вказана обставина не заперечується власником майна, вказані особи, теж їхали в той же час і в тому ж місці, біля 21 год. 00 хв., і з Рівненської області.
Інформацію про узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 7 лютого 2014 року, на яке звертав увагу адвокат в судовому засіданні, слідчий суддя не може покласти в основу рішення по справі, оскільки правові норми, які регулюють дані правовідносини, з часу проведення узагальнення зазнали суттєвих змін.
Таким чином, аналізуючи правові відносини, що склалися, норми права, що їх регулюють, слідчий суддя приходить до переконання, що наявні достатні підстави вважати, що майно, щодо якого ставиться питання про арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно про доведеність слідчим і прокурором необхідності такого арешту та задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Форд-Транзит» д/з НОМЕР_1 та водонапірну помпу з обладнанням: шість пожежних рукавів, два сачки, тички в кількості 6 штук, переносна електростанція (бензогенератор ), які належать на праві приватної власності ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя

ОСОБА_1