15.03.2013 Справа № 756/3381/13-к
Справа № 1-кп/756/161/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2013 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Прудніка О.А.

при секретарі Сагей Л.І.

з участю прокурора Ткаченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження №0001839 по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого: 16.08.2011 року Печерським районним судом м.Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України,

встановив:

31.01.2013 року, близько 13 год., ОСОБА_1 зайшов до магазину НОВУС розташованого в приміщенні торгово розважального центру Дрін Таун, який розташований за адресою: м. Київ, пр-т Оболонський, 1-Б. Перебуваючи в приміщенні магазину, у ОСОБА_1 виник

злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

При цьому, реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в торговому залі приміщення магазину НОВУС ТРЦ Дрім Таун, розташованого по пр-ту Оболонському, 1-Б, в м. Києві, ОСОБА_1 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, вчинив всі дії, які залежали від його волі для доведення своїх зло чинних намірів до кінця, а саме взяв зі стелажів 14 плиток шоколаду марки Рошен, загальною вартістю 154,44 грн. без ПДВ, які підлягали реалізації, сховав їх собі під куртку у яку був вдягнений та не розрахувавшись за вказаний викрадений товар, належний ТОВ НОВУС УКРАЇНА, без оплати за нього, пройшов повз касу магазину НОВУС, вийшов за лінію кас та направився до виходу з магазину, намагаючись втекти з місця вчинення злочину, але в цей час був затриманий працівником служби охорони, який в подальшому викликав працівників міліції, в зв'язку з чим ОСОБА_1 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг довести свої зло чинні наміри до кінця з причин, що не залежали від його волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і дав суду показання, які відповідають встановленим обставинам, підтвердивши події викладені у обвинувальному акті, доповнивши, що він вчинив дії, які йому інкримінують не обдумавши їх наслідки, на теперішній час шкодує за свій вчинок та те, що сталося. У вчиненому він кається, просить суворо не карати, врахувати його щире каяття, обіцяючи більш кримінальних правопорушень не вчиняти. При цьому, обвинувачений також зазначив, що 16.08.2011 року він був засуджений Печерським районним судом м.Києва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

31.01.2013 р., близько 13 год., він зайшов до торгового приміщення магазину НОВУС ТРЦ Дрім Таун, розташованого по пр-ту Оболонському, 1-Б, в м. Києві, де став роздивлятись продукти, які підлягали реалізації. Проходячи по торгових рядах вказаного магазину він побачив плитки шоколаду марки Рошен, вартістю 154 грн. 44 коп., які йому сподобались, однак оскільки грошей для їх придбання у нього не вистачало то вирішив їх викрасти. Для цього, він переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв зі стелажа 14 плиток шоколаду марки Рошен, загальною вартістю 154,44 грн., які підлягали реалізації, сховав їх собі під куртку у яку був вдягнений та не розрахувавшись за вказаний викрадений товар, без оплати за нього, пройшов повз касу магазину НОВУС, вийшов за лінію кас та направився до виходу з магазину, маючи намір втекти з місця вчинення злочину, але в цей час був затриманий працівником служби охорони, який в подальшому викликав працівників міліції, в зв'язку з чим він не зміг довести свої наміри до кінця з причин, що був затриманий.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини провадження стосовно висунутого обвинувачення і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, та роз'яснивши їм положення ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, згідно ст.337 КПК України розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах висунутого йому обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Показання обвинуваченого дані під час судового розгляду про обставини вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї вини у висунутому йому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та обєктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозвязку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був викритий та затриманий на місці кримінального правопорушення.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому у відповідності зі ст.ст. 65, 66, 68, 691 КК України, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та дані, що його характеризують, його відношення до подій, що відбулися, їх наслідків, його вік, сімейні обставини, стан здоровя, повне визнання своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, матеріальне становище, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця та враховуючи позицію прокурора стосовно призначення обвинуваченому покарання повязаного з ізоляцією від суспільства, приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання, з врахуванням вимог ст.ст. 68, 691 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції визначеної частини статті кримінального закону, без застосування ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду його виправлення та перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства і є доцільним в умовах поміщення до кримінально-виконавчої установи. Судом також враховується, що діяння обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, віднесені до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, ОСОБА_1 офіційно не працевлаштований, раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини та належних висновків не зробив.

При цьому таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Оскільки ОСОБА_1 вчинив злочини у період іспитового строку, при визначенні остаточного покарання обвинуваченому суд враховує вимоги ст. 71 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71, ч.3 ст. 78 КК України до призначеного ОСОБА_1 покарання частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Печерського районного суду м. Києва від 16.08.2011 року за ч. 2 ст. 186 КК України, остаточно визначивши покарання за сукупністю вироків у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі з відбуттям у кримінально виконавчій установі.

Запобіжний захід ОСОБА_1 у вигляді домашнього арешту змінити на взяття під варту з утриманням в Київському слідчому ізоляторі м.Києва та Київської області Управління ДПтСУ, взявши його під варту із залу суду до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_1 рахувати з часу його затримання - 15.03.2013 року.

Речові докази 14 плиток шоколаду Рошен передані для зберігання ТОВ НОВУС УКРАЇНА залишити в розпорядженні власника.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: