Справа № 337/2027/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2016 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001227 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою, дітей на утриманні не має, не одруженого, не працюючого, навчається у ДНЗ «Запорізький Професійний ліцей автотранспорту», не судимого в силу ст. 89 КК України, проживаючогобез реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід не обирався,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20 квітня 2016 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи з мотивів неповаги до суспільства, маючи на меті проявити своє зверхнє ставлення до оточуючих у спосіб публічної демонстрації фізичної переваги над неповнолітніми, шляхом надсилання повідомлень з використанням соціальних інтернет-мереж, призначив зустріч малознайомому неповнолітньому ОСОБА_8 під приводом вирішення неіснуючого надуманого конфлікту.

Того ж дня, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись у визначеному ним громадському місці, а саме на території навчального закладу гімназії № 45 міста Запоріжжя, розташованої по проспекту Ювілейному, 30-а в м. Запоріжжі, зустрівся з неповнолітнім ОСОБА_8 .

Тоді ж ОСОБА_5 , діючи умисно, з хуліганських мотивів та з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, використовуючи надуманий ним неіснуючий привід, у присутності значної кількості сторонніх осіб, переважна більшість з яких є неповнолітніми, намагаючись продемонструвати оточуючим своє зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм поведінки у суспільстві, самоствердитися за рахунок приниження неповнолітнього ОСОБА_8 , завдав останньому удар головою в обличчя, від якого ОСОБА_8 упав на землю.

Продовжуючи свої злочинні навмисні дії, ОСОБА_5 наніс ногами неповнолітньому потерпілому три удари в область голови та обличчя і два удари по тулубу, чим спричинив неповнолітньому ОСОБА_8 синці в лобово - тім`яній ділянці зліва, на лобі в центрі і праворуч, на нижній повіці лівого ока, на спинці носа, в проекції лівого променевозапястного суглобу, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Хуліганські дії ОСОБА_5 були припинені сторонніми громадянами.

Крім того, 20.04.2016р. приблизно о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись на території навчального закладу гімназії №45 міста Запоріжжя, розташованої по проспекту Ювілейному, 30-а в м. Запоріжжі, після припинення вищезазначених хуліганських дій, не зупинячись на досягнутому, розуміючи той факт, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 знаходячись в стані, коли вже не здатний чинити йому опір і його воля придушена, діючи з корисних мотивів, з метою незаконного збагачення, у рішучій формі пред`явив до потерпілого вимогу передачі цього ж вечора йому грошей в сумі 500 гривень, а також висловив погрозу заволодіти мобільним телефоном потерпілого в разі відмови останнім виконати його вимогу.

Того ж дня о 19 годині 00 хвилин, знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи реальність погроз та вимог з боку ОСОБА_5 , після отримання від нього тілесних ушкоджень при вищезазначених обставинах, неповнолітній ОСОБА_8 передав ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 400 гривень, які належали матері потерпілого ОСОБА_7 , а 100 гривень, на вимогу ОСОБА_5 пообіцяв передати через декілька днів.

25 квітня 2016 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись біля ТОВ «АТБ-маркет», розташованого по вул.. Ентузіастів, буд. 9 в м. Запоріжжі, зустрів неповнолітнього ОСОБА_8 , який передав йому грошові кошти в сумі 100 гривень, після чого був затриманий працівниками Хортицького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 на початку судового розгляду винуватим себе в інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнавав, пояснюючи, що на початку квітня 2016 року він познайомився з ОСОБА_8 , який повідомив йому, що входить до громадської спілки або групи «Праве діло». Через деякий час, він через соціальні мережі Інтернет запропонував ОСОБА_8 зустрітись, оскільки вирішив «провчити» його за те, що останій сказав неправду. 20 квітня 2016 року приблизно о 15-й годині вони зустрілись у дворі школи №45 м.Запоріжжя. Він прийшов на зустріч зі своїми друзями: хлопцями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та дівчиною ОСОБА_14 , яких взяв з собою для самозахисту. При цьому у ОСОБА_11 в руках була бита. ОСОБА_8 прийшов з дівчиною ОСОБА_15 . Спочатку вони просто спілкувались, потім він не витримав, та вдарив потерпілого ОСОБА_8 головою в обличчя, від чого останній впав на землю. Після цього він наніс два-три удари ногою в обличчя потерпілого і два-три удари в область живота. В цей час його друзі та супутниця потерпілого перебували на відстані 5-7 метрів від них. Коли він наносив удари потерпілому, до нього підійшли перехожі, зробили зауваження та один перехожий відтягнув його від потерпілого. Після цього він побачив, що через те, що він наносив потерпілому удари ногами, один з його кросівок порвався. Через пошкодження кросівок, він запропонував потерпілому віддати йому за це гроші в розмірі 500 грн., а саме в якості компенсації за пошкоджені кросівки, на що потерпілий погодився. Після цього усі пішли до під`їзду, де мешкав потерпілий. ОСОБА_8 зайшов до під`їзду та виніс йому гроші в сумі 400 грн., повідомивши, що залишок 100 грн. віддасть через деякий час. Після цього вони розійшлись. 25 квітня 2016 року ОСОБА_8 через соціальну мережу Інтернет надіслав йому повідомлення, що ввечері може віддати 100 грн., вони домовились зустрітись. В той же день, приблизно о 19-й годині, біля магазину АТБ, ОСОБА_8 передав йому 100 грн., після чого до нього підійшли працівники поліції.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях за ст. 296 ч.1, 189 ч.1 КК України визнав у повному обсязі та у скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що в обвинувальному акті всі обставини вчинення кримінальних правопорушень викладені вірно. Пояснив, що дійсно ввечері 20 квітня 2016 року перебуваючи на подвір`ї навчального закладу школи №45 в м.Запоріжжя, він, будучи незадоволений словами та поведінкою неповнолітнього ОСОБА_8 , в присутності інших осіб, з метою принизити потерпілого, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, спочатку вдарив своєю головою йому в обличчя, через що останній впав, а потім, усвідомлюючи свою перевагу, наніс ще декілька ударів ногою в обличчя та в область живота потерпілого. Свої дії припинив після зауваження перехожого, який відтягнув його від потерпілого. Після цього, під приводом відшкодування йому вартості кросівок, які пошкодив під час побиття потерпілого, вимагав у останнього гроші в сумі 500 грн. В той же день, потерпілий передав йому 400 грн., а 25.04.2016р. ще 100 грн. Розуміє, що вчинив злочини. Щиро кається в скоєному, попросив вибачення у потерпілих та просить суворо його не наказувати. Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди в сумі 15000 грн. визнав частково, не заперечує, що його діями потерпілому ОСОБА_8 спричинена моральна шкода, але вважає визначений законним представником неповнолітнього потерпілого розмір моральної шкоди завищеним.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні в присутності законного представника ОСОБА_10 , психолога ОСОБА_16 , пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_5 познайомився наприкінці березня 2016 року через спільних знайомих. Приблизно через місяць ОСОБА_5 через соціальні мережі Інтернет запропонував йому зустрітись. 20.04.2016р. приблизно о 16.30 годин він зустрівся з ОСОБА_5 на подвір`ї школи №45 м.Запоріжжя. Обвинувачений прийшов з трьома хлопцями та дівчиною, він також був з дівчиною. Під час спілкування, ОСОБА_5 щось не сподобалось в його словах, в зв`язку з чим він наніс йому удар головою в обличчя, а коли він впав на землю, наніс ще декілька ударів в голову та область тулубу. Відтягнув обвинуваченого чоловік похилого віку, який проходив мимо. Після цього обвинувачений став вимагати у нього гроші в сумі 500 грн. Побоюючись обвинуваченого, він погодився, і вони пішли до під`їзду, де знаходиться його квартира. В квартирі він взяв гроші в сумі 400 грн., які належать його матері ОСОБА_7 та віддав їх обвинуваченому. Ще 100 грн. він повинен був віддати через тиждень. В подальшому 25.04.2016р., домовившись через соціальні мережі про зустріч, він зустрівся з обвинуваченим та передав йому 100 грн.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що 20.04.2016р. приблизно о 19-й годині, коли вона прийшла до дому, її неповнолітнього сина ОСОБА_8 вдома не було і він не відповідав на її телефонні дзвінки. Вона подзвонила матері дівчини, з якою син товаришує, та дізналась, що її син знаходиться в лікарні. В подальшому син розказав, що його побили, але відмовлявся сказати хто це зробив, оскільки був сильно наляканий. Розказував, що спочатку його побили, потім вимагали гроші, і у випадку, якщо він не дасть гроші, його будуть бити. Будучи таким чином заляканим, він в квартирі, де вони мешкають, взяв гроші в сумі 400 грн., які належать їй, та віддав їх обвинуваченому. Потім син розповів, що у нього ще вимагають 100 грн. Вона умовила його звернутись до поліції. Свого сина характеризує як врівноваженого, неконфліктного та спокійного хлопця, не схильного до конфліктів, він добре навчається. Після його побиття, він тривалий час знаходився в стресовому стані, тривалий час не відвідував школу, був дуже наляканий, погано спав, побоювався, що його будуть переслідувати, бити. В зв`язку з цим вона звернулась до психолога, якого син відвідував тривалий час, спілкувався з ним, але досі перебуває в нервовому стані. Гроші в сумі 400 грн. обвинувачений ОСОБА_5 повернув їй в ході досудового розслідування.

Законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 , заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. В судовому засіданні ОСОБА_10 вказаний позов підтримала та пояснила, що в зв`язку із злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_5 відносно її неповнолітнього онука ОСОБА_8 , останній зазнав фізичні та моральні страждання, які спричинили негативні наслідки у його повсякденному житті, він постійно відчуває спогади та страх можливого повторення незаконних дій відносно нього, тривалий час знаходиться в нервовому стані, відчуває тривогу, став пасивним, емоційно напруженим, порушився його сон, з`явилась нервозність, дратівливість, він уникає контактів з однолітками, відчуває почуття образи, обурення, приниження своєї гідності. Все це призвело до необхідності звернення за допомогою до фахівця психолога. Завдану онуку моральну шкоду оцінює в 15 000 грн.
В судовому засіданні судом за погодженням з учасниками судового провадження досліджені наступні докази.

В судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_15 , будучи допитаною в присутності законного представника та педагога,пояснила, що в квітні 2016 року, точну дату не пам`ятає, в другій половині дня, вона разом із своїм знайомим ОСОБА_8 прийшли на подвір`я гімназії №45 м.Запоріжжя, де зустріли ОСОБА_5 , який був з трьома хлопцями та дівчиною. У одного з хлопців в руках була бита. Під час спілкування ОСОБА_8 з ОСОБА_5 , останній наніс ОСОБА_8 удар головою в обличчя, від чого він упав на землю. Після цього ОСОБА_5 став наносити ОСОБА_8 удари ногами по тулубу та голові. До них підійшли чоловіки похилого віку, стали робити зауваження та вимагати припинити такі дії, тоді ОСОБА_5 припинив бити потерпілого. Після цього ОСОБА_5 сказав, що ОСОБА_8 повинен дати йому гроші. Всі пішли до будинку, де мешкав ОСОБА_8 , він зайшов до під`їзду, а потім виніс та передав ОСОБА_5 гроші, але скільки не пам`ятає.

В судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_13 , будучи допитаним в присутності законного представника та педагога,пояснив, що в денний час доби, але точну дату не пам`ятає, коли він гуляв разом зі своїм товаришем ОСОБА_12 , вони зустріли знайомих ОСОБА_5 і ОСОБА_11 , які були з дівчиною на ім`я ОСОБА_17 . Усі разом пішли гуляти. ОСОБА_5 повідомив, що йому потрібно з кимось зустрітись. Всі пішли на подвір`я школи №45 м.Запоріжжя, де ОСОБА_5 зустрівся з раніше йому незнайомим хлопцем, як він потім дізнався з ОСОБА_8 , який був разом з дівчиною. ОСОБА_18 та ОСОБА_8 відійшли від усіх на декілька метрів, про щось розмовляли. Він стояв спиною до них, на відставні, спілкувався з друзями, що відбувалось між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не знає, самої бійки не бачив, але через декілька хвилин побачив та почув, що незнайомий перехожий кричить на когось з хлопців, або ОСОБА_19 , або ОСОБА_20 . Після цього, всі пішли у двір будинку АДРЕСА_2 , він з ОСОБА_21 відійшли від усіх та чекали біля дитячого садка, ОСОБА_5 , ОСОБА_22 , потерпілий ОСОБА_8 та дівчина підійшли до одного з під`їздів, ОСОБА_8 зайшов в під`їзд, після чого щось виніс та передав ОСОБА_5 . Що саме передав потерпілий обвинуваченому не бачив.

В судовому засіданні неповнолітній свідокОСОБА_12 , будучи допитаним в присутності законного представника та педагога,пояснив, що 20.04.2016р. вдень зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та дівчиною на ім`я ОСОБА_17 , пішли гуляти. Біля школи №45 м.Запоріжжя зустріли ОСОБА_8 , який був з дівчиною. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відійшли від них на відстань приблизно 5 метрів та про щось розмовляли. Як бив обвинувачений ОСОБА_5 потерпілого не бачив, оскільки стояв до них спиною, але чув і бачив, як перехожі чоловіки похилого віку робили зауваження ОСОБА_18 . Після цього усі пішли гуляти.

Згідно даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.04.2016р., ОСОБА_7 звернулась до Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області з заявою про те, що 20.04.2016р. невідома особа побила її сина ОСОБА_8 та змусила винести з дому гроші.

21.04.2016р. інформація по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 189 ч.1 КК України, внесена до ЄРДР під № 0001227.

27.04.2016р. до ЄРДР внесено інформацію по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.1 КК України.

Згідно висновку експерта №1486 від 21.04.2016р. у потерпілого ОСОБА_8 виявлені крововиливи в лобно-тім`яній області зліва, на лобі в центрі та з права, на нижній повіці лівого ока, на спинці носа, в проекції лівого променевозапястного суглобу. Вказані пошкодження у ОСОБА_8 не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я.

Згідно висновку експерта №1487-д від 21.04.2016р. крововиливи в лобно-тім`яній області зліва, на лобі в центрі та з права, на нижній повіці лівого ока, на спинці носа, в проекції лівого променевозапястного суглобу у ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Пошкодження утворились від дії тупих предметів та могли утворитись при обставинах, викладених в обставинах справи. Давність утворення ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи, а саме 20.04.2016р.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 22.04.2016р., з фототаблицею до нього, проведено огляд ділянки місцевості, розташованої в районі школи №45, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, пр.Ювілейний, буд.30-а. На зазначеній ділянці слідів боротьби, речовини бурого кольору не виявлено, обстановка на місці огляду не порушена, нічого не вилучалось.

Згідно даних протоколу огляду предметів від 25.04.2016р., в присутності двох понятих, була оглянута купюра номіналом 100 грн. СД 1 року випуску, яку передала ОСОБА_7 своєму неповнолітньому сину ОСОБА_8 для передачі особі, яка вимагає у нього грошові кошти. Купюра оброблена люмінесцентним олівцем помаранчевого кольору.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 25.04.2016р. з фототаблицею до нього, в присутності двох понятих, експерта-криміналіста, проведено огляд ділянки, розташованої при вході в магазин АТБ по вул.Ентузіастів, 9, в м.Запоріжжя. Перед входом в магазин розташований майданчик для паркування машин. З правої сторони від входу в магазин знаходяться ОСОБА_8 , ОСОБА_7 . На відстані 30 см. від входу в магазин з правої сторони знаходиться купюра номіналом 100 грн. СД 1650426. На відстані 1 метру від купюри знаходиться молодий чоловік, який назвався ОСОБА_5 та пояснив, що він прийшов на зустріч з хлопцем на ім`я ОСОБА_23 , який повинен йому гроші в сумі 100 грн., які брав у нього в борг. Гроші в сумі 100 грн., що лежать на асфальті, передав йому хлопець на ім`я ОСОБА_23 , гроші випали у нього з руки. Вилучені гроші в сумі 100 грн., упаковані в паперовий конверт. За допомогою марлевого тампона відібрані змиви з рук ОСОБА_5 , поміщені в паперовий конверт, який опечатано.

Згідно даних протоколу огляду предметів від 26.04.2016р. в присутності двох понятих та ОСОБА_5 проведено огляд диску ДВД-Р з відеозаписом затримання ОСОБА_5 , який містить два файли. Перший файл містить відеозапис, на якому зафіксовано затримання ОСОБА_5 біля приміщення магазину АТБ. З правої сторони сходинок до входу у приміщення магазину, знаходиться купюра номіналом 100 грн., яка має сліди згибу. Номер купюри СД 1650426 збігається з номером купюри, яку ОСОБА_7 передала сину ОСОБА_8 , у якого вимагали гроші. Другий файл містить пояснення ОСОБА_5 щодо обставин події, а саме, що виявлену купюру номіналом 100 грн. йому передав хлопець на ім`я ОСОБА_23 .

В судовому засіданні було відтворено відеозапис вказаної слідчої дії.

Згідно даних заяви ОСОБА_7 від 25.04.2016р. та протоколу огляду предметів від 26.04.2016р., проведено огляд листування, переданої ОСОБА_7 , а саме листування з соціальної мережі Інтернет на 8 аркушах між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в якій йдеться мова побиття ОСОБА_8 обвинуваченим ОСОБА_5 та вимагання у потерпілого грошових коштів.

Згідно даних, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 23.05.2016р. з фототаблицею до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_5 , останній, в присутності двох понятих, докладно розказав, а потім показав на місці подій про обставини скоєння ним протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_8 , а саме про те, як у дворі гімназії АДРЕСА_3 , він 20.04.2016р. наносив ОСОБА_8 удари.

Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 189, ч.1 ст. 296 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового провадження.

Суд приймає за основу при постановленні вироку показання самого обвинуваченого ОСОБА_5 , який в ході судового розгляду винуватість у вчиненні злочинів визнав та надав добровільні показання, зокрема, повідомив час, місце та обставини, за яких він наніс тілесні ушкодження неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , зазначив на мотив вчинення вказаних дій та використаний ним малозначний привід, вказав, що потерпілого до вказаних подій знав нетривалий час. При цьому обвинувачений вказав, що наносив потерпілому удари по різним частинам тіла, в тому числі і лежачому стані, в громадському місці, в присутності інших осіб, в тому числі неповнолітніх, намагаючись принизити потерпілого. Після цього, з корисливих мотивів, пред`явив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 вимогу про передачу йому грошей.
Вказані показання обвинуваченого узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_8 , які суд також бере за основу, зокрема, в частині нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим в громадському місці в присутності сторонніх осіб, обставин вимагання у нього грошових коштів з погрозою насильства. Не довіряти цим показанням у суду немає підстав, оскільки потерпілий ОСОБА_8 та обвинувачений до подій були знайомі не тривалий час, в конфліктних чи навпаки дружніх відносинах до вказаних подій не перебували, підстав оговорювати обвинуваченого у потерпілого немає.

Показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_7 , а також з показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 .

Зокрема, свідок ОСОБА_15 , яка є очевидцем події, в судовому засіданні підтвердила, що побиття потерпілого ОСОБА_8 відбувалось в людному місці на очах у неї та інших сторонніх осіб та зазначила, що відбувалось побиття потерпілого обвинуваченим ОСОБА_5 , який наносив потерпілому удари неодноразово, бив лежачого потерпілого. Свої дії обвинувачений припинив лише на зауваження перехожих. Після цього обвинувачений став вимагати у ОСОБА_8 гроші, які останній йому передав.
Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , в судовому засіданні пояснювали, що хоча і не бачили як обвинувачений ОСОБА_5 наносив неповнолітньому ОСОБА_8 удари, але не заперечували, що між ними був конфлікт, події відбувались в громадському місці, в результаті якого сторонні перехожі робили зауваження ОСОБА_5 .
Показання вказаних осіб щодо обставин вказаних кримінальних правопорушень, причетності до них обвинуваченого ОСОБА_5 , є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, підстав не довіряти їм у суду немає, сумнівів у достовірності та правдивості вказаних показань у суду немає.

При цьому показання вищевказаних осіб узгоджуються з письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення і дослідженими в судовому засіданні - протоколами оглядів місця події та предметів, висновками судово-медичних експертиз, протоколом слідчого експерименту, які зібрані в установленому законом порядку і які суд вважає належними та допустимими.

Надаючи оцінку вказаним доказам в їх сукупності та кваліфікуючи дії обвинуваченого суд враховує, що п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» роз`яснено, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, серед іншого, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого 20.04.2016р. на території навчального закладу, є грубим порушенням громадського порядку, оскільки події відбувались в людному місці, на очах у сторонніх осіб, супроводжувались безпричинним насильством над неповнолітнім потерпілим, а саме нанесення йому ударів по різним частинам тіла, що безумовно свідчить про нехтування обвинуваченим загальноприйнятими нормами моралі та поведінки в суспільстві. При цьому суд зважає на те, що належними та допустимими доказами у справі підтверджено заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, що є ознакою особливої зухвалості.
Аналізуючи докази щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчинені вимагання, суд також приймає до уваги його показання, в ході яких він винуватість у вчиненні вказаного злочину визнав та враховує, що вказані показання також узгоджуються з показами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , вищевказаних свідків, письмовими доказами, зокрема, висновками експерта, протоколами оглядів місця події та предметів, протоколом слідчого експерименту.
Невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї провини за інкримінованими злочинами на початку судового розгляду, суд розцінює як лінію захисту, продиктовану намаганням обвинуваченого пом`якшити ступінь своєї вини, в подальшому обвинувачений ОСОБА_5 змінив суб`єктивне ставлення до вчинених злочинів, визнав свою провину в повному обсязі, висловлював жаль із приводу вчиненого, має бажання виправитись, розкаявся, попросив вибачення у потерпілих.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що своїми умисними діями, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, а також своїми умисними діями, які полягають у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 189 КК України, у вчиненні яких суд визнає його винуватим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, а також особу обвинуваченого, який раніш притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст.89 КК України не судимий, навчається у ДНЗ «Запорізький професійний ліцей автотранспорту», на обліку у лікарів психіатра та нарколога не знаходиться, має постійне місце проживання, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого матеріального збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за статтею 296 ч.1 КК України у вигляді обмеження волі на певний строк в межах санкції статті, та за статтею 189 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті, з остаточним визначенням покарання на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
При цьому з урахуванням конкретних обставин даного провадження, даних про особу обвинуваченого, позиції прокурора, думки потерпілих, суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягомвстановленого судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Суд вважає, що застосування в даному випадку до обвинуваченого іспитового строку в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків, під загрозою реального відбування призначеного покарання у випадку порушення умов випробування, буде мати на обвинуваченого більший виховний вплив, ніж реальне відбування покарання.

Цивільний позов законного представника ОСОБА_10 , яка діє в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що протиправними винними діями обвинуваченого ОСОБА_5 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болі і душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, оскільки він отримав легкі тілесні ушкодження, відчував фізичний біль, хвилювався і нервував, погіршився його емоційний стан, він вимушений був звернутись до психолога, що підтверджується наданим суду копією довідки .

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд відповідно до ст. 23 ЦК України враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого ОСОБА_8 , те, що порушився звичайний розпорядок його життя, тривалий час він переживає психологічний дискомфорт, пригніченість, емоційну напругу, дратівливість.

На підставі вищевикладеного, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь законного представника неповнолітнього потерпілого моральну шкоду в сумі 3000,00грн., задовольнивши позов частково. Заявлену суму моральної шкоди в розмірі 15000,00грн. суд вважає перебільшеною.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 189 ч.1, 296 ч.1 КК України та призначити йому покарання за даними статтями:

за ст.296 ч.1 КК України 1 рік обмеження волі,

за ст.189 ч.1 КК України 2 роки позбавлення волі,

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 року 6 місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень.
Речові докази диск ДВД-Р з відеозаписом, три паперові конверта з марлевими тампонами з змивами з долоней рак ОСОБА_5 приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження, грошові кошти 1 купюра номіналом 100 гривень передана на зберігання УЛМТЗ ГУНП в Запорізькій області повернути потерпілій ОСОБА_7 , фрагмент переписки соціальної мережі контакту між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження, дерев`яний предмет переданий на зберігання ОСОБА_19 залишити власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1