Справа № 341/1036/16-к
Провадження № 11-кп/779/362/2016
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Галицького районного суду від 17 червня 2016 року матеріали про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , за участю прокурора ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :
вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджена ОСОБА_7 хоча й відбула ? частину строку призначеного судом покарання, однак не довела своє виправлення : за місцем відбуття покарання характеризується посередньо, заохочення їй не оголошувались; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи. Працевлаштована в швейному цеху установи, однак ініціативи та ентузіазму в праці не виявляє, участі в організації та проведенні виховних та культурно-масових заходів установи не приймає.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 покликається на незаконність ухвали. Зазначає, що комісія ОСОБА_9 безпідставно відмовила у задоволенні рапорту начальника виробництва ОСОБА_10 про заохочення ОСОБА_7 , тоді як засуджена сумлінно працює по 10-12 годин на добу. Вважає, що адміністрація установи відбування покарання упереджено ставиться до засудженої, а суд при розгляді клопотання не взяв до уваги її позитивну характеристику. Просить ухвалу скасувати та застосувати щодо ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, пославшись на неповноту з`ясувань судом наявних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої від відбування покарання, прокурора про залишення ухвали без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Суд першої інстанції даних вимог закону дотримався в повній мірі та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання.

За змістом ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_7 засуджена за вчинення злочину, який відповідно до положень ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, і відбула більше половини строку призначеного покарання. Однак, даних, які б свідчили про те, що вона сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, у матеріалах справи немає і в суді першої інстанції при розгляді клопотання адвоката не встановлено.

Судом враховано, що ОСОБА_7 працевлаштована в швейному цеху установи відбування покарання, однак ініціативи та ентузіазму в праці не виявляє, участі в організації та проведенні виховних та культурно-масових заходів установи не приймає. Заохочення їй не оголошувались.

Із змісту характеристики, яка є в матеріалах справи, видно, що засуджена характеризується посередньо, а не позитивно, як про це йдеться в апеляційній скарзі.

Рішенням комісії з розгляду питань умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та переводу до дільниці соціальної реабілітації засудженим Галицької виправної колонії ( №128) від 15.03.2016 року відмовлено в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання ( а.с.11 ).

Враховуючи наведені обставини суд прийшов до правильного висновку про те, що засуджена ОСОБА_7 не довела своє виправлення.

Посилання адвоката на те, що адміністрація установи упереджено ставиться до засудженої, а тому не оголошує їй заохочення за сумлінну працю, є безпідставними, оскільки звернення засудженої з цього приводу було предметом перевірки Тисменицькою місцевою прокуратурою та викладені в ньому факти не підтвердились ( а.с.21 ).

Підстав для скасування ухвали місцевого суду, про що йдеться в апеляційній скарзі адвоката, колегія суддів не встановила.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду від 17 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2