Справа № 338/1733/15-к
Провадження № 11-кп/779/124/2016
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000349, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, за участю: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , за апеляційною скаргою самого обвинуваченого на вирок Богородчанського районного суду від 12 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в закону силу залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 23 грудня 2015 року та зараховано йому, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого 494,04 грн. за проведення експертизи та в користь потерпілого ОСОБА_8 - 5300 грн. заподіяної майнової шкоди та 6700 грн. моральної шкоди.

За вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні крадіжки, тобто таємному викраденні чужого майна, повторно.

Як встановив суд, злочин вчинено за таких обставин.

ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за аналогічний злочин, на шлях виправлення не став, а повторно, 03.11.2015 року близько 15 год.30 хв., перебуваючи в селищі Богородчани Івано-Франківської області, зайшовши до будинку ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_2 з метою жебракування і, виявивши відсутність господарів, діючи умисно, з корисливих спонукань, в одній з кімнат житлового будинку з полиці меблевої шафи викрав гроші в сумі 3000 грн. та 100 дол. США., що за курсом НБУ станом на 03.11.2015 року становило 2301,52 грн. Внаслідок вчиненого злочину потерпілому ОСОБА_8 спричинено матеріальні збитки на загальну суму 5301 грн. 52 коп..

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі вважає, що призначене йому покарання є надто суворим. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував його щире каяття і що в нього на утримані двоє неповнолітніх дітей, тому просить вирок суду першої інстанції змінити та пом`якшити призначене покарання.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, пояснив, що активно сприяв розкриттю злочину, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, має на утримані двох неповнолітніх дітей;

- прокурор ОСОБА_7 заперечив доводи апеляційної скарги, вирок суду вважає законним і обґрунтованим та просить залишити його без змін.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, за який його засуджено, а також правильність кваліфікації дій не оспорюються апелянтом і апеляційному перегляду згідно ч.1 ст.404 КПК України не підлягають.

Згідно положень ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суд належним чином дотримався вимог зазначених законів.

Так, судом враховано пом`якшуючі покарання обставини: сприяння розкриттю злочину та щире каяття, на яке покликається обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі.

Також судом при призначенні покарання ОСОБА_6 враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, характеристику обвинуваченого з місця проживання, його ставлення до вчиненого ним діяння, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення.

З огляду на особу винного, який раніше судимий за злочини проти власності, і попередні судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин та обтяжуючої покарання обставини рецидиву злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України покарання, яке відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Покликання обвинуваченого в апеляційній скарзі про неврахування судом наявності на його утриманні двох неповнолітніх дітей, на думку колегії суддів, з врахуванням особи винного, який на шлях виправлення не став, не може бути безумовною підставою для пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_6 .

Зважаючи на те, що згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді двох років позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З врахуванням наведеного, підстав для зміни вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 шляхом пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

За вироком суду від 12 січня 2016 року ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зараховано термін перебування його під вартою в СІЗО м. Івано-Франківська з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - з 23.12.2015 року з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегія суддів, в порядку ч.2 ст.404 КПК України, також вважає необхідним виконати положення Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 року №838-УІІІ та зарахувати ОСОБА_6 термін його попереднього ув`язнення з дати ухвалення вироку до набрання ним законної сили - з 12 січня 2016 року до 14 березня 2016 року включно, згідно з новою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 376,419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Богородчанського районного суду від 12 січня 2016 року щодо нього залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 12 січня 2016 року до 14 березня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_2