Справа № 304/1390/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.02.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Перечинського районного суду від 30 листопада 2015 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше не судимий,
засуджений за ч.1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 530 (п`ятсот тридцять) гривень.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що 02 липня 2015 року біля 21-ої години, знаходячись неподалік військової частини по АДРЕСА_2 , під час сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_8 один удар рукою в обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покровах лівої та правої орбітальної спинки носа, які згідно висновку експерта №625 від 29 липня 2015 року за ступенем тяжкості кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність винності обвинуваченого, просить змінити вирок у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що зазначений судом першої інстанції у резолютивній частині вироку розмір штрафу 530 грн. не відповідає вимогам ст.53 КК України та висновку Верховного суду України про застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, викладеному в постанові від 01.10.2015 року, відповідно до якої єдиним виміром покарання у виді штрафу є неоподаткований мінімум доходів громадян. В решті вирок просить залишити без змін.
Іншими учасниками судового розгляду апеляції не подавались.
Заслухавши доповідь судді, промову та виступ в судових дебатах прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду першоїі інстанції щодо фактичних обставин апелянтом не оспорюються, внаслідок чого вони відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України апеляційним судом не перевіряються.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за встановлених судом першої інстанції обставин, підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.
Разом з тим, відповідно до ст.65 КК України суд зобов`язаний призначати покарання як у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, так і відповідно до положень Загальної частини КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У санкціях частин статей Особливої частини КК України покарання у виді штрафу встановлено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Зокрема, санкція частини 1 статті 125 КК України, за якою засуджено ОСОБА_7 , покарання у виді штрафу встановлює в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом ч.1 ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті, якою передбачено, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Таким чином, єдиним виміром розміру покарання у виді штрафу є неоподатковуваний мінімум доходів громадян у певній кратності.
При призначенні покарання у виді штрафу в певному розмірі, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, установленій законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Таких висновків дійшов і Верховний Суд України у постанові від 01.10.2015 року по справі №5-154кс15 з приводу застосування ст. 53 КК України при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України. Цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір якого установлено законодавством України на час постановлення вироку, із визначенням його у грошовій сумі, здійснивши перерахування розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України (пункт 5 підрозділу 1 розділу XX), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Проте, як вбачається з вироку, суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 530 грн., який не є кратним зазначеному неоподаткованому мінімуму доходів громадян, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та, у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для зміни судового рішення.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.
Вирок Перечиснького районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Судді: