Справа № 466/4149/16-к
У Х В А Л А
04 травня 2015 року м. Львів

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , розглянула клопотання прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и л а :

29 травня 2016 року прокурор військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що військовою прокуратурою Львівського гарнізону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000080 від 01.04.2016, за ознаками злочину, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України.

Встановлені в ході досудового розслідування обставини свідчать про наявність достатніх доказів для підозри начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в неправомірній вимозі та одержанні ним, як службовою особою, 18.04.2016р. у своєму транспортному засобі марки «Ford Tourneo» д.н.з. НОМЕР_1 під час особистої зустрічі з ОСОБА_5 за адресою м. Львів, вул. Клепарівська, 1 неправомірної вигоди в розмірі 600 (шістсот) доларів США за вирішення питання щодо отримання ОСОБА_6 військового квитка.

ОСОБА_4 підозрюється в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Повідомлення про підозру складено 19.04.2016 та цього ж дня вручено ОСОБА_4 .

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником транспортного засобу марки «FORD TRANSIT CONNECT» 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та житлового приміщення (квартири) загальною площею 55.8кв.м, житлова площа 40.4кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

У клопотанні прокурор покликається на наявність достатніх підстав вважати, що наведене вище майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України - зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них.

Враховуючи, що санкція вищевказаної статті передбачає конфіскацію майна, з метою забезпечення позову та конфіскації майна підозрюваного прокурор просить накласти арешт на це майно підозрюваного ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1,2 ст.170 КПК України клопотання розглядається у відсутності прокурора, який не прибув в судове засідання, та без повідомлення підозрюваного і його захисника.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання, у зв`язку з наступним.

Як вбачається з ч.2 ст. 167 КПК України, на яку покликається прокурор у своєму клопотанні, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Проте, прокурором не зазначено, які сліди вчинення злочину зберегли на собі належні підозрюваному ОСОБА_4 автомобіль та квартира в м.Шепетівка, на підставі чого можна зробити обґрунтований висновок про те, що це майно набуте підозрюваним з результаті вчинення інкримінованого йому злочину чи за рахунок доходів від нього.

Також прокурором не зазначено чому він в клопотанні про арешт майна покликається на статті, які регламентують Тимчасове вилучення майна, при цьому в клопотанні та додатках відсутні відомості про тимчасове вилучення у підозрюваного майна.

Як вбачається з ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Майно, яке просить арештувати прокурор не містить жодного з вищевказаних критеріїв, зокрема квартира набута підозрюваним за договором дарування.

В клопотанні зазначено, що арешт майна необхідний з метою забезпечення позову, проте не вказано якого саме позову.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Однак, прокурором не наведено достатніх підстав вважати, що суд може призначити ОСОБА_4 покарання у виді конфіскації майна, до цього майна в майбутньому судом може бути застосована конфіскація.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вважаю, що прокурором не доведено необхідність арешту вказаного майна підозрюваного ОСОБА_4 та наявність ризиків його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У зв`язку з вищенаведеним, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідча суддя ,-

у х в а л и л а:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7