УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/9335/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2016 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2016 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2016 року застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою 60 діб, до 01 січня 2017 року.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу. Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу тримання під вартою. Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . Посилається на те, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Неправильно застосовано ст. ст. 177, 181, 183, 194 КПК України та не було застосовано ст.5 Європейської конвенції з прав людини. Сам факт підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може бути безумовною підставою для тримання його під вартою. ОСОБА_8 має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває онкохворий син ОСОБА_10 . Перебування ОСОБА_8 під вартою може сприяти відновленню хвороби, оскільки він в минулому хворів на туберкульоз. Відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі буде займатися злочинною діяльністю, а тримання під вартою сприятиме встановленню істини по справі та убезпечить ухиленню від слідства і суду. Не взято до уваги лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. В порушення ст. 183 КПК України слідчий суддя не визначив розмір застави, як альтернативний.
Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, про залишення рішення слідчого судді без зміни, перевіривши судове рішення відповідно до вимог ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги, колегія судді приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Частиною 5 статті 182 КПК України передбачено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Слідчий суддя зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався.
Як вбачається з матеріалів провадження, органами досудового розслідування, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що в період з грудня 2015 року по жовтень 2016 року за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами займався незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом особливо небезпечних наркотичних засобів.
Близько 19 години 50 хвилин 23 вересня 2016 року під час проведення оперативної закупки особливо небезпечних наркотичних засобів ОСОБА_8 , незаконно збув легендованій особі ОСОБА_13 за 500 грн., які остання перерахувала на банківську картку ПАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_8 в телефонному режимі вказав адресу: АДРЕСА_2 , де в схованці знаходився наркотичний засіб - концентрат з макової соломи , вагою у висушеному вигляді 0,436 грамів .
За аналогічною схемою ОСОБА_8 близько 18 години 20 хвилин 12 жовтня 2016 року незаконно збув легендованій особі ОСОБА_14 за 2000 грн., які останній перерахував на банківську картку ПАТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_8 в телефонному режимі вказав адресу: АДРЕСА_3 , де в схованці знаходився наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, загальною вагою у висушеному вигляді 1,354 грамів.
03 листопада 2016 року о 19 годині 40 хвилин ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
04 листопада 2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.
Наведені обставини, та обставини на які в своєму рішенні послався суд першої інстанції свідчать про наявність ризиків передбачених частиною 1 ст. 177 КПК України і давали підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії передбачені цією нормою.
Суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Проте, суд прийшов до помилкового висновку, що оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та обставини його вчинення то суд не визначає йому розмір застави. Такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам частини 3, 4 статті 183 КПК України. Враховуючи наведене, доводи захисника, що слідчий суддя в порушення ст. 183 КПК України не визначив підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави, як альтернативний є обґрунтованими.
За наведених обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави в межах передбачених ч.5 ст. 182 КПК України у розмірі, що перевищує 80 мінімальних заробітних плат, а саме 290000 (двісті дев`яносто тисяч) гривень, що становить 200 розмірів мінімальних заробітних плат та покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Призначаючи заставу в розмірі 200 мінімальних заробітних плат, колегія суддів виходить з того, що за обставин повідомлення ОСОБА_8 підозри, менший розмір застави не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов?язків. Колегія суддів вважає, що саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, санкція статті якої передбачає покарання від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, одружений, має на утриманні малолітнього сина, який є онкохворим, має сестру - ОСОБА_15 , яка є інвалідом першої групи з дитинства та потребує стороннього догляду в побуті, не працює.
Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що за попередньою змовою з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами займався незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, є наявність ризиків передбачених передбачених пунктами пунктами 2, 3, 4 статті 177 КПК України.
Наведені обставини не дають підстав вважати, що доводи захисника про те, що в провадженні відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі буде займатися злочинною діяльністю, а тримання під вартою сприятиме встановленню істини по справі та убезпечить ухиленню від слідства і суду є ґрунтовними.
Доводи захисника, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що неправильно застосовано ст. ст. 177, 181, 183, 194 КПК України та не застосовано ст.5 Європейської конвенції з прав людини, що сам факт підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може бути безумовною підставою для тримання його під вартою є безпідставними. Слідчий суддя в цій частині дотримався зазначених вимог закону.
Доводи захисника, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває онкохворий син ОСОБА_10 , що перебування його під вартою може сприяти відновленню хвороби, оскільки він в минулому хворів на туберкульоз заслуговують на увагу, але не дають підстав для призначення іншого виду запобіжного заходу.
Щодо доводів захисника, що слідчим суддею не взято до уваги лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки в даному листі висловлено правову позицію касаційного суду яка не є джерелом права.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 листопада 2016 року скасувати.
Постановити нову ухвалу.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід тримання під вартою строком шістдесят днів.
Строк дії ухвали встановити до 19 години 40 хвилин 01 січня 2017 року.
За умови внесення вказаного розміру застави ОСОБА_8 чи іншими особами, підозрюваний ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави, відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_8 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду
залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає
АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого
проживання або місця роботи.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: