Пр-ня по справі № 1кп/521/297/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

захисника адвоката ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деренеу, Келерашського району, Р. Молдови, молдованина, громадянина Р. Молдова, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одружений, спільно проживаючий з ОСОБА_12 , не маючого постійного місця мешкання на території України, без місця реєстрації, в теперішній час перебуває у міжнародному розшуку з 2012 року (розшукується компетентними органами Р. Молдова), раніше судимий: 1)11.09.2012 року Приморським р/с м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; звільнився 09.12.2013 року по відбуттю строку покарання, у скоєні злочинів передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 147 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
08 серпня 2014 року о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_9 перебуваючи біля квартири за адресою АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, через вікно, шляхом його віджиму, проник до вказаної квартири звідки намагався таємно викрасти портативний електронний пристрій типу планшет марки «Apple» білого кольору із зарядним пристроєм загальною вартістю 3000 гривень, мобільний телефон марки «Samsung E950» темно сірого кольору вартістю 100 гривень. Проте, ОСОБА_9 , не зміг, з причин незалежних від його волі, довести злочин до кінця, оскільки зрозумів, що був помічений іншою особою на місці вчинення злочину. Припинивши крадіжку ОСОБА_9 , покинув місце події через вхідні двері.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 вчинив замах на крадіжку чужого майна, тобто намагався заволодіти майном ОСОБА_7 на загальну суму 3100 гривень.

Крім того, 08 серпня 2014 року о 16 годині 55 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи на вул. Бреуса, 59, біля загальноосвітньої школи № 8 у м. Одеса, після невдалої спроби здійснення крадіжки з квартири АДРЕСА_2 , тікаючи від ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які переслідували його та намагалися затримати, зупинився біля неповнолітньої дівчини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З метою використання ОСОБА_8 в якості заручника для спонукання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 утриматись від подальшого свого переслідування, ОСОБА_9 схопив ОСОБА_8 , своєю лівою рукою за її праву руку та притиснувши до її спини ніж, який знаходився у нього в правій руці, почав словесно погрожувати ОСОБА_8 вбивством. При цьому ОСОБА_9 наказав ОСОБА_8 , висловити ОСОБА_13 та ОСОБА_14 свою вимогу, яка полягала у тому, щоб останні відмовилися від його переслідування. Почувши висловлену ОСОБА_8 вимогу та сприйнявши її як умову звільнення заручника, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 зупинились та перестали переслідувати ОСОБА_9 . Погрозу ОСОБА_9 , потерпіла ОСОБА_8 також сприйняла як таку, що може бути ним реально виконана. У такому положенні та продовжуючи утримувати ОСОБА_8 тим самим позбавивши її можливості вільно пересуватися, ОСОБА_9 розпочав рух в напрямку вул. Рекордна. Пройшовши приблизно 40 метрів ОСОБА_9 побачив ОСОБА_15 , який був одягнутий у формений одяг працівника МВС України. На вимогу працівника міліції ОСОБА_15 зупинитись та звільнити заручницю неповнолітню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відреагував абсолютною відмовою виконати законні вимоги співробітника правоохоронного органу. Рухаючись по вулиці, ОСОБА_9 оступився та втратив контроль над ОСОБА_8 . В цей же час, співробітник міліції ОСОБА_15 скориставшись обстановкою, схопив неповнолітню ОСОБА_8 та відштовхнув її позаду себе, забезпечивши таким чином її безпечне положення по відношенню до нападника. Втративши заручника, ОСОБА_9 почав тікати в сторону вул. Рекордної. Під час переслідування останнього, співробітник міліції ОСОБА_15 застосував зброю та зробив попереджувальний постріл. Через декілька метрів ОСОБА_15 затримав ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково, а саме у скоєні замаху на крадіжку майна він визнав у повному обсязі, щодо захоплення заручників не визнав повністю.

За епізодом замаху на крадіжку, ОСОБА_9 показав, що 08.08.2014 року приблизно о 16.40 17.00 годин, він з метою таємного викрадення майна, проник через вікно в квартиру АДРЕСА_2 . В квартирі бажав викрасти грошові кошти, однак в зв`язку з тим, що він їх не виявив, вирішив викрасти планшет та мобільний телефон. В той же час побачивши, що його дії були помічені сторонніми людьми на вулиці та побачивши, що особа, яка його помітила озброїлась каменем, він схопив в квартирі ніж і залишивши майно, яке намагався викрасти вибіг з квартири. При цьому, погрожував особі, яка його виявила, щоб він його не переслідував. Коли почав тікати з місця події, його почали переслідувати два чоловіка, які також озброїлись каміннями та палками. Тоді ж він заради своєї безпеки захопив раніше незнайому йому дівчину ( ОСОБА_8 ). Його метою було лише примусити переслідувачів зупинитись та надати йому можливість втекти з місця події. Він не бажав лихого вказаній неповнолітній. В подальшому він добровільно відпустив дівчину та його було затримано.

На додаткові питання, обвинувачений показав, що під час захоплення дівчини в його руці дійсно знаходився ніж. Вказаним ножом він не погрожував неповнолітній, а просто тримав його в руці. Він не захоплював неповнолітню дівчину як заручника, а лише намагався себе захистити. Вважає, що неповнолітня потерпіла його обмовляє, оскільки так її навчив прокурор, який бажає, його засудити на великий термін покарання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України свою вину визнав у повному обсязі, суд відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню та встановив порядок їх дослідження, а саме обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та потерпілим за цим епізодом злочинних дій, обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В частині скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 147 КК України, незважаючи на фактично повне не визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по кримінальному провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_8 , яка будучи допитана в судовому засіданні, в тому числі під час перехресного допиту, показала, що 08 серпня 2014 року о 16 годині 55 хвилин вона разом з молодшим братом та товаришем ОСОБА_16 знаходилась біля школи № 8 по вул. Бреуса, 59 в м. Одесі. До них підійшов раніше незнайомий чоловік, як в подальшому вона дізналась ОСОБА_9 , який схопив її та наказав залишатись біля нього. ЇЇ товариш намагався їй допомогти, однак ОСОБА_9 почав погрожувати ножем, який був у нього в руці. Потім він схопив ОСОБА_8 за шию, а ніж приставив до спини і почав відходити від школи. У весь час він погрожував застосуванням ножа та спричинення смерті. Декілька раніше незнайомих їй хлопців намагались її захистити, при цьому тримали в руках палиці та каміння переслідуючи їх по вулиці. В цей час ОСОБА_9 вимагав їх зупинитись та не переслідувати його, оскільки у іншому випадку він вб`є дівчину. Свої вимоги, він в тому числі передавав через потерпілу. Коли вони дійшли до задньої частини одного з будинків, з`явився співробітник міліції у форменій одежі, та почав вимагати від ОСОБА_9 припинити незаконні дії та здатись правоохоронним органам. Після наступної вимоги, співробітник міліції пригрозив застосуванням зброї, та почав доставати пістолет. В цей момент, ОСОБА_9 сильно схопив її за волосся, після цього відштовхнув та почав тікати. Далі ОСОБА_8 почула постріли. Однак за яких обставин та хто стріляв вона не бачила. Вона дуже сильно була налякана. Погрозу про позбавлення життя сприймала дуже реально, оскільки ОСОБА_9 постійно тримав у руках ніж та прикладав його до її тіла.

Показами свідка ОСОБА_13 , який допитаний в судовому засіданні, в тому числі під час перехресного допиту, показав, що він є приватним підприємцем. 08 серпня 2014 року приблизно о 17 годині він знаходився у себе за місцем роботи по вул. Бреуса в м. Одесі. В цей час почув крики жінки, які сприйняв як крики про допомогу. Одразу ж вибіг на вулицю де побачив, раніше незнайомого йому молодого хлопця, як в подальшому він дізнався ОСОБА_9 , який швидко біг та за яким біжить його знайомий на ім`я ОСОБА_17 . Під час переслідування, ОСОБА_17 повідомив ОСОБА_13 , що у раніше незнайомого ОСОБА_9 може бути ніж. З метою захисту себе та оточуючих, ОСОБА_13 по шляху переслідування, з палісадника біля одного з будинків, вирвав невеличкий предмет, який являв собою прямокутний невеличкий профіль, можливо з алюмінію, або іншого не тяжкого та не міцного металу. Наблизившись з двох сторін до ОСОБА_9 , останній підбіг до однієї з лавок на вулиці, де знаходилась молода дівчина, можливо з маленьким братом. Знаходячись на лавці, ОСОБА_9 однією рукою схопив незнайому дівчину за шию, а іншою дістав ніж, який продемонстрував йому та ОСОБА_17 . Ніж був кухонний, приблизним розміром 25-35 см. Після чого, ОСОБА_9 висказав тверду вимогу, щоб вони перестали його переслідувати і тільки тоді він відпустить дівчину. Також ОСОБА_9 щось казав дівчині і вона вже потім казала, щоб ОСОБА_13 та ОСОБА_17 не переслідували їх і тоді він її відпустить. Декілька метрів ОСОБА_9 фактично тягнув дівчину та погрожував ножем. Через деякий час з`явився співробітник міліції, який одразу ж почав спочатку просити, а потім вимагати від ОСОБА_9 зупинити свої незаконні дії та відпустити дівчину. Коли співробітник міліції дістав зброю пістолет, ОСОБА_9 відпустив дівчину та почав тікати. Тоді ж співробітник міліції почав стріляти у повітря та переслідувати злочинця. Через декілька метрів він його затримав.

На додаткові питання свідок ОСОБА_13 показав, що погрози які лунали від раніше незнайомого ОСОБА_9 він сприймав дуже серйозно. Будь якого спілкування з ОСОБА_9 фактично не відбувалось, оскільки він постійно погрожував ножем та висказав вимогу, щоб його не переслідували і лише тоді він відпустить дівчину.

Показами свідка ОСОБА_15 , який будучи допитаний в судовому засіданні, в тому числі під час перехресного допиту, показав, що він є співробітником міліції. Станом на серпень 2014 року працював командиром обласної роти при УДАІ м. Одеса. 08.08.2014 року приблизно о 16 годині 50 хвилин він рухався на службовому автомобілі БМВ д.н. НОМЕР_1 по вул. Бреуса в м. Одесі. Біля дороги побачив скупчення дітей та людей, які його зупиняли. Зупинившись та вислухавши вказаних людей, ОСОБА_15 зрозумів, що незнайомий чоловік після скоєння крадіжки, тікаючи від осіб які переслідували його, захопив у заручники неповнолітню дівчину. ОСОБА_15 одразу ж побіг у напрямку куди тікав незнайомий чоловік. Через декілька метрів він побачив раніше незнайомого йому чоловіка, як в подальшому він дізнався гр. ОСОБА_9 який лівою рукою тримав неповнолітню дівчину за шию, а у правій руці тримав кухонний ніж розмірами приблизно 25-30 см., який приставляв до горла, а потім до грудей дівчини. Під час переслідування він намагався заспокоїти ОСОБА_9 та вимагав від нього відпустити дівчину. ОСОБА_9 фактично не реагував, а лише погрожував та вимагав від нього перестати переслідувати його. В зв`язку з тим, що ОСОБА_9 рухався позаду себе, спіткнувся об поливальну трубу і в цей момент відпустив дівчину. Скориставшись нагодою він забрав дівчину лівою рукою, оскільки в правій руці тримав травматичний пістолет. Тоді ж ОСОБА_9 почав тікати. ОСОБА_15 почав переслідувати його та зробив попереджувальний постріл. На певному етапі переслідування коли ОСОБА_9 почав перелазити через огорожу, ОСОБА_15 затримав його та повалив на землю. В подальшому була викликана слідчо-оперативна група.

На додаткові питання, свідок ОСОБА_15 показав, що загрозу життю він сприймав дуже реально, оскільки ОСОБА_9 на його думку був у дуже збудженому та емоційному стані та реально міг спричинити шкоду життю та здоров`ю дівчини.

Показами свідка ОСОБА_18 , який будучи допитаний в судовому засіданні показав, що 08.08.2014 року після обіду, він знаходився у себе за місцем мешкання АДРЕСА_3 . В цей час його покликала дружина до вікна та повідомила, що їй здалося, що в квартирі АДРЕСА_2 , де мешкають їх сусіди знаходиться незнайомий чоловік. ОСОБА_18 одразу ж пішов до вказаної квартири де намагався з`ясувати, хто в ній знаходиться. Двері квартири ніхто не відкрив. Однак через вікно він побачив раніше незнайомого чоловіка, як в подальшому він дізнався ОСОБА_9 . Для самозахисту та можливості зупинити незнайомого чоловіка, який знаходився у квартирі, ОСОБА_18 підібрав частину цеглини, яку тримав у руках. В цей час з квартири вибіг раніше незнайомий йому ОСОБА_9 , який в руках тримав кухонний ніж і яким почав погрожувати його застосуванням, у випадку його переслідування. Після чого він вибіг з подвір`я та втік у напрямку ЗОШ № 8 м. Одеси. В цей же час, хлопці з СТО, яке знаходилось поруч, почали його переслідувати. В подальшому його затримали, та викликали міліцію. Як відбувалось затримання він не бачив. Також свідок не був очевидцем подій захоплення та тримання як заручника потерпілої ОСОБА_8 .

Крім того, вина ОСОБА_9 повністю підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження і які судом дослідженні в порядку ст. 358 КПК України.

Повідомленням оператора «103» від 08.08.2014 року відповідно до якого о 18 годині 50 хвилин від оператора «102» надійшло повідомлення про те, що на вул. Рекордна потребує медичної допомоги неповнолітня ОСОБА_8 . Діагноз: гостра реакція на стрес.

Повідомленням оператора «102» від 08.08.2014 року, відповідно до якого о 16 годині 50 хвилин, по АДРЕСА_4 , гр. ОСОБА_18 повідомив про втечу особи яка скоїла крадіжку.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.08.2014 року (час: 19 година 47 хвилин), відповідно до якого слідчий СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_19 прийняла усно заяву від гр. ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про скоєний злочин щодо її доньки. Відповідно до заяви ОСОБА_20 просить прийняти заходи до невідомої особи яка 08.08.2014 року приблизно о 16 годині знаходячись на вул. Бреуса в м. Одесі, біля школи № 8 схопив її доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та тримаючи у руках ніж погрожував їй вбивством.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.08.2014 року, відповідно до якого оперуповноважений Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_21 прийняв усно заяву від гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про скоєний злочин щодо його майна. Відповідно до заяви ОСОБА_7 просить прийняти заходи до невідомої особи яка 08.08.2014 року приблизно о 16 годині шляхом пошкодження вікна ванної кімнати, таємно проникла в його квартиру АДРЕСА_5 , звідки викрала грошові кошти у сумі 1700 грн., кухонний ніж вартістю 150 грн. та намагалась викрасти планшет «Apple» вартістю 3000 грн. та мобільний телефон «Samsung Е950», вартістю 100 грн.

Протоколом огляду від 08.08.2014 року який проведений з 19 години 00 хвилин до 19 години 30 хвилин, яким було зафіксовано: місце скоєння злочину і обстановка злочину, а також виявлені сліди злочину. Так, згідно протоколу, була оглянута ділянка дороги біля будинку АДРЕСА_6 . На відстані 6,5 метрів від будинку на землі був виявлений ніж /кухонний/ загальної довжиною 31 см. з чорною пластмасовою ручкою. На лезі ножа виявлені плями бурого кольору. Вказаний ніж вилучений та опечатаний.

Висновком судово-медичної імунологічної експертизи № 702 від 01.09.2014 року, відповідно до якої: кров підозрюваного ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемагглютініном анті-В за ізосерологічною системою АВО. На футболці яка належить потерпілій ОСОБА_8 виявлена кров людини. При визначені групової приналежності крові виявлений тільки антиген А, який властивий групі крові А з ізогемагглютініном анті-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від любої особи, яка є носієм даної групової властивості, в тому числі від підозрюваного ОСОБА_9 .

Речовими доказами які були оглянуті в судовому засіданні за участю всіх учасників судового провадження, а саме: ножем, який вилучений під час огляду місця події 08.08.2014 року та чорно-білою жіночою футболкою, яка належить потерпілій ОСОБА_8 .

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 23.09.2014 року відповідно до якого слідчий СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області у період часу з 10 години 00 хвилин до 10 години 31 хвилина за участю понятих пред`явив потерпілому ОСОБА_7 чотири ножі, які не мали суттєвих відмінностей. Серед пред`явлених ножів, потерпілий впізнав свій кухонний ніж який записаний був під № 4. Вказаний ніж з його квартири викрав раніше невідомий йому чоловік. Впізнав вказаний предмет за зовнішніми ознаками.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло; за ч. 2 ст. 147 КК України, за кваліфікуючими ознаками: захоплення та тримання особи як заручника з метою спонукання фізичної та службової особи до утримання від вчинення будь-якої дії як умови звільнення заручника, вчинені щодо неповнолітнього.

Вирішуючи питання, щодо направлення умислу ОСОБА_9 , а також мотивів та мети злочину у відношенні неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , суд виходить з сукупності всіх обставин злочину, які встановлені в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні об`єктивно встановлено, що 08.08.2014 року приблизно в період часу з 16.40 до 17.00 годин, обвинуваченим ОСОБА_9 був вчинений замах на крадіжку чужого майна, повторно, з проникненням у квартиру. Після цього, тікаючи від переслідування осіб, які помітили скоєння злочину, та намагались його затримати, обвинувачений з метою уникнути переслідування, заставити переслідувачів припинити дії направлені на його затримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, умисно схопив в суспільному місці (на вулиці) неповнолітню дитину ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_9 вчиняючи вказаний злочин, розумів, що він порушує громадську безпеку і незаконно утримуючи заручника, зазіхає на особисту недоторканність і свободу людини, її життя і здоров`я. Далі, у діях обвинуваченого, вбачається вольова ознака прямого умислу, що виразилась, окрім захоплення заручника, в погрозі застосування ножа та на протязі достатньо тривалого часу (приблизно 15-20 хвилин) утримувані потерпілої, з єдиною метою пред`явлення вимоги третім особам, а саме спонукання осіб, які його переслідували, в тому числі і службову особу, співробітника міліції, утриматись від його переслідування та затримання. У вказаному злочині мотив, нерозривно пов`язаний з метою злочину і виражається в характері дій, які винна особа визначає в якості умови звільнення заручника.

Думка захисника та обвинуваченого про відсутність умислу на захоплення заручника, а також, що дії обвинуваченого взагалі не свідчать про злочинні дії передбачені ст. 147 КК України, оскільки у ОСОБА_9 була відсутня спеціальна мета зазначена в диспозиції статті, на думку суду спростовується фактичними обставинами, які встановлені під час судового розгляду, та є лише наміром останнього уникнути кримінальної відповідальності, за вчинений злочин.

Обставини злочину підтверджуються рядом прямих доказів показами безпосередніх очевидців злочину, які були допитані в судовому засіданні: обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_15 .

Даючи оцінку показам обвинуваченого, як головному доказу сторони захисту, судом встановлено наступне. Покази обвинуваченим в судовому засіданні надані дуже в стислому вигляді. Обставини подій викладені поверхнево та неповно, без деталізації своїх дій та дій інших учасників події. Тобто, події першорядної важливості передані ним, як уривчасті рядки незначних обставин. Однак і з цих показів, можливо дійти висновку про те, що він дійсно захопив неповнолітню дівчину на вулиці, під час втечі від осіб, які його переслідували після замаху на крадіжку, та у нього дійсно в руках був кухонний ніж. Будь-якої шкоди заподіяти неповнолітній, він не хотів. Слід відзначити його поведінку під час дачі показів, яка відобразилась на способі передачі ним своїх спогадів. Дратівливість під час дачі показів, відсутність логічного зв`язку, безглузді висновки, на думку суду свідчать про недостовірність фактів які ним повідомлялись в судовому засіданні. Основна увага, ним приділена відсутності наміру на захоплення неповнолітньої як заручника та на необхідність зміни правової кваліфікації.

Привертає на себе увагу поведінка обвинуваченого, під час дачі показів потерпілою та свідками. Викладаючи події, які є предметом судового розгляду, потерпілою та свідками, не в розумінні обвинуваченого та не на користь останнього, обвинувачений проявляв нестриманість, агресію та злобу, намагаючись не тільки тиснути на вказаних осіб, однак і змусити надати бажані для нього покази.

На думку суду обвинувачений має певний упереджений погляд на обставини злочину. Він бажає бачити у факті те, що йому більше подобається; він бачить не те, що є, а те, що він хотів би бачити; що відбувається в іншому напрямку вислизає від його уваги. Суд вважає, що доводи обвинуваченого є виключно його умовиводами та міркуваннями, які не відповідають встановленим фактичним обставинам по провадженню. У даному випадку самі властивості діяння безсумнівно вказують на злочинний намір та не допускають двох тлумачень.

Так, захоплення виразилося у відкритому заволодінню неповнолітньою дитиною та позбавлення її можливості вільно рухатись, пересуватись та вільно змінювати місце перебування. Тримання об`єктивно виразилося в утриманні заручниці в певному місці. Тобто насильницьке перешкоджання потерпілій визначити своє місце знаходження.

Суд вважає, що дії обвинуваченого не підпадають під ст. 129 КК України, яка передбачає відповідальність за погрозу вбивством, оскільки вказаний злочин характеризується дією у вигляді погрози вчинити вбивство, як намір вчинити дії направлені на позбавлення життя іншої людини. Тобто погроза, як посягання на своєрідне правове благо, суб`єктивне відчуття безпеки. У будь-якому випадку погроза вбивством, позбавлена реальних, фізичних дій, застосування насилля і тим більше реальним застосуванням будь-якої зброї. У даному випадку, об`єктивна сторона злочину виразилась у активних діях обвинуваченого: фізичному захопленні і фізичному утриманні неповнолітньої потерпілої, а також реальному застосуванні ножа, як засобу вчинення злочину. Погроза вбивством була невід`ємною частиною вказаних дій.

Даючи оцінку показам потерпілої ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_15 судом встановлено, що вказані покази є ґрунтовні, виразні, обдумані проте не продумані, які не тільки підтверджуються обставинами встановленими під час судового розгляду, однак і повністю співвідносяться між собою. Слід зазначити, що потерпіла, хоча є неповнолітньою дитиною, однак змогла докладно передати зовнішню обстановку події та досить добре зрозуміла відношення ОСОБА_9 щодо неї, яке виразилось у реальних, жорстких, жахливих та морально гнітючих діях.

Особливу увагу, суд приділив оцінці показів свідків, які є об`єктивними доказами у вказаному провадженні, оскільки зазначені свідки є незацікавленими у будь-якому вирішенні провадження, надані подією яку вони самі спостерігали і яка була змістом їх показань. Вказані зовнішні свідки досить чітко та послідовно, без зайвих умовиводів показали в судовому засіданні які саме злочинні дії вчиняв ОСОБА_9 . Довільність показів та їх послідовність при викладені фактів, а також гідна поведінка свідків в судовому засіданні, яка виразилася в спокійному викладі подій очевидцями яких вони були, на думку суду свідчить про їх правдивість.

Суд також оцінює покази потерпілої та свідків за їх внутрішнім достоїнством. Оскільки покази надані невимушено, без стороннього тиску, викладені потерпілою та свідками зі своїми особливостями та повністю співвідноситься з обставинами провадження, суд вважає за необхідне визнати їх достовірними. Не останню роль під час визнання показів потерпілої достовірними, відігравала їх мета, оскільки у випадку їх недостовірності, тобто неправдивості, їх єдина мета бажання обмови у злочині. Вказана мета може бути пояснена лише страшною ненавистю. Однак в судовому засіданні обвинувачений та захисник не змогли пояснити причини які могли бути підставою для обмови у тяжкому злочині та яку потерпіла у такому випадку переслідувала мету.

Тобто підстав ставити під сумнів покази потерпілої та свідків у суду не має.

Суд не посилається як на доказ на: Протокол особистого догляду ОСОБА_9 (який назвався ОСОБА_22 ) від 08.08.2014 року, складений оперуповноваженим ОСОБА_21 та на Протокол огляду щодо наявності тілесних ушкоджень від 08.08.2014 року у гр. ОСОБА_9 , оскільки вказані протоколи не підтверджують жодних обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Виявлені у ОСОБА_9 невеличкі садна є наслідком припинення незаконних дій останнього та його затримання, після вчинення особливо тяжкого злочину.

Суд вважає, що органом досудового розслідування у повному обсязі проведено досудове слідство, внаслідок якого, зібрані усі докази які викривають обвинуваченого у вчиненому злочині.

Неможливість встановити під час судового розгляду та допитати в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_14 , на думку суду не впливає на доведеність вини обвинуваченого у вказаних інкримінованих злочинах.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених злочинів, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин які пом`якшують покарання обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_9 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаних злочинах, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_9 виховувався в повноцінній сім`ї. Має двох сестер, які мешкають у Р. Молдова. Раніше судимих в сім`ї не має. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував. На території України знаходиться на протязі приблизно трьох років. Посвідки на проживання не має. 11.09.2012 року був засуджений Приморським р/с м. Одеси за скоєння однорідного злочину проти власності з проникненням та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі. Покарання відбув повністю. В теперішній час перебуває в міжнародному розшуку за скоєння злочинів на території Р. Молдова. Не має жодної спеціальності, оскільки середню спеціальну освіту не отримував. Останній час ніде офіційно не працював. Особисте життя не влаштував. Відомостей про наявність дітей не надав.

Таким чином бідність, не вихованість, відсутність належної освіти та як наслідок відсутність будь-якої роботи, небажання змінити своє ставлення до особистого життя, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння тяжкого та особливого тяжкого злочинів.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду, його зухвала поведінка під час вчинення злочину, свідчать, що ОСОБА_9 є особою суспільно небезпечною, до якого необхідно застосувати відповідні заходи примусу, що буде полягати у обмеженнях прав і свобод обвинуваченого.

Злочини вчинені обвинуваченим ОСОБА_9 є суспільно небезпечними, оскільки посягають 1)на право власності особи, що характеризується не тільки юридичною ознакою, але й економічною, соціальною та фактичною (фізичною); 2) на суспільні відносини, що забезпечують особисту волю людини, безпеку особи, захопленої як заручника. Враховуючи відсутність обставин які пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання, а також враховуючи суспільне місце злочину, особу потерпілої та психологічні наслідки злочину для останньої, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статей, зв`язане з позбавленням волі.

Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєних злочинів, їх обставинам, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

При ухвалені вироку, суд враховує вимоги ч. 5 ст. 72 КК України, та вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 у строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України, суд не находить, оскільки властивість злочинів, обстановка за якою вчинено злочини та особа обвинуваченого, свідчать про необхідність призначення покарань у межах санкції статей.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК України, належить покласти на обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374-376 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_9 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 147 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

за ч. 2 ст. 147 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Відповідно до ст. 70 КК України визначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту законного затримання, тобто з 08.08.2014 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_9 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду за цим кримінальним провадженням, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 08.08.2014 року по 11.04.2016 року, тобто з моменту затримання по день постановлення вироку суду.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК України, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою вважати продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 2 ст. 534 КПК України, вирок суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів /судових дактилоскопічної експертизи та експертизи холодної зброї/ у загальній сумі 1621 (одна тисяча шістсот двадцять одна) гривня 62 копійки.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд, який ухвалив вирок. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: /підпис/
Судді: /підпис/
/підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: