Справа № 480/2296/15-к
провадження 1-кп/480/44/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" квітня 2016 р. Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001065 від 23 вересня 2015 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Омельник, Онуфрієвського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого водієм Тріумф плюс, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
23.09.2015 року приблизно о 14:30 ОСОБА_5 , керуючи технічно справним вантажним автомобілем марки MAN NUTZFAHRZEUGE, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , здійснював керування в світлий час доби, зі швидкістю приблизно 70 км/год., по сухій, асфальтованій проїзній частині автодороги Одеса Мелітополь Новоазовськ з м. Одеса в напрямку м. Миколаєва.
Рухаючись в даних умовах та проїжджаючи 111 км. + 805 м. вищевказаної дороги, в районі с. Комсомольське, Миколаївського району, Миколаївської області, водій ОСОБА_5 , в порушення п.п. 2.3 б, 10.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність у склавшийся дорожній обстановці та її змінам, не переконавшись перед перестроюванням що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та безпечного правого бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення правим дзеркалом заднього виду свого автомобіля з велосипедом марки CJVANCHE NIAGAVA, під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному з ним напрямку по асфальтованому узбіччю автодороги Одеса Мелітополь Новоазовськ.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді осколкового перелому лівого плеча зі зміщенням, посттравматичного невриту лівого лучового нерва, забійної рани потиличної області, садни лівої поясничної області і сідниці, обох колінних суглобів, лівого локтьового суглобу, синця лівого плеча, які згідно висновку судово-медичного експерта №1625 від 22.10.2015 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше 21 дня.
Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3 Б, 10.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті, щиро розкаявся, що виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність.
З урахуванням того, що проти не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
За таких умов, докази на підтвердження вини обвинуваченого, за погодженням з учасниками провадження, не досліджувались, за виключенням документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих даних на нього.
Відповідно до п.1, 2, 3, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання підсудному, який визнається винним у вчиненні злочину, необхідно дотримуватися вимог ст.65 КК України, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При призначенні покарання у кожному конкретному випадку необхідно дотримуватися вимог кримінального закону, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Відповідно до п. п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, необхідно враховувати не тільки наслідки, які настали, але і характер, і мотиви, допущених особою порушень безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, його ставлення до цих порушень, і поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх і т.д.), а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, і особу винного. У кожному разі призначення покарання за частинами 1 і 2 ст.286 та ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні органу розслідування та суду в установленні дійсних обставин вчиненого ним злочину.
Обставин, що обтяжує покарання згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який, вперше притягається до кримінальної відповідальності, його молодий вік, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується добре, щире каяття.
Призначаючи покарання, суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а так само попередження вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами. Суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням в порядку, передбаченому ст.75 КК України, та покласти на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що прокурором Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 5098, 89 грн.
Процесуальні витрати на залучення експертів по справі у зв`язку з проведенням судових експертиз на загальну суму 5282,88 грн., підлягають вирішенню в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України.
Також з матеріалів справи вбачається, що потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 48361, 23 грн. /витрати, понесені на лікування та ремонт велосипеда і мобільного телефону/, моральної шкоди в сумі 50000 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 3700 грн.
Судом встановлено причинний зв`язок між дорожньо-транспортною подією, що мала місце 23.09.2015 і тілесними пошкодженнями, встановленими у гр. ОСОБА_4 .
Як свідчать матеріали цивільного позову, на підтвердження матеріальної шкоди потерпілим надані чеки на загальну суму 37665,91 грн., інші витрати не знайшли свого підтвердження, та не приймаються судом до уваги. Таким чином, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, у сумі 37665,91 грн.
Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 50000 грн. підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Зі змісту ст. 23 ЦК України випливає, що під моральним збитком закон передбачає втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку, в тому числі, із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, як роз`яснено в пунктах 9 та 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Суд встановив, що є причинний зв`язок між дорожньо-транспортною подією, що мала місце 23.09.2015 і тілесними пошкодженнями, встановленими у гр. ОСОБА_4 , що дійсно, внаслідок ДТП потерпілому ОСОБА_4 були заподіяні цілком природні моральні страждання, які негативно вплинули на його фізичний та психічний стан, вимагали додаткових зусиль для організації життя потерпілого, він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, переніс фізичну біль.
При визначенні щодо стягнення суми моральної шкоди, суд враховує причинний зв`язок між дорожньо-транспортною подією, що мала місце 23.09.2015 і тілесними пошкодженнями, встановленими у гр. ОСОБА_4 , конкретні обставини справи, ступінь негативних наслідків для життя потерпілого, обсяг представлених суду потерпілим доказів в підтвердження заподіяної моральної шкоди, з урахуванням ступеня вини заподіювача та майнового стану відповідач (обвинуваченого), який на теперішній час не працює, має на утриманні малолітню дитину, яка є інвалідом.
Таким чином, суд, виходячи з розміру заявлених вимог, вважає, що оцінка потерпілим завданої йому моральної шкоди у сумі 50000 грн. не відповідає вимогам розумності та справедливості. За таких обставин, суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, у розмірі 25 000 грн.
Цивільний позов в частині стягнення судових витрати на отримання правової допомоги в сумі 3700 грн. підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 24 листопада 2015 року між захисником ОСОБА_7 та ОСОБА_4 була укладена угода № 89 про надання юридичних послуг по даному кримінальному провадженні.
Зазначеним договором встановлено, що плата за виконання доручень замовника визначається сторонами в розмірі 3700 грн. Фактично позивачем сплачена сума 3700 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №215 від 24.11.2015 р.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням у вигляді 1 /одного/ року.
Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:
1.Не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції.
2.Повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.
3.Періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.
Цивільний позов прокурора в інтересах Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва до ОСОБА_5 про стягнення 5098 грн. 89 коп., - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Міської лікарні швидкої медичної допомоги м. Миколаєва (р/р 0003, МФО 826013, , призначення платежу інші надходження) кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_4 в сумі 5098 (п`ять тисяч дев`яносто вісім) грн. 89 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати за проведення судових експертиз № 2/224 від 06.10.2015р., №2/223 від 06.10.2015р., №4/137 від 19.10.2015р., №1/108 від 28.10.2015р., в дохід держави в сумі 5282 (п`ять тисяч двісті вісімдесят дві) 88 коп.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 37665 (тридцять сім тисяч шістсот шістдесят п`ять) грн. 91 коп., моральну шкоду в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3700 (три тисячі сімсот) грн. 00 коп.
Речові докази:
-Велосипед COMMANCHE NIAGAVA, який виданий під зберігальну розписку ОСОБА_4 залишити останньому як власнику.
-Автомобіль MAN NUTZFAHRZEUGE, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відданий під зберігальну розписку ОСОБА_5 повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Миколаївській районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1
25.04.2016