Справа № 132/1440/15-к
Провадження №11-кп/772/1498/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «01» грудня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені 25.12.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 за обвинуваченням, -
ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м. Находка Російської
Федерації, громадянки України, українки
раніше не судимої
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
захисника адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 01 листопада 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000698 від 25.12.2014 року , за обвинуваченням ОСОБА_6 повернуто прокурору внаслідок невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Калинівського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 25.12.2014 року , за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
З обвинувального акту вбачається , що ОСОБА_6 , 24.12.2014 біля 18 години 20 хвилин, маючи посвідчення водія НОМЕР_1 на право керування транспортним засобом категорії «В», керуючи технічно справним автомобілем ЗАЗ 110247 д.н.з. НОМЕР_2 , в порушенні п.п. 12.2, .19.3 Правил дорожнього руху України (п.12.2 у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, п.19.3 у разі погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а у разі засліплення - увімкнути аварійну світлову сигналізацію і, не змінюючи смуги руху, зупинитись. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення), рухаючись в м. Калинівка по вул. Леніна, зі швидкістю 40 км/г допустила наїзд на пішохода ОСОБА_9 1938 року народження, яка переходила дорогу зліва на право по нерегульованому пішохідному переході.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого підвертлюгового перелому правого стегна, обох сідничних кісток, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забій, садна лиця, кистей, які не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я та відповідно до висновку експерта № 17 від 13.03.2015 належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення можуть відповідати строку ДТП.
Повертаючи прокурору обвинувальний акт, суд зазначив в ухвалі, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 01.11.2016 року про повернення прокурору обвинувального акту та закрити провадження у справі за відсутності події кримінального правопорушення.
Свої вимоги обвинувачена ОСОБА_6 мотивувала тим, що судом першої інстанції при винесенні ухвали порушено вимоги кримінального процесуального законодавства щодо повернення обвинувального акту прокурору. Крім того, зазначає, що стороною обвинувачення не доведений факт скоєння нею інкримінованого кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідача, думку захисника - адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу в частині скасування ухвали та просила повернути матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд, прокурора ОСОБА_7 , який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КІІК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України. Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК суд має встановити невідповідність форми чи змісту такого обвинувального акта положенням ст. 291 КПК України. При цьому, суд не повинен вдаватися в оцінку доказів (їх належності і допустимості), зібраних у кримінальному провадженні у ході досудового розслідування, зокрема, їх достатності для встановлення тих чи інших обставин кримінального правопорушення.
Згідно ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Відповідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди та інше.
Як видно зі змісту обвинувального акту, у ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення та неконкретизований.
Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що, у такому разі, неконкретне обвинувачення може бути визнано таким, що порушує право на захист.
Тому висновок суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту прокурору відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обгрунтованим.
Керуючись ст.ст.291, 314, 404, 405, 407, 409, КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 01.12. 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 25.12.2014 року за фактом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору залишити без змін.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: