Справа № 676/7483/15-к
Провадження № 1-кп/676/73/16
Категорія п.п.4,13 ч. 2 ст. 115 КК України

ВИРОК
Іменем України
5 серпня 2016 року м. Кам ?янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі колегії : головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , секретаря судового засідання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, батька малолітньої дитини, працюючого по найму, судимого 24 жовтня 2006 року апеляційним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 115, ст. 15 ч.2, п. 1 ч.2 ст. 115 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 11 років позбавлення волі, 18 липня 2014 року звільненого умовно достроково на невідбутний строк - 2 роки 7 місяців 23 дні, ідентифікаційний номер ,

обвинуваченого за п.п. 4,13 ч. 2 ст.115 КК України, -

встановив:
ОСОБА_7 , будучи судимим 24 жовтня 2006 року Хмельницьким апеляційним судом за умисне вбивство та замах на умисне вбивство двох і більше осіб, тобто за ч.1ст.115, ст.15 ч.2, п.1 ч.2 ст.115 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 11 років позбавлення волі, та будучи звільненим з місць позбавлення волі 18 липня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 7 місяців 23 дні, на шлях виправлення не став та вже через рік і три місяці після звільнення, в період умовно-дострокового звільнення знову умисно протиправно заподіяв смерть співмешканці ОСОБА_10 за наступних обставин.

Так, 15 жовтня 2015 року, близько 3 год. ОСОБА_7 , у АДРЕСА_1 , за місцем проживання, в ході суперечки із співмешканкою ОСОБА_10 , на ґрунті побутових конфліктних відносин, діючи умисно, з особливою жорстокістю, усвідомлюючи, що завдає потерпілій нестерпного болю і особливих фізичних страждань внаслідок великої кількості тілесних ушкоджень, бажаючи смерті потерпілої наніс ОСОБА_10 в різні частини тіла із прикладанням значної фізичної сили численні удари кулаками рук, а також шухлядами, меблями і їх уламками, з яких: не менше 17-ти ударів кулаками обох рук в область грудної клітки, гомілково-ступеневого суглобу, гомілки, кисті, сідниці та поперекової ділянки; не менше 27-ми ударів меблевою шухлядою і її уламками в область гомілки, стегна, ліктьового суглоба, плеча, передпліччя та життєво-важливого органу людини голови, а всього завдав не менше 44 ударів з прикладанням значної сили. Знущаючись над потерпілою, ОСОБА_7 в час і за обставин описаних вище, коли потерпіла стояла (була у вертикальному положенні) і лежала (у горизонтальному положенні), він умисно, маючи намір заподіяти смерть потерпілій з особливою жорстокістю, у швидкій послідовності одне за одним у незначний проміжок часу прижиттєво спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді:

1) перелому 7- 8-9-10 ребер по середньо-підпахвовій лінії зліва, 5-6-7-8 ребер по задньо-підпахвовій лінії зліва з ушкодженням парієнтальної плеври уламками ребер зліва; забою лівої легені по задній поверхні нижньої долі; крововиливу в міжреберні м`язи в 6-7-8-9 міжребір`ях по середньо-підпахвовій лінії та задньо-підпахвовій лініях; крововиливу в підшкірно-жирову клітковину та широкий м`яз спини зліва на рівні 5-6 ребер по навколохребтовій лінії зліва; чотирьох синяків на задньо-боковій поверхні грудної клітки зліва на рівні 6-7-8-9 ребер по середньо-підпахвовій та задньо-підпахвовій лінії; семи синяків в верхньо-зовнішньому квадранті правої сідниці та нижньо-зовнішньому квадранті лівої сідниці, на зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, на внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, на задній поверхні лівої гомілки в верхній третині, в поперековій ділянці справа; шести синяків на тильній поверхні правої та лівої кисті на рівні фаланг 2-3-4 пальців, тобто спричинив так звані тілесні ушкодження групи «А», які утворилися шляхом нанесення не менше 17 ударів кистю зібраною в кулак з прикладенням значної сили в область лівих відділів грудної клітки;

2) шести синяків подовгастої форми на зовнішній поверхні правого стегна в верхній та середній третинах з розповсюдженням на передню поверхню правого стегна; тобто, спричинив так звані тілесні ушкодження групи «Б», які утворилися шляхом шестиразової дії тупого твердого предмету з продовгастою травмуючою поверхнею по механізму «удар»;

3) десяти ран лобній області ліворуч, в лобній області справа, в області спинки носа, в області підборіддя зліва, в тім`яних ділянках справа та зліва, на зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині, на зовнішній поверхні правого ліктьового суглоба, на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині; семи ран на передній поверхні правої гомілки в верхній, середній та нижніх третинах, на передній поверхні лівої гомілки в середній третині розташовані на фоні розповсюджених синяків м`яких тканин, чотирьох саден на зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, нижній третині та верхній третині, тобто спричинив так звані тілесні ушкодження групи «В», які утворилися шляхом двадцятиодноразової дії тупого твердого предмета з продовгастою травмуючою поверхнею з двохгранним ребром по механізму «удар»;

4) двох саден на задній поверхні правого ліктьового суглоба, тобто спричинив так звані тілесні ушкодження групи «Г», які утворилися шляхом удару об тупі тверді предмети по механізму «тертя» .

Тобто, ОСОБА_7 , за вказаних обставин, маючи намір вбити потерпілу з особливою жорстокістю, спричинив ОСОБА_10 значну кількість тілесних ушкоджень, які в сукупності призвели до розвитку плевро-пульмонального і травматичного шоку, та мали ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння, та під час нанесення і після яких при житті потерпіла терпіла нестерпну біль. Невдовзі, тобто не пізніше години після спричинених ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а саме: внаслідок поєднаної тупої політравми закритої травми органів грудної порожнини, переломів 7-8-9-10 ребер по середньо-підпахвовій лінії зліва, 5-6-7-8 ребер по задньо-підпахвовій лінії зліва з ушкодження парієнтальної плеври уламками ребер зліва, забою лівої легені, яка ускладнилась лівобічним гемопневмотораксом (скупчення повітря та крові в лівій плевральній порожнині), чисельних ран, крововиливів та синяків голови тулуба, верхніх та нижніх кінцівок з розвитком плевро-пульмонального та травматичного шоку, гострої легенево-серцевої недостатності набряку головного мозку, геморагічного набряку легень, зупинки серцевої діяльності, ОСОБА_10 померла на місці вчинення злочину, а ОСОБА_7 , не вживаючи заходів для порятунку потерпілої, покинув місце події та став переховуватись, проте, наступного дня був затриманий слідчими органами.

Обвинувачений ОСОБА_7 у суді вину визнав частково, лише за ч.2ст.121 КК України. Він стверджував, що не мав наміру спричиняти смерть потерпілій, а хотів лише провчити її, оскільки потерпіла була поганою домогосподаркою, в той вечір була п`яною, не доглядала за дитиною, зізналась у зраді і обізвала його непристойною лайкою, що викликало в нього особливий стан, внаслідок чого він розізлився і не міг контролювати свої дії.

По суті обвинувачення ОСОБА_7 повідомив, що за три-чотири місяці до звільнення з Крижопільського виправного центру познайомився з ОСОБА_10 . Остання проживала у с.Вербова Томашпільського району Вінницької області, а її мати проживала у смт.Вапнярка, у потерпілої було четверо дітей від першого шлюбу. Після звільнення він запросив її проживати з ним у с.Велика Слобідка, Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, на що вона погодилась. У травні 2015 року народилась їх спільна донька. Після народження дитини ОСОБА_10 стала зловживати алкоголем, не доглядала за дітьми, без потреби витрачала кошти, була поганою домогосподаркою. У зв`язку з цим вони конфліктували. Через погіршення відносин у липні-серпні 2015 року ОСОБА_10 з своїми дітьми втекла в смт.Вапнярку до матері, а тримісячну дитину залишила. Звідти вона телефонувала і хотіла забрати ще й наймолодшу їх спільну дитину, але він хотів зберегти сім`ю, тому запрошував до себе. За місяць до вбивства, у вересні 2015 року ОСОБА_10 повернулась до нього з сином ОСОБА_11 (2009р.н.). З телефонних розмов потерпілої він став розуміти, що ОСОБА_10 зраджувала йому, а тому, постійно дорікав її та ОСОБА_12 . Увечері 14 жовтня 2015 року він з шваґром ОСОБА_13 пішов на рибалку, а коли о 22 год. повернувся, то побачив, що ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння, розповіла йому, що пила з знайомою ОСОБА_14 . Він повечеряв і ліг дивитись телевізор. Уночі їх спільна дитина ОСОБА_15 стала плакати, він сказав ОСОБА_10 піднятись до дитини, але вона відмовила йому нецензурною лайкою. Тоді він штовхнув її з ліжка і вона впала на підлогу. Потерпіла піднялась, взяла дошку з підвіконня і нанесла йому удар в руку, а потім кинула в нього шухлядою і пилососом. Його це розізлило, він став бити її: штовхнув її і вона вдарилась головою до печі, після цього розламав меблі і став передньою частиною шухляди бити ОСОБА_10 по руках і ногах, бив рукою по обличчю, але як наносив удари ногами і руками по тулубу і голові не пам`ятав, оскільки сильно розізлився. ОСОБА_10 була вся в крові, житло теж було в її крові. В бійці вона зізналась у зраді і обізвала його, він сильніше розізлився і продовжував її бити дошками від поламаних меблів. ОСОБА_10 стала голосно проситись і він припинив її побиття. Через бійку проснувся малолітній син потерпілої ОСОБА_16 (2009р.н.), але він заспокоїв дитину і вклав спати. Вона хотіла помитись, а коли виходила в коридорі впала, тоді він приніс їй води, вона помилась і лягла в ліжко. ОСОБА_10 хотіла закурити і попити води, але не змогла вдихати, він підняв її на руки і вона померла. Він став робити масаж серця, але це не допомогло. Зрозумівши, що спричинив смерть потерпілій, він пішов до сестри і розповів все, наказав забрати дітей. Далі він переховувався у селі, а пізніше здався працівникам міліції.

Свідчення ОСОБА_7 в тій частині, що він не мав наміру позбавити життя потерпілу, наніс їй невелику кількість ударів лише по кінцівках, а в момент злочину перебував в особливому психічному стані, суд вважає неправдивими, наданими з метою захисту власних інтересів та зменшення обсягу обвинувачення. Така версія обвинуваченого є способом захисту від доведених обставин умисного вбивства з кваліфікуючими ознаками. Суд критично оцінює в цій частині свідчення обвинуваченого, оскільки вони не узгоджуються з його діями після вбивства та повністю спростовані дослідженими у суді доказами: показаннями свідків, експертів, висновками експертиз, речовими доказами, іншими зафіксованими даними у протоколах процесуальних дій та додатках до них.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 дала показання суду про те, що 16 жовтня 2015 року, в п`ятницю ввечері, сусідка повідомила її, що ОСОБА_10 вбили. Вона подзвонила до дільничного інспектора Кам`янець-Подільського районного відділу міліції ОСОБА_17 і той підтвердив, що її дочку вбили. Потерпіла повідомила, що ОСОБА_10 проживала з ОСОБА_7 у цивільному шлюбі понад один рік, але відносини між потерпілою та обвинуваченим були дуже погані. Влітку, в липні 2014 року, коли ОСОБА_7 звільнився з місць позбавлення волі він почав жити спільно з її дочкою та двома дітьми в с. Велика Слобідка. Старша дочка ОСОБА_10 - Діана переїхала до Вінницької області і проживає з нею. Останній раз дочку ( ОСОБА_10 ) вона бачила за місяць до вказаної події, а розмовляла ввечері напередодні вбивства - 14 жовтня 2016 року , о 22 год., донька повідомила, що ОСОБА_7 був на рибалці і в них все нормально. Потерпіла вважає, що малолітня дитина вбитої - син ОСОБА_18 2009р.н., був очевидцем вбивства, отримав психологічну травму, після цих подій малює тумбочку і пилосос, якими ОСОБА_7 вбив потерпілу, розповідає, що ОСОБА_10 просила не вбивати її. Також потерпілій відомо, що її донька неодноразово зверталася до дільничного ОСОБА_17 через те, що ОСОБА_7 її бив. Просила суд суворо покарати ОСОБА_7 та призначити йому довічне позбавлення волі.

Допитана у суді свідок ОСОБА_19 , сестра обвинуваченого, дала показання суду про те, що 14 жовтня 2015 року вночі, її чоловік ОСОБА_13 прийшов з рибалки взяв сигарети і курив в дворі будинку. В той момент підійшов ОСОБА_7 і сказав їм піти до нього додому і забрати дитину, тому що ОСОБА_10 мертва. ОСОБА_7 був тверезий. Вона з ОСОБА_13 пішли до будинку брата , чоловік зайшов першим і повідомив, що діти сплять, а потерпіла мертва. В кімнаті була миска з водою і кров`ю, а на веранді плями крові. Вони забрали дітей додому. Про подію повідомили голові сільської ради. Свідок ОСОБА_19 характеризувала з негативної сторони відносини між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , повідомила, що остання зловживала алкогольними напоями та не доглядала за дітьми.

Свідок ОСОБА_13 свідчив у суді про те, що 14 жовтня 2015 року після 15 год. з ОСОБА_7 поїхали на рибалку. Повернулись додому ввечері. О 3 год. ночі, коли він курив в дворі будинку до нього підійшов ОСОБА_7 і сказав, що побив ОСОБА_20 і попросив забрати з будинку дітей. Потім ОСОБА_7 пішов до мами. Він разом з дружиною зайшли в будинок до ОСОБА_7 і побачили, що у кімнаті безлад. Розбиті меблі, була миска з водою і кров`ю, ОСОБА_10 лежала мертва на ліжку, її руки, ноги і обличчя були сині, діти спали, працював телевізор. Вони забрали дітей додому. Свідок ОСОБА_13 характеризував з негативної сторони відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_21 , сусідка ОСОБА_7 позитивно характеризувала останнього, конфліктів між потерпілою і ним не спостерігала, але вбиту ОСОБА_10 свідок описала з негативної сторони, вважала, що ОСОБА_10 не займалась господарством, не доглядала за дітьми і чоловіком.

Свідок ОСОБА_22 у суді спростував версію захисту про те, що він був очевидцем вбивства. Свідок не зміг пригадати де був у ніч вбивства, проте, стверджував, що живе далеко від господарства ОСОБА_7 , через три двори (городи), а тому не чув і не міг бачити обставин вбивства.

Свідок ОСОБА_23 , мати обвинуваченого, свідчила, що її син ОСОБА_7 після відбуття покарання з липня 2014 року проживав з ОСОБА_10 . Остання приїхала з трьома дітьми на постійне місце проживання. Свідок негативно характеризувала ОСОБА_10 , стверджувала, що потерпіла зловживала спиртними напоями, не готувала їжу ні дітям, ні чоловікові. 15 жовтня 2015 року, уночі, ОСОБА_7 прийшов і сказав їй забрати дітей з дому. Далі, її донька з зятем ОСОБА_13 виявили, що ОСОБА_10 мертва. Через два дні ОСОБА_7 зізнався їй, що ОСОБА_10 не вставала до дітей, він розсердився і побив її.

Свідок ОСОБА_24 , батько малолітнього ОСОБА_25 2009р.н., у суді заперечив, щоб його сина допитували як очевидця, оскільки він пережив психічну травму, йому сняться ці події. ОСОБА_24 повідомив, що ОСОБА_11 розповів йому, що у ніч вбивства прокинувся і бачив, як « ОСОБА_26 » (так він називав ОСОБА_7 ), бив ОСОБА_10 , вона лежала в крові, а потім ОСОБА_7 виносив її на руках вмиватись, ОСОБА_10 сказала,

що помирає. Показанням ОСОБА_24 , які він дав зі слів малолітнього сина, 2009р.н., суд довіряє і наводить їх в обґрунтування вини ОСОБА_7 в силу вимог ст.ст. 95, 97 КПК України, як належні і допустимі свідчення дані ним з чужих слів.

Свідок ОСОБА_27 , яка працює вихователем у малолітнього ОСОБА_25 , повідомила суду, що знає сім`ю, вбиту ОСОБА_10 характеризувала з негативної сторони, оскільки остання не доглядала за дітьми. Як вихователь, вона також заперечила щодо допиту дитини у суді, оскільки вважала, що це негативно вплине на психічне здоров`я хлопчика, який і так отримав травму, став замкнутий і мовчазний.

Свідок ОСОБА_28 , директор навчального закладу, дала показання у суді, що ОСОБА_10 переїжджала з одного місця проживання на інше, що негативно вплинуло на виховання дітей. Свідок стверджувала, що після вбивства діти переїхали у с.Вербова Томашпільського району Вінницької області, влаштовані у навчальний заклад, проживають з батьком ОСОБА_24 , дітям створені умови для проживання і навчання. Старша донька вбитої проживає з потерпілою ОСОБА_12 у смт.Вапнярка.

Аналогічні свідчення у суді дав свідок ОСОБА_29 , сільський голова с.Вербова Томашпільського району Вінницької області.

Свідок ОСОБА_17 , який працював дільничним інспектором міліції, підтвердив у суді, що ОСОБА_7 і ОСОБА_10 приїхали в с.Велика Слобідка влітку 2014 року після звільнення ОСОБА_7 з місць позбавлення волі, спільно проживали з дітьми на господарстві обвинуваченого, ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.ст.187, 173-2 КУпАП, за порушення адміністративного нагляду та за насильство щодо ОСОБА_10 . Остання неодноразово скаржилася йому, що ОСОБА_7 відносно неї застосовує насильство. Свідок стверджував у суді, що ОСОБА_7 і ОСОБА_10 конфліктували після вживання алкоголю, вбита мала запальний, імпульсивний характер, а ОСОБА_7 більш спокійний, намагався зберегти сім`ю, проте у конфліктних ситуаціях він «виходив з себе», не стримував і не контролював себе.

Експерт ОСОБА_30 у суді підтвердив висновки основної і додаткової судово-медичних експертиз, він стверджував, що вбита ОСОБА_10 перед смертю відчувала значну і нестерпну біль, оскільки їй було спричинено не менше 44 удари, у неї був плевро-пульмональний та травматичний шок: внаслідок переломів ребер була пошкоджена плевра, а внаслідок численних ударів потерпілій було завдано травматичного шоку. Не зважаючи на стан сп`яніння, потерпіла ОСОБА_10 впродовж години після побиття могла жити, ходити, а тому, однозначно в цей період відчувала нестерпний біль. Експерт стверджував, що виявлені переломи грудної клітки, ребер не є характерними для масажу серця, вони утворились від нанесення ударів. Для врятування життя ОСОБА_10 медична допомога мала бути професійною і миттєвою, проте ОСОБА_7 таку допомогу не надав, швидку допомогу не викликав, хоча мав змогу це зробити, що свідчить про його умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 та спростовує його доводи про відсутність умислу на вбивство.

Експерти ОСОБА_31 (психіатр) та ОСОБА_32 (психолог) висновки первинної судово-психіатричної експертизи підтримали. ОСОБА_31 повідомив, що під час експертизи підозрюваний зізнався у побитті ОСОБА_10 . У суді ОСОБА_31 та ОСОБА_32 спростували доводи підозрюваного ОСОБА_7 і його захисника, вони стверджували, що обвинувачений у момент інкримінованого злочину у стані афекту, фрустрації, стресу чи сильного душевного хвилювання не перебував. ОСОБА_32 стверджувала, що стан афекту може мати місце у здорових людей і не може бути у людей з легкою розумовою відсталістю, яка виявлена у ОСОБА_7 . ОСОБА_32 наполягала, що дії ОСОБА_7 до, під час і після інкримінованого діяння не мали ознак і стадій характерних для афекту.

Вина ОСОБА_7 доводиться даними зафіксованими у протоколах, які склали слідчі органи, висновками експертиз, речовими доказами оглянутими в суді.

Так, протоколом огляду місця події доведено, що вбивство мало місце у АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 . У вхідних дверях житла ОСОБА_7 знайдені ключі зі слідами крові потерпілої, наволочку залиту плямами бурого кольору. На підлозі, порозі виявлено і зафіксовано плями крові потерпілої. У кімнаті виявлено сірий гольф (светр) обвинуваченого з плямами крові. В спальній кімнаті на ліжку було виявлено труп ОСОБА_10 без одягу, тіло розміщене на спині, обличчям вверх. На голові, обличчі, тулубі, руках і ногах численні садна. При пальпації грудної клітки слідчий зафіксував звук крепітації кісток, характерний для зламаних ребер. У кімнаті, де виявлено труп, слідчими зафіксовано поламані меблі, залишки і шматки шухляд, фурнітуру, на місці вилучено меблеву планку від шухляди зі слідами крові потерпілої, чорним волоссям. Візуально на фото-таблицях (додатках до протоколу) зафіксовано, що тіло ОСОБА_10 в області голови, обличчя, рук, грудної клітки, сідниць, спини було вкрито численними синцями і ранами, подекуди з слідами крові, а підлога кімнати вкрита поламаними меблями (т.2 а.с.25-59).

Таким чином, зафіксована у протоколі обстановка свідчила, що ОСОБА_10 була жорстоко вбита в житлі ОСОБА_7 , після побиття вона деякий час могла пересуватись, намагалась помитися, але невдовзі після побиття померла на місці злочину. На місці відшукані знаряддя злочину численні уламки меблів, залишки шухляд і фурнітура зі слідами крові. Знайдений одяг ОСОБА_7 зі слідами крові потерпілої. Зафіксовані на місці події обстановка в сукупності з іншими доказами доводять пряму причетність ОСОБА_7 до вбивства.

Особа вбитої встановлена за офіційними документами-паспортом серії НОМЕР_1 виданим на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої у АДРЕСА_2 . Копія паспорту потерпілої та свідоцтво про смерть долучені до матеріалів кримінального провадження (т.2.а.с.54-55) .

Протоколом проведення слідчого експерименту зафіксовано загальні обставини, які відтворив на місці злочину ОСОБА_7 . Обвинувачений правильно вказав на місце злочину, способи нанесення тілесних ушкоджень, правильно зазначив і описав знаряддя злочину (планки від шухляд і тумбочки). Ці обставини зафіксовані на відеозаписі (додаток до протоколу), який досліджено судом (т.2а.с.177-180). Проте, свідчення ОСОБА_7 на експерименті про те, що він наніс лише декілька ударів потерпілій по руках і ногах, що бив її тільки долонею по обличчі, про те, що не наносив ударів по голові, суд критично оцінює, оскільки ці показання спростовані висновками основної і додаткової судово-медичних експертиз.

Так, висновком судово-медичної експертизи № 248 від 15 жовтня 2015 року доведено, що причиною смерті ОСОБА_10 була поєднана тупа політравма - закрита травма органів грудної порожнини, переломи 7- 8-9- 10 ребер по середньо-підпахвовій лінії зліва, 5-6-7-8 ребер по задньо-підпахвовій лінії зліва з ушкодженням парієнтальної плеври уламками ребер зліва, забій лівої легені, яка ускладнилась лівобічним гемопневмотораксом (скупчення повітря та крові в лівій плевральній порожнині), чисельні рани, крововиливи та синяки голови тулубу, верхніх та нижніх кінцівок з розвитком плевро-пульмонального та травматичного шоку, гострої легенево-серцевої недостатності набряку головного мозку, геморагічного набряку легень, зупинки серцевої діяльності, про що свідчать ушкодження вказані в описовій частині висновку експерта, дані судово-гістологічної експертизи. Смерть ОСОБА_10 настала вночі 15 жовтня 2015 року.

Висновком судово-медичної експертизи зафіксовано численні тілесні ушкодження на тілі потерпілої, зокрема: 1) ушкодження групи "А": - переломи 7- 8-9-10 ребер по середньо-підпахвовій лінії зліва, 5-6-7-8 ребер по задньо-підпаховій лінії зліва з ушкодженням парієнтальної плеври уламками ребер зліва; забій лівої легені по задній поверхні нижньої долі; крововиливи в міжреберні м`язи в 6-7-8-9 міжребір`ях по середньо-підпаховій лінії та задньо-підпахвовій лініях; крововилив в підшкірно-жирову клітковину та широкий м`яз спини зліва на рівні 5-6 ребер по навколохребтовій лінії зліва; чотири синці на задньо-боковій поверхні грудної клітки зліва на рівні 6-7-8-9 ребер по середньо-підпахвовій та задньо-підпахвовій лінії; сім синців у верхньо-зовнішньому квадранті правої сідниці та нижньо-зовнішньому квадранті лівої сідниці, на зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглоба, на внутрішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглоба, на задній поверхні лівої гомілки в верхній третині, в поперековій ділянці справа; шість синців на тильній поверхні правої та лівої кисті на рівні фаланг 2-3-4 пальців. За висновком експерта, вказані в групі "А" тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів по механізму "удар", (не менше 17 ударів) не виключається кистю, зібраною в кулак, або взутою ступнею, при чому в область лівих відділів грудної клі тки з прикладанням значної сили; 2) ушкодження групи "Б": шість синців подовгастої форми на зовнішній поверхні правого стегна в верхній та середній третинах з розповсюдженням на передню поверхню правого стегна. Тілесні ушкодження, вказані в групі "Б", утворилися внаслідок шестиразової дії тупого (тупих) твердих предметів з подовгастою травмуючою поверхнею по механізму "удар"; 3) ушкодження групи "В": десять ран лобній області ліворуч, в лобній області справа, в області спинки носа, в області підборіддя зліва, в тім`яних ділянках справа та зліва, на зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, які в основному розташовані на фоні фіолетових синців, сім ран на передній поверхні правої гомілки в верхній, середній та нижніх третинах, на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, розташовані на фоні розповсюджених синців м`яких тканин, чотири садна на зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, нижній третині та верхній третині, розташовані на фоні розповсюдженого фіолетового синця, могли утворитися внаслідок не менше двадцятиодноразової дії тупого (тупих) твердих предметів з подовгастою травмуючою поверхнею з двохгранним ребром по механізму "удар"; 4) ушкодження групи "Г": два садна на задній поверхні правого ліктьового суглоба могли утворитися при ударах об тупі тверді предмети по механізму "тертя". Всі вище вказані численні тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_10 утворилися в швидкій послідовності одне за одним, впродовж незначного проміжку часу, при житті, незадовго перед смертю потерпілої і в сукупності привели до розвитку плевро-пульмонального та травматичного шоку, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння. Виходячи з того, що при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 виявлені потьоки крові від ран передньої поверхні правої гомілки та ран лівої гомілки, які відходять вліво, які витончуються в області внутрішньої поверхні правої гомілки та зовнішньої поверхні лівої гомілки, дають змогу прийти до висновків, що гомілки в момент нанесення по них ушкоджень знаходились в горизонтальному положенні, розвернуті ліворуч. Наявність підсохлих потьоків крові від рани носа, які ідуть вправо і вліво і вертикально донизу на верхню губу, де і витончуються, свідчать про те, що голова ОСОБА_10 при нанесенні удару в область носа знаходилася у вертикальному положенні, або положенні близькому до нього. Зафіксовані на тілі ОСОБА_10 численні тілесні ушкодження в області голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, які призвели до розвитку плевро-пульмонального та травматичного шоку, свідчать, що потерпіла при житті під час нанесення їй тілесних ушкоджень відчувала значний біль. (т.2 а.с. 59-63)

Отже, цим експертним висновком об`єктивно доведено, що ОСОБА_7 діяв з особливою жорстокістю, що проявилось у нанесенні значної кількості ударів, яких було не менше 44, тобто, позбавляючи потерпілу життя, він усвідомлював, що внаслідок численних ударів завдає їй особливих фізичних страждань та нестерпний біль.

Висновком судово-медичної експертизи спростовано версію захисту про відсутність умислу на позбавлення життя. Так, не зважаючи на те, що при наданні ОСОБА_10 кваліфікованої медичної допомоги здатність її до життя не виключалась, ОСОБА_7 не вжив жодних заходів для порятунку життя потерпілої, а маючи реальну можливість викликати швидку медичну допомогу, повідомити рідних і сусідів, цього не зробив. Викладене свідчить, що ОСОБА_7 нанісши значну кількість тілесних ушкоджень, які в сукупності були небезпечні для життя в момент заподіяння, свідомо очікував наслідків своїх суспільно небезпечних дій, тобто бажав смерті потерпілої.

Про умисел ОСОБА_7 на вбивство свідчить і той факт, що значна кількість ударів заподіяна в життєво важливі органи голову і ліву частину тулубу (де серце), а сила ударів була значною і достатньою для переломів ребер зліва.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи № 7 від 4 грудня 2015 року спростовано свідчення підозрюваного ОСОБА_7 на досудовому слідстві про те, що переломи ребер утворились від непрямого масажу серця. Додатковою експертизою також спростовано версію захисту і свідчення ОСОБА_7 в суді, що він намагався врятувати життя потерпілій і нібито не мав наміру її вбивати. Так, судово-медичний експерт, враховуючи дані первинної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , а також беручи до уваги дані лабораторних методів дослідження, дані матеріалів справи (протоколу проведення слідчого експерименту від 19 жовтня 2015 року за участю ОСОБА_7 ) дійшов висновку, що переломи 7- 8-9-10 ребер по середньо-підпахвовій лінії зліва, 5-6-7-8 ребер по задньо-підпахвовій лінії зліва з ушкодження парієнтальної плеври уламками ребер зліва, забій лівої легені по задній поверхні нижньої долі, крововиливи в міжреберні м`язи в 6-7-8-9 міжребір`ях як по середньо-підпахвовій лінії так і по задньо-підпахвовій лініях, крововилив в підшкірно-жирову клітковину та широкий м`яз спини зліва на рівні 5-6 ребер по навколохребтовій лінії зліва, чотири синці на задньо-боковій поверхні грудної клітки зліва нарівні 6-7-8-9 ребер по середньо-підпахвовій та задньо-підпахвовій лінії, виявлені при проведенні первинної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів по механізму «удар». Утворення вказаних тілесних ушкоджень при непрямому масажі серця при натисканні на грудну клітку ОСОБА_10 в напрямку, спереду назад, виключається (т.2 а.с.72-78).

Висновком судово-медичної експертизи №805 від 19 жовтня 2015 року доведено, що на тілі ОСОБА_7 виявлено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та легкі тілесні ушкодження, що утворилися при боротьбі з потерпілою (т.2 а.с.169-170). Виявлені на тілі ОСОБА_7 тілесні ушкодження доводять його участь у бійці з потерпілою, проте, за своїм характером і локалізацією вони свідчать, що потерпіла намагалась захиститись від нападу ОСОБА_7 , спричинені йому ушкодження не є співрозмірні тим, які наніс ОСОБА_7 потерпілій.

Висновки судово-медичних експертиз учасників конфлікту ОСОБА_7 і ОСОБА_10 свідчать, що побиття було одностороннім і жорстоким, при цьому, лише ОСОБА_7 наносив значну кількість ударів (понад 44) з прикладенням значної сили, в тому числі й твердими предметами з ребристою поверхнею.

Висновком судово-гістологічної експертизи № 1606 від 15 жовтня 2016 року зафіксовано ознаки внутрішніх органів, які характерні для нанесення численних тілесних ушкоджень в область грудної клітки. Так, експертом зафіксовано повнокров`я внутрішніх органів ОСОБА_10 , набряк головного мозку, ділянки фрагментації м`язових волокон, виражений набряк строми міокарда, забій легень, геморагічний набряк легень, в просвіті частини бронхів десквамований епітелій та слиз, поширені ділянки емфіземи з дистелектазами в легенях, внутрішньоальвеолярні крововиливи, дистрофія нирок та печінки, в препараті шкіри поверхневе прижиттєве садно з крововиливом на межі з підшкірно-жировою клітковиною (т.2 а.с.64).

Висновками судово-імунологічних експертиз № 764 та №765 від 20 жовтня 2015 року встановлено, що кров ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, а кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0 (т.2а.с.82, 88). Тобто, кров ОСОБА_10 і ОСОБА_7 відносяться до різних груп крові за ізосерологічною системою АВ0, з різними антигенами, що легко дозволяло відрізнити їх на вилучених об`єктах.

Висновками судово-імунологічних експертиз № 823-826 від 4 листопада 2015 року (т.1 а.с.218-226) доведено, що: 1) на трьох тампонах марлевих (об`єкти №1-3), які вилучені на місці вбивства у житлі ОСОБА_7 з порогу вхідних дверей і з підлоги веранди; 2) на двох ключах, які вилучені з вхідних дверей житла ОСОБА_7 (об`єкти №1,2); 3) на меблевій планці від шухляди (об`єкт №1); 4) на гольфі підозрюваного ОСОБА_7 , в частині плям (об`єкти № 1- 3,6,7,13,16-20) - знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої знайдений антиген А. Отже, ця кров може походити від потерпілої ОСОБА_10 і не може походити від підозрюваного ОСОБА_7 (т.1а.с.218-226).

В сукупності з іншими доказами, висновки судово-медичних і судово-імунологічних експертиз дають суду підстави вважати, що у житлі на підлозі, на ключах, на знаряддях побиття меблевій планці від шухляди, на одязі обвинуваченого ОСОБА_7 виявлено кров ОСОБА_10 і не виявлено крові ОСОБА_7 , що підтверджує факт одностороннього і жорстокого побиття потерпілої.

Судово-психіатричні експертизи проведені у справі підтверджують, що ОСОБА_7 в момент вчиненого злочину був осудним, тобто усвідомлював свої дії і міг керувати ними. Так, за висновками експертиз: ОСОБА_7 в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, в тому числі і не перебував у стані патологічного афекту, міг усвідомлювати свої дії, керувати ними та передбачати їх наслідки. В період вчинення злочину ОСОБА_7 виявляв ознаки легкої розумової відсталості в степені легкої дебільності, проте це не позбавляло його усвідомлювати значення та характер і фактичний зміст своїх дій, керувати ними та передбачати їх наслідки. Під час інкримінованих йому дій ОСОБА_7 не перебував у стані фізіологічного афекту та не перебував у будь-якому іншому емоційному стані, який міг би слугувати психологічною підставою для юридичного висновку про стан сильного душевного хвилювання. Ситуація взаємовідносин з загиблою для ОСОБА_7 не була психотравмуючою. З врахуванням індивідуальних, емоційно вольових особливостей, відносин з потерпілою, особливостей його характеру, стилю мислення, сприйняття, здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними не була зниженою. ОСОБА_7 вирізняється імпульсивністю, частими коливаннями настрою, легкою збудливістю, йому. також притаманна підвищена дратівливість, що вплинуло на його поведінку, але не позбавляє його відповідальності за скоєне. Застосування заходів медичного характеру не потребує. (т.2 а.с.160-162, т.3 а.с.44-48).

Вина ОСОБА_7 доводиться оглянутими у суді речовими доказами. Так, знаряддям злочину, якими спричинено значну кількість тілесних ушкоджень, були частини поламаної тумбочки та шухляди, тобто тверді предмети з подовгастою травмуючою поверхнею з одногранним і двохгранним ребром, подекуди зі слідами крові та волосся. Оглядом наволочки встановлено, що на ній були значні сліди плям бурого кольору схожі на кров. Об`єктивно, оглянуті у суді речові докази, співпадали з зображеними і зафіксованими на фото-таблицях (додатку до протоколу огляду), що свідчить належність і допустимість цих доказів .

Особу обвинуваченого встановлено за офіційними документами паспортом, картою фізичної особи платника податків, які видані на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя с.Велика Слобідка, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Завірені копії документів долучені слідчим до матеріалів справи (т.2а.с.121, 142, 143).

Наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст.91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині та одночасно спростовують доводи захисту.

Так, надана стороною захисту інформація оператора зв`язку ПрАТ «КиївСтар» про з`єднання абонентів не спростовує наведених вище доказів і вину ОСОБА_7 у вчиненому злочині (т.3 а.с.66-141).

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи сторони захисту про необхідність допиту як свідка фахівця з соціальної роботи, оскільки цей свідок не був очевидцем подій, які досліджувались в суді, а характеризуючі дані на ОСОБА_7 та ОСОБА_10 зібрані у достатній кількості.

Безпідставними є також вимоги ОСОБА_7 допитати як свідка малолітню дитину ОСОБА_16 , 2009 р.н., оскільки батько дитини - ОСОБА_24 , вихователь ОСОБА_27 та директор навчального закладу ОСОБА_28 у суді заперечили можливість допиту дитини у суді навіть в режимі відеоконференції (т.3.а.с.105, 106). Вони стверджували, що допит дитини буде психотрамуючим і негативно вплине на психічне здоров`я малолітнього, який і так отримав психічну травму внаслідок вбивства, залишається замкнутим, мало говорить. Вимоги захисту, щодо обов`язкового безпосереднього допиту малолітнього ОСОБА_16 не ґрунтуються на вимогах ст.354 КПК України, ст.154 Сімейного кодексу України, ст.33 Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. До того ж, суд оцінює свідчення потерпілої ОСОБА_12 та інших свідків ( ОСОБА_24 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ) з чужих слів відповідно до ст.ст.95, 97 КПК України як належні і допустимі докази.

Надуманими є доводи захисту про перебування ОСОБА_7 в особливому емоційному стані, який нібито знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними. Необхідною умовою цього стану є сильне душевне хвилювання, що раптово виникає внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання чи тяжкої образи з боку потерпілого. Сторона захисту цих обставин не довела. Ці доводи захисту напряму спростовані висновками судово-психіатричних експертиз.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і досліджених у суді доказах доводи сторони захисту про те, що дії ОСОБА_7 містять склад злочину, передбачений ч.2ст.121 КК України. При цьому, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, судом враховується численність ударів (понад 44), які спричинені кулаками і твердими ребристими планками розламаної шухляди, нанесення їх з прикладанням значної сили, достатньої для перелому ребер з пошкодженням плеври, враховується і локалізація ушкоджень розміщення їх на голові, обличчі, тулубі зліва, поведінку винуватого і потерпілої, що передувала події, зокрема їх постійні конфліктні стосунки, систематичні скарги потерпілої до правоохоронних органів і неодноразове насильство в сім`ї, яке вчиняв ОСОБА_7 . Суд вважає, що настання смерті охоплювалось умислом ОСОБА_7 , адже будь-якої адекватної і швидкої медичної допомоги після численних побоїв він не надав і не мав наміру надавати. Викладене свідчить, що ОСОБА_7 свідомо бажав смерті ОСОБА_10 , а тому його дії містять ознаки саме умисного вбивства з кваліфікуючими ознаками.
ОСОБА_7 судимий 24 жовтня 2006 року апеляційним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 115, ст. 15 ч.2, п. 1 ч.2 ст. 115 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 11 років позбавлення волі (т.2а.с.135-139, 142, т.3 а.с.7-12). Отже, попередня судимість ОСОБА_7 утворює кваліфікуючу ознаку, передбачену п.13 ч.2 ст.115 КК України, оскільки за цією ознакою кваліфікуються дії особи, яка раніше вчинила умисне вбивство (за винятком убивства, передбаченого статтями 116-118 КК України).
Позбавляючи ОСОБА_10 життя, ОСОБА_7 усвідомлював, що завдає їй особливих фізичних страждань та нестерпного болю, шляхом заподіяння великої кількості масивних тілесних ушкоджень, що прямо доводиться висновком судово-медичної експертизи.Обраний спосіб позбавлення потерпілої життя, механізм вчинення цих дій вказували на бажання ОСОБА_7 завдати особливих фізичних страждань у момент вбивства. Викладене утворює кваліфікуючу ознаку, передбачену п.4 ч.2 ст.115 КК України, тобто є вбивством, вчиненим з особливою жорстокістю.
Незважаючи на стан сп`яніння потерпілої ОСОБА_10 будь-яких гальмівних процесів у центральній нервовій системі та зниження швидкості проведення нервових імпульсів у потерпілої не було, навпаки, були присутні рефлекторні реакції на больові та інші подразники. Так, з висновку судово-медичної експертизи вбачається, що потерпіла чинила мінімальний опір ОСОБА_7 , змогла нанести йому легкі тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичного експертизи упродовж години після спричинених ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_10 здатна була до самостійного пересування. Оглядом та вилученими слідами на місці доведено, що потерпіла після жорстокого побиття намагалась помитись, пересувалась житлом, залишаючи сліди крові на ключах, порозі, на підлозі при вході в житло, витиралась одягом ОСОБА_7 . З свідчень ОСОБА_7 вбачається, що під час побиття від болю просила не бити її, а після побиття ОСОБА_10 просила води, намагалась закурити, вмивалась. Тому, зважаючи: 1) на кількість та масивність виявлених під час експертизи трупа потерпілої тілесних ушкоджень; 2) здатність потерпілої до активних дій під час і після вбивства, суд вважає, що вбивство ОСОБА_10 супроводжувалося відчуттям потерпілої нестерпного фізичного болю, і потерпіла зазнала больових відчуттів не зважаючи на стан сп`яніння.

Дії ОСОБА_7 не виправдовує і та обставина, що ОСОБА_10 негативно характеризувалась (т.3а.с.84, 152) і перед смертю перебувала в стані алкогольного сп`яніння (т.2а.с 67), оскільки ОСОБА_7 не мав будь-якої вагомої причини вчиняти вбивство потерпілої. Вчинення злочину не було викликано протиправною поведінкою ОСОБА_10 . Безпосередньо перед вбивством, потерпіла не провокувала конфлікт з ОСОБА_7 . Зі свідчень обвинуваченого зрозуміло, що розпочався конфлікт з того, що потерпіла відмовила заспокоїти немовля, яке плакало. ОСОБА_12 свідчила, що безпосередньо перед злочином о 22год. вони спілкувались, ОСОБА_10 була в гарному настрої, життєрадісною, працювала по господарству, повідомила їй, що ОСОБА_7 на рибалці.

Оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись Законом, суд вважає, що дії ОСОБА_7 містять склад інкримінованого кримінального правопорушення. Розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення згідно ст.337 КПК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю, особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто ОСОБА_7 винен і вчинив кримінальне правопорушення передбачене п.п.4, 13 ч.2 ст.115 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, передбачений п.п.4,13 ч.2 ст.115 КК України, тобто, будучи раніше судимим за вбивство і замах на вбивство двох і більше осіб, звільнившись з місць позбавлення волі, в період умовно-дострокового звільнення знову вчинив вбивство з особливою жорстокістю. Викладене свідчить, про його підвищену небезпечність для суспільства. Умисними діями він позбавив ОСОБА_10 життя, тобто посягнув на невід`ємне природне право людини, яке охороняється і захищається Державою. Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України , людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Цими найважливішими конституційними нормами ОСОБА_7 знехтував вже вдруге. Так, у квітні 2006 року ОСОБА_7 у с.Велика Слобідка умисно і протиправно позбавив життя ОСОБА_33 та вчинив замах на вбивство ОСОБА_34 , за що був засуджений. Звільнившись умовно-достроково у липні 2014 року, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а продовжив насильницькі дії над співмешканкою ОСОБА_10 . Про систематичне насильство і знущання над потерпілою свідчать офіційні документи та відомості електронних баз даних правоохоронних органів, які фіксували виклики та скарги потерпілої на насильство в сім`ї. Так. 8, 9 січня, 2 лютого, 12, 14, 28 серпня, 24 вересня, 9, 10 та 11 жовтня (тричі) 2015 року зафіксовані виклики з повідомленнями ОСОБА_10 , ОСОБА_35 та сільського голови ОСОБА_36 про насильство в сім`ї, яке вчиняв ОСОБА_7 щодо потерпілої (т.2а.с.56, 122-154). Викладене свідчить, що насильницькі дії були нормою для ОСОБА_7 , що підтверджує його особливу суспільну небезпеку і вперте небажання адаптуватись до нормального життя на волі.

ОСОБА_7 вчинив вбивство після того, як впродовж року неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності, при цьому, йому призначалось найсуворіше стягнення у виді арешту за насильство в сім`ї. Так, 15 січня 2015 року на нього накладено стягнення у виді п`яти діб арешту за повторне насильство над ОСОБА_10 за ч.2ст.173-2 КУпАП (т.1а.с.228). Крім цього, 10 березня, 17 червня, 10 вересня, 1 жовтня 2015 року він був визнаний винним за порушення правил адміністративного нагляду (ч.1ч.2ст.187КУпАП) (т.1а.с.229-231). Позбавляючи ОСОБА_10 життя, винний усвідомлював, що материнської опіки будуть позбавлені п`ятеро неповнолітніх дітей потерпілої, в тому числі й їх спільна донька.

Про виняткову суспільну небезпеку ОСОБА_7 свідчить і той факт, що він вчинив вбивство з кваліфікуючими ознаками в період умовно-дострокового звільнення, будучи звільненим від покарання за аналогічний злочин. До того ж, ОСОБА_7 вчинив злочин під час встановленого йому адміністративного нагляду (т.2а.с.140, т.1а.с.227), тобто, коли йому було встановлено ряд обмежень, а правоохоронні органи вправі були контролювали виконання ним цих обмежень.

За місцем проживання ОСОБА_7 негативно характеризується (т.2 а.с.146), вчиняв насильство в сім`ї, порушував установлений йому адміністративний нагляд. Суд не бере до уваги свідчення рідних та близьких ОСОБА_7 , які позитивно характеризували обвинуваченого, оскільки ці особи зацікавлені в розгляді справи на його користь, а їх свідчення спростовані об`єктивною характеристикою органів місцевого самоврядування, відомостями про адміністративні правопорушення, викликами і скаргами, які фіксували правоохоронні органи. Суд також не враховує позитивну характеристику ОСОБА_7 надану йому у місцях позбавлення волі, оскільки після звільнення його поведінка змінилась і була негативною.

При визначенні покарання суд враховує особу винного, зокрема, що ОСОБА_7 офіційно не працював, мав тимчасові заробітки від праці по найму і рибалки, зареєстрований і проживав у власному житлі у с.Велика Слобідка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, з ним зареєстрована новонароджена дитина ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.2а.с.144, 145; т.1 а.с.81-83). До вчинення злочину ОСОБА_7 частково приймав участь у вихованні неповнолітніх дітей ОСОБА_10 та їх спільної новонародженої дитини. Незадовго до вбивства, у склад сім`ї ОСОБА_7 входили ОСОБА_10 (співмешканка), ОСОБА_16 2009р.н. (син вбитої) та ОСОБА_38 2015 р.н. (спільна донька). Сім`я ОСОБА_7 отримувала соціальні виплати на дитину. У ОСОБА_7 є доросла донька від першого шлюбу, яка проживає окремо з матір`ю. У цьому ж селі, недалеко, на одному господарстві проживають мати ОСОБА_7 похилого віку, яка має 2 групу інвалідності і тяжко хворіє та його рідна сестра з сім`єю. Він на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебував, хоча виявляє легку розумову відсталість в степені легкої дебільності (т.2а.с.148, 149).

Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

Суд позбавлений вважати обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , наявність на утриманні матері похилого віку, яка тяжко хворіє і має інвалідність, оскільки він не утримував матір, проживав окремо. Навпаки, зі свідчень ОСОБА_23 (матері) вбачається, що саме вона підтримувала матеріально сім`ю ОСОБА_7 , приносила їм їжу, допомагала продуктами харчування і консервацією. Матір обвинваченого проживає з донькою - ОСОБА_19 (рідною сестрою ОСОБА_7 ), яка і опікується нею, оскільки ОСОБА_7 тривалий час перебував у місцях позбавлення волі.

Суд також позбавлений вважати обставину, що пом`якшує покарання наявність у ОСОБА_7 малолітньої дитини 2015р.н. (т.2а.с.83), оскільки цю дитину він позбавив материнської опіки, через що дитину змушені виховувати його рідні.

Суд позбавлений можливості вважати, що ОСОБА_7 щиро кається, оскільки він після вчинення злочину переховувався від слідчих органів, вибачень і будь-яких відшкодувань для потерпілої ОСОБА_12 пов`язаних з втратою доньки не зробив. На слідстві і в суді він намагався переконати суд у тому, що був в стані афекту, що не мав намірів позбавити життя потерпілу, а тому немає підстав вважати, що ОСОБА_7 відверто і щиро сприяв слідству у встановленні істини у справі.

Тобто, обставин, які пом`якшують покарання, суд не встановив, а сторони доказів на їх підтвердження не надали.

Оскільки ОСОБА_7 повторно вчинив вбивство з кваліфікуючими ознаками в період умовно-дострокового звільнення за аналогічний злочин, не відбувши за нього повністю покарання, невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі та в період встановленого адміністративного нагляду, з врахуванням негативних характеристик та неодноразового притягнення його до адміністративної відповідальності, відсутності бажання виправлятись на волі, з врахуванням жорстокості вбивства та викладеного вище, суд не вбачає можливості застосувати до ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Наведені обставини у їх сукупності привели суд до висновку, що ОСОБА_7 як особа становить підвищену небезпеку для суспільства, у зв`язку з чим вважає неможливим застосування щодо нього за ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на певний строк і знаходить за необхідне, згідно зі ст. 64 КК України, призначити ОСОБА_7 покарання за п.п.4, 13 ч.2ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі. Отже, ОСОБА_7 слід довічно ізолювати від суспільства, оскільки саме таке покарання гарантуватиме безпеку для суспільства, буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
ОСОБА_7 вчинив злочин в період невідбутої частини покарання за вироком апеляційного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2006 року. Тому, остаточне покарання йому слід призначити за правилами ст.71, ч.4 ст. 81 КК України, згідно яких, при складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.
З метою забезпечення виконання вироку, з врахуванням того, що підозрюваний переховувався і оголошувався в розшук слідчими органами (т.2а.с.101), враховуючи, що ОСОБА_7 призначається покарання у виді довічного позбавлення волі, йому слід залишити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили. Не зважаючи на те, що ОСОБА_7 призначається покарання у виді довічного позбавлення волі, суд вважає за необхідне зазначити у вироку початок строку покарання з зарахуванням терміну тримання під вартою, оскільки це має кримінально-правове значення для засудженого і реалізації його прав у майбутньому, в тому числі й права на помилування, передбаченого ч.2ст.87 КК України та Указом Президента України «Про Положення про порядок здійснення помилування» від 21 квітня 2015 року.
Вилучені у справі речові докази: сім-карту; чотири недопалки; уламки деревини; уламки деревини з нашаруванням речовини бурого кольору; наволочка з нашаруванням речовини бурого кольору; два стаканчика; пляшку, дві кружки; підвіконня слід знищити, оскільки ці речі не становлять цінності (т2а.с.99-100). Марлеві тампони зі змивами крові слід знищити з аналогічних підстав. Карти пам`яті та диски з відео - і звукозаписами процесуальних дій слід зберігати у матеріалах справи ( т.2 а.с.175, а.с.180, а.с.213).

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся, майно ОСОБА_7 не арештовувалось, судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п.4, п.13 ч.2 ст. 115 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання за п.4, п.13 ч.2 ст. 115 Кримінального кодексу України у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ст. 71 Кримінального кодексу України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення невідбутої частини покарання у виді 2 років 7 місяців 23 днів позбавлення волі, призначеного за вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2006 року, більш суворим покаранням у виді довічного позбавлення волі, призначеного цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 16 жовтня 2015 року.

До набрання вироку законної сили обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Речові докази: сім-карту; чотири недопалки; уламки деревини; уламки деревини з нашаруванням речовини бурого кольору; наволочку з нашаруванням речовини бурого кольору; два стаканчика; пляшку, дві кружки; підвіконня, марлеві тампони зі змивами крові знищити.

Диски з відеозаписами процесуальних дій слід зберігати у матеріалах кримінального провадження .

Вирок можна оскаржити через суд, який його ухвалив, до апеляційного суду Хмельницької області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення вироку, а особою, яка утримується під вартою, з дня отримання копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники кримінального провадження вправі отримати у суді копію вироку.

Головуючий, суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду:
ОСОБА_1 .
Судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду:
ОСОБА_2
ОСОБА_39 -Годлевська