Справа № 333/7876/15-к
Провадження №1-кп/333/81/16

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0003822 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2015 року о 17 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №100-Б по вул.. Космічній в м. Запоріжжя, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом ривку з шиї потерпілої ОСОБА_8 відкрито викрав золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 20 грам, вартістю 10000 грн. та дерев`яний хрестик, розміром 1 смх2 см (не представляє матеріальної цінності для потерпілої), які належать потерпілій. Після чого з місця скоєння злочину ОСОБА_7 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 було заподіяно матеріальну шкоду на суму 10000 грн.

Винність обвинуваченого в об`ємі, вказаному у вироку, повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в суді доказів.

Обвинувачений ОСОБА_7 при допиті в судовому засіданні не визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні. Пояснив, що вказаний злочин він не вчиняв, потерпіла помиляється, вказуючи на нього. Він в цей день був вдома, ремонтував велосипед. Крім того, в нього в цей день був набряк на щоці, оскільки перед тим він переніс операцію у стоматолога, тому потерпіла б це помітила.

Не зважаючи на невизнання провини, винність ОСОБА_7 об`ємі зазначеному у вироку підтверджується наступними дослідженими в суді доказами.

Висновок суду щодо часу вчинення злочину підтверджується рапортом оперативного чергового Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 16.08.2015 року, згідно якого 16.08.2015 року о 17-14 год. зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що по вул.. Магара, в районі ЗОШ №80 чоловік зірвав золотий ланцюжок.

Під час допиту в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що вона 16 серпня 2015 року поверталась додому з роботи, рухалась по вул.. Магара, біля будинку №7 відчула, як хтось із заду доторкнувся до її шиї, потім потягнув її назад за шиї та вона відчула, як клацнув ланцюжок. Вона повернулась та побачила, як нападник побіг. Вона побігла за ним. Бачила його з боку та ззаду. Дуже запам`ятала його рух під час бігу. Він був одягнений у світлий одяг, на голові була кепка типа «бейсболка». Вона бігла за ним та в цей час телефонувала дочці, по телефону розповіла про те, що сталося, описала його зовнішній вигляд. Донька в цей час також вибігла з квартири та по вказаному нею маршруту побігла їй на зустріч. Нападник в цей час зник з поля її зору, через деякий час вона зустрілась з донькою біля магазину «Сільпо», туди прибіг чоловік та вони викликали міліцію. Весь час вони з донькою розмовляли по телефону та донька казала їй, що бачить чоловіка, схожого на того, якого вона описала, донька підбігла до нього, намагалась схватити його за руки, але він вирвався та побіг. Під час досудового розслідування вона впізнала ОСОБА_7 , серед інших чоловіків, як особу, який на неї напав. Вона просила ОСОБА_7 та ще одного чоловіка одягнути кепку під час впізнання, після чого впізнала ОСОБА_7 . В судовому засіданні впевнено стверджує, що саме ОСОБА_7 зірвав її ланцюжок. Цей ланцюжок був золотий, його подарували їй на день народження її родина: мати, чоловік, донька. Надала бірку, яка була з цим ланцюгом, де вказана вага та вартість. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засідання пояснила, що 16 серпня 2015 року о 17-00 год. їй зателефонувала мати ОСОБА_8 та сказала, що в неї зірвали ланцюжок. Мати описала одяг, ходу нападника та розказала куди той побіг. Після чого, вона вибігла з квартири та попрямувала наздоганяти нападника. Біля стадіону вона побачила чоловіка, який відповідав описанню складеному матір`ю. Весь цей час вони спілкувались телефоном, тому, побачивши чоловіка, вона сказала про це матері та підбігла до нього. Схватила цього чоловіка за руки та запитала: «Молодой человек, Вы куда?». Але він втік. Чоловіка дуже добре розгледіла: одяг, риси обличчя. Крім того, бачила, що в нього в руці була нитка, схожа на ту, на якій у матері висів хрестик. Вона добре розгледіла цього чоловіка і не сумнівається, що це саме ОСОБА_10 . Під час досудового розслідування вона впізнала ОСОБА_7 під час пред`явлення осіб для впізнання. В судовому засіданні не сумнівається, що це він. Ланцюжок, який був у матері, був золотий, їй подарували його в 2010 році на день народження, його купувала бабуся, але гроші надавали ще вона, сестра та батько.

Свідок ОСОБА_11 в суді повідомив, що в серпні 2015 року донька зателефонувала йому на мобільний телефон та повідомила, що з мами зірвали ланцюжок. Цей ланцюжок купила теща, але гроші давав на нього в тому числі і він, ланцюжок був приблизно 20 грам. Донька описала чоловіка, який це зробив, він був у світлому одязі, кепці, сутулий. Після чого він на автомобілі під`їхав до магазину «Сільпо» по вул. Ситова, спочатку підійшла донька, потім дружина. Вони викликали міліцію. Але він самостійно на автомобілі почав об`їзжати найближчі ломбарди, намагаючись знайти нападника, який міг здати ланцюг в ломбард. На перехресті вулиць Малиновського Північнокільцева він зустрів сусіда ОСОБА_12 , який знаходився біля віконця ломбарду, він йому розказав, що відбулось із дружиною та описав нападника, запитав чи той не бачив такого, на що ОСОБА_13 відповів, що не бачив, але обіцяв повідомити, якщо зустріне.

Ці докази доводять винність ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного злочину. Надаючи оцінку показанням обвинуваченого про те, що він цього злочину не вчиняв, суд вважає їх неправдивими та такими, що надані з метою уникнути відповідальності, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_14 , які в судовому засіданні категорично вказують на ОСОБА_7 , як на особу, який зірвав ланцюжок з потерпілої. Ставити під сумнів показання потерпілої та свідка ОСОБА_14 у суду не має підстав, оскільки вони узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, не суперечать іншим матеріалам.

Свідок ОСОБА_15 допитаний в суді повідомив, що він є приятелем ОСОБА_7 , потерпілу знає як мешканку будинку де він проживав. Він разом з ОСОБА_7 був в нього вдома по АДРЕСА_2 16.08.2015 року з 15-00 год. до 17-30 год., ремонтували велосипед, який належав матері ОСОБА_7 . У ОСОБА_7 в цей день була набрякла щока, оскільки болів зуб.

Під час одночасного допиту свідка ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , свідок ОСОБА_15 підтвердив показання свідка ОСОБА_11 про те, що вони зустрічались в ломбарді та суть їх розмови.

Свідок ОСОБА_16 в суді пояснила, що ОСОБА_7 є її сином. 12 серпня 2015 року йому видалили зуб, щока була припухлою. 16 серпня 2015 року ОСОБА_7 перебував вдома, з 15-15 год. до 17-30 год. в них знаходився ОСОБА_15 , який допомагав синові ремонтувати велосипед, що належить їй. Після того, як ОСОБА_17 пішов, син нікуди з квартири не виходив.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_16 щодо викладених обставин, суд враховує що свідок є матір`ю обвинуваченого, її показання спростовуються показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_14 , тому суд їх не приймає.

Суд не приймає в якості доказу показання свідка ОСОБА_15 щодо присутності ОСОБА_7 під час вчинення злочину в іншому місті, виходячи з такого. Свідок ОСОБА_15 вказує на те, що він разом з ОСОБА_7 знаходився в його квартири в цей день до 17 год. 30 хвил., після чого свідок пішов по своїх справах. Тобто, різниця в часі між пограбуванням потерпілої та знаходженням ОСОБА_10 разом з ОСОБА_15 , згідно його показань, складає лише півгодини. Суд вважає показання свідка ОСОБА_15 щодо часу його знаходження разом з ОСОБА_7 умовними, оскільки свідок надав показання щодо цього, виходячи зі своїх міркувань, не прив`язуючи його до певної події, яку б можна було перевірити. Крім того, враховуючи, що з дня вчинення злочину до надання показань свідком ОСОБА_15 під час досудового розслідування (08.09.2015 р. згідно реєстру матеріалів досудового розслідування) минуло 23 дні, тобто тривалий час, за який, деталі минулих днів могли не зберегтися в пам`яті, про що свідчать і показання самого ОСОБА_17 , надані ним суду, про те, що він після того, як дізнався про обвинувачення ОСОБА_7 перевіряв свій графік чергувань, щоб не було помилки. Тобто, суд не може вважати показання свідка ОСОБА_15 безумовним підтвердженням знаходження ОСОБА_7 в квартирі під час вчинення злочину у відношенні потерпілої.

Суд врахував показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , дані висновку КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» від 11.08.2015 р., що у ОСОБА_7 на час вчинення була припухла щока, але вважає ця прикмета могла бути непоміченою свідком та потерпілою під час нападу, тому і не зазначена ними як особлива прикмета нападника.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 13.10.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_18 впізнав не ОСОБА_7 , а іншого чоловіка, як особу, яка в період часу з 14.08.2015 р. по 17.08.2015 року знаходячись в вечірній час доби біля ЗОШ №80 по вул.. Космічній в м. Запоріжжя начебто ззаду підійшов до жінки та викрав ланцюжок, не впливає на висновок суду щодо винності ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину, оскільки його провина підтверджується показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_14 , які бачили ОСОБА_10 безпосередньо під час вчинення злочину та одразу після нього.

Проте, суд не приймає в якості доказу протоколи пред`явлення особи для впізнання від 01.09.2015 року з потерпілою ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_14 , під час яких останні впізнали ОСОБА_7 . Оскільки, пред`явлення особи для впізнання з потерпілою ОСОБА_8 проводився 01.09.2015 року о 09-05 год., а зі свідком ОСОБА_14 , о 08-53 год. в цей же день, а ОСОБА_7 було повідомлено про підозру 01.09.2016 року лише о 10-00 год. Тобто, на час пред`явлення для впізнання у ОСОБА_7 не було статусу підозрюваного, відповідно, йому не роз`яснювались права згідно ст. 42 КПК України, він був позбавлений права на захист. Тому пред`явлення для впізнання ОСОБА_7 було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, отже, доказ отриманий під час цієї слідчої дії протокол пред`явлення особи для впізнання, суд відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України визнає недопустимим.

Доводи захисника про наявність порушень передання матеріалів досудового розслідування від слідчого прокурору, порушення реєстрації повідомлень вхідної та вихідної кореспонденції під час досудового розслідування не впливають на доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, що йому інкримінується з підстав, що викладені вище.

Аналіз зібраних та досліджених в суді доказів свідчить про те, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані дії ОСОБА_7 , оскільки він своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України - грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Суд враховує, що скоєне ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості.

ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, знаходиться на обліку у лікаря нарколога, не перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин суд не вбачає.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання з іспитовим строком.

Потерпілою ОСОБА_8 заявлений позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 20592 грн. та моральної шкоди в сумі 2000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що викрадений в неї ланцюжок був придбаний в серпні 2010 року. Роздрібна ціна на ювелірні прикраси в торгівельних мережах Запорізької області в серпні 2010 року складала 310 грн. 75 коп., за один грам, а в жовтні 2015 року складає 977 грн. 78 коп. за один грам. Матеріальна шкода вчиненим щодо неї злочином складає 20592 грн. (21,06 грам*977,75 грн.). Крім того, вчиненим злочином їй спричинена моральна шкода, оскільки подія, яка відбулася, вплинула на моральний стан, в неї зник сон, з`явилась дратівливість, відчувала дискомфорт, вона змушена була звертатися до правоохоронних органів, витрачати свій час на участь у слідчих діях.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду. Вина ОСОБА_7 у відкритому викраденні належного потерпілій золотого ланцюжка, доведена повністю, проте, суд не погоджується із розміром матеріальної шкоди, вказаної в позові. Згідно обвинувального акту та встановлених вироком суду фактичних обставин справи, вартість золотого ланцюжка, викраденого у потерпілої складає 10000 грн., а не 20592 грн. Потерпіла як сторона обвинувачення під час досудового розслідування мала право подати докази на підтвердження вартості викраденого в неї майна, проте не скористалась цим правом, а надала бірку та листи Головного управління статистики у Запорізькій області щодо роздрібної ціни на ювелірні вироби з золота лише під час підготовчого судового засідання. ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачувався лише у відкритому викрадені ланцюжка вартістю 10000 грн., прокурор обвинувачення під час судового розгляду не змінював.. Згідно ч.1 ст. 337КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Тому у суду не має правових підстав в визначати більшу вартість викраденого майна потерпілої. Отже, цивільний позов потерпілої про стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, в сумі 10000 грн., в іншій частині він є надмірним та задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду за наявності вини. У відповідності зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його прав. Моральна шкода полягає в т.ч. у фізичному болю та душевних стражданнях, які заподіяні фізичній особі у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини моральних страждань та інших обставин, що мають значення у справі. Винність обвинуваченого у вчиненні злочину проти власності щодо майна потерпілої знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, виходячи з характеру правопорушення, з матеріального стану обвинуваченого, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд оцінює заподіяну моральну шкоду в сумі 2000 грн. і вважає, що вона підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь потерпілої.

Речових доказів не має.

Керуючись ст. ст. 368-371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_7 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн. та моральну шкоду в сумі 2000 (дві тисячі) грн., в решті позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуюча суддя: ОСОБА_1