Справа № 381/710/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1237/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 26.10.2016

ВИРОК
Іменем України

26 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, заступника прокурора Київської області та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2016 року, яким ОСОБА_9 засуджено за ч.2 ст.125 КК України до 3 місяців арешту, за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2013 року та призначено ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення злочинів за наступних обставин.

26.10.2015 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин штовхнув ОСОБА_10 та після того як останній впав на землю наніс умисно йому декілька ударів по обличчю, заподіявши таким чином легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 20.02.2016 року, близько 2 години, ОСОБА_9 умисно, повторно проник через паркан на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де проник до сарайного приміщення, звідки викрав майно потерпілої Бережної на загальну суму 4000 грн..

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції просить вирок суду скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 3 місяців арешту, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2013 року та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено на порушення судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 71 КК України.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Київської області просить вирок суду скасувати в зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 3 місяців арешту, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2013 року та остаточно за сукупністю вироків призначити покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено на порушення судом першої інстанції вимог ч. 4 ст. 71 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить призначити йому більш м`яке покарання в зв`язку з тим, що у нього хвора мама.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та підтримав в повному обсязі апеляційну скаргу першого заступника прокурора Київської області і частково апеляційну скаргу прокурора, який приймай участь у розгляді справи в суді першої інстанції, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурорів, надавши сторонам кримінального провадження можливість виступити в судових дебатах та обвинуваченому з останнім словом, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Зокрема, згідно ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 17.06.2013 року був засуджений Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 2 роки 6 місяців.

Злочин, за який його засуджено, ОСОБА_9 вчинив 26.10.2015 року, тобто в період іспитового терміну. В данному випадку призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд остаточно повинен був призначити покарання, яке буде більшим як від призначеного покарання, так і від невідбутої частини покарання.

На час вчинення злочину, невідбута частина покарання ОСОБА_9 становила 4 роки позбавлення волі. Отже, остаточно призначене покарання за сукупністю вироків повинно було визначено більш ніж 4 роки позбавлення волі.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів знаходить за необхідне вирок суду першої інстанції в частині призначеного судом покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Обговорюючи питання про вид та розмір покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання ( щире каяття та активнее сприяння розкриттю злочину ), обставини, що обтяжують покарання ( рецидив злочину ), особу винного, який вчинив злочин під час іспитового строку за попереднім вироком, його характеристики, відсутність претензій потерпілих та приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання в межах санкцій статей, за якими він визнається виним.

Колегія суддів не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 ст.ст. 69 чи 75 КК України та вважає, що його виправлення та перевиховання на даний час можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, зв`язку з чим не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого. Крім цього, колегія суддів знаходить безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно необхідності пом`якшення призначеного йому покарання в зв`язку з хворобою його матері, поскільки дані доводи об`єктивно нічим не підтверджені.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги першого заступника прокурора Київської області стосовно розміру покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_9 ..

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2016 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати. Ухвалити в цій частині свій вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 3 місяців арешту, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного даним вироком покарання приєднати часткового невідбуте покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.06.2013 року та остаточно призначити йому покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 18.07.2016 року по 26.10.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

С У Д Д І :