Справа № 1/0310/99/11
Провадження № 1/310/4275/11
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Любомль 02 листопада 2011 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого

судді Мосієвича І.В.,

при секретарі Кузьміній Т.О.,

з участю прокурора КовальчукаО.В., ОСОБА_1,

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3,

підсудного ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Любомль кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, непрацюючого, військовозобовязаного, не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст.345

КК України,

встановив:

ОСОБА_4, 09 червня 2011 року о 16 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, по вулиці Заставє поблизу житлового будинку своїх батьків в с. Підгородне Любомльського району Волинської області, під час затримання його за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, з метою ухилення від адміністративної відповідальності вчинив опір дільничним інспекторам міліції Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2, який будучи одягненим у формений одяг, разом з співробітником міліції ОСОБА_3 прибув на повідомлення ОСОБА_5 про вчинення насильства в сімї.

На законні вимоги ДІМ ОСОБА_2, який діяв у відповідності до вимог ст.ст.10-14 Закону України «Про міліцію», проїхати з ним у райвідділ міліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення та відібрання у останнього пояснення за фактом насильства в сімї ОСОБА_4 вчинив опір, який виразився у вириванні своїх рук, умисному відштовхуванні ОСОБА_2 від себе з метою уникнення затримання. При поваленні ОСОБА_4 на землю останній продовжував опиратися та перешкоджати дільничному інспектору Любомльського РВ УМВС України ОСОБА_2 виконувати свої повноваження по затриманню порушника, а саме почав навмисно розмахувати руками та ногами, при цьому наносячи удари працівнику правоохоронного органу ОСОБА_2 у різні частини тіла.

Продовжуючи свої активні протиправні дії, ОСОБА_4 умисно зірвав пагони з сорочки форменого одягу ДІМ ОСОБА_2, виривався від затримання та почав втікати.

ОСОБА_4 на неодноразові вимоги працівників Любомльського райвідділу міліції

ОСОБА_2, ОСОБА_3 припинити втечу не реагував.

Спробу втечі було припинено дільничним інспекторами міліції Любомльського РВ УМВС України ОСОБА_4 у Волинській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які по дорозі між будинками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наздогнали ОСОБА_4, і повалили на землю та одягли на нього наручники.

Крім того, ОСОБА_4 09 червня 2011 року біля 16 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, по вулиці Заставє поблизу житлового будинку своїх батьків в с. Підгородне Любомльського району Волинської області, під час вчинення опору працівникам правоохоронного органу, які проводили затримання його за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, умисно руками та ногами завдавав удари в різні частини тіла ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відштовхував їх від себе.

Від ударів, нанесених ОСОБА_4, дільничний інспектор Любомльського райвідділу міліції ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців правої ключичної ділянки, правого передпліччя, лівого ключового суглобу, долонної поверхні лівої кисті, передньої поверхні грудної клітки справа, передньої стінки живота, які згідно висновку експерта № 301 від 08.07.11 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_4, вчиняючи опір наніс декілька ударів ДІМ Любомльського райвідділу міліції ОСОБА_3, які не порушили анатомічної цілісності тканин його тіла, а заподіяли лише фізичну біль, чим заподіяв побої працівнику правоохоронного органу.

В судовому засіданні, свою вину в інкримінованому йому злочині фактично визнав повністю та пояснив, що дійсно 9 червня 2011 року він разом з його дядьком ОСОБА_6 в с. Підгородно по вул. Заставє за 100 м. від будинку батьків вживав спиртні напої. Після чого у відповідь на заборону матері продовжувати пити, почав бити руками вікна, в звязку з чим останньою були викликані працівники міліції, які вийшовши з машини намагались надіти йому наручники, про те він декілька раз вивільнював свою руку та намагався втекти. Під час того, як він вирвався та розмахував руками вдарив працівника міліції ОСОБА_2 Потім відірвавши пагони з сорочки форменого одягу ОСОБА_2 і пробігши приблизно 500 метрів на вимогу матері зупинився, в цей час його наздогнали працівники міліції, наділи на нього наручники та повалили на землю.

Крім фактичного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_4П у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, його винуватість повністю доведена зібраними та дослідженими у справі доказами.

Потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому за сіданні показали, що вони на виклик матері підсудного приїхали в с.Городне Любомльського району Волинської області, для вжиття заходів щодо припинення насильницьких дій в сімї сином ОСОБА_4 Однак, останній законні вимоги правоохоронців не виконав та вчинив опір їх законним вимогам, при цьому завдав своїми умисними діями фізичного болю, спричинивши легкі тілесні ушкодження та пошкодивши формений одяг потерпілого ОСОБА_2,

Свідок ОСОБА_5 показала, що у звязку з вчиненням сімейної сварки її сином ОСОБА_4 остання, 09.06.2011року о 15.00 год. вимушена викликати працівників міліції. Підійшовши до будинку чоловіка побачила сина ОСОБА_4, який втікав від працівників міліції, що приїхали на її виклик. На її прохання син зупинився, працівники міліції підбігли, повалили його на землю та намагалися одіти наручники, проте останній чинив їм опір.

Свідок ОСОБА_7 показав, що приблизно 16.00 год. 09.06.11 р. побачив, як працівник міліції ОСОБА_2 шарпався з його сином, під час шарпанини останній зірвав пагони з працівника міліції та почав втікати від нього, приблизно за 5 хв. вони наздогнали його за 30 м. від їхнього житлового будинку та оділи наручники. В його сина, ОСОБА_4 був розбитий ніс і він перебував в стані алкогольного спяніння, ОСОБА_2 в цей час був оголений до пояса.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в судовому засіданні, повністю підтвердили покази вищевказаних свідків та потерпілих щодо фактичних обставин справи.

З висновку по матеріалах службового розслідування щодо правомірності дій дільничних інспекторів, капітана міліції ОСОБА_2 та лейтенанта міліції ОСОБА_3 від

09.06.11 р. Любомльського РВ УМВС України у Волинській області вбачається, що застосування спецзасобів та прийомів рукопашного бою зазначеними працівниками міліції під час адміністративного затримання ОСОБА_4 визнано правомірними як такі що відповідають ст.13 та п.4 ст.14 Закону України «Про міліцію» (а.с.14).

Згідно висновку експерта №301 від 12.07.2011 року потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості (а.с.44-45).

Протоколом огляду місця події від 13.07.2011 року стверджується факт пошкодження форменого одягу (сорочки) працівника міліції ОСОБА_2 під час затримання підсудного та виявлення на останній слідів темно-бурого кольору схожих на кров (а.с.50-55).

З адміністративних матеріалів №3/0310/1346/11 на громадянина ОСОБА_4 та постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 11.06.2011 р. вбачається, що ОСОБА_4 вчинив правопорушення, передбачене ч.1ст.173-2 КУпАП та його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді накладеного стягнення 40 год. громадських робіт (а.с.107-117).

Таким чином, сукупністю цих та інших доказів в судовому засіданні, повністю доведено винуватість ОСОБА_4 в умисних діях, зокрема в опорі працівникам правоохоронного органу під час виконання ними покладених на них обовязків щодо охорони громадського порядку, тобто вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, а також повністю доведена винуватість ОСОБА_4 в умисних діях у заподіяні працівникам правоохоронного органу, побоїв та легких тілесних ушкоджень у звязку з виконанням цими працівниками службових обовязків, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Вирішуючи та обираючи міру покарання підсудному, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених підсудним злочинів, які згідно с.12 КК України відносяться до невеликої та середньої тяжкості злочинів, особу підсудного, який негативно характеризується по місцю проживання, обставини що помякшують та обтяжують його покарання.

До помякшуючих суд відносить, щире каяття підсудного, а також те, що останній є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

До обтяжуючих покарання обставин, суд відносить те, що злочин ОСОБА_4 вчинено в стані алкогольного спяніння.

Обираючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує вищезазначені помякшуючі покарання обставини і приходить до висновку, що підсудному слід призначити покарання в межах законів за якими він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі, без ізоляції його від суспільства і за сукупністю злочинів на підставі ст.70 КК України, шляхом застосування принципу поглинання менш суворого більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, і за обставинами справи враховуючи щире каяття підсудного, те що останній є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності звільнити його від відбування основного покарання з випробовуванням на підставі ст.75 КК України та іспитом строком, враховуючи особу підсудного тривалістю до трьох років.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.81 КПК України.

Підстав для зміни підсудному запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не має.

Керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд ,-

4

з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України, призначивши покарання :

за ч.2 ст. 342 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців;

за ч.2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи навчання та періодично зявлятися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Речовий доказ: (сорочку ) форменого одягу працівника міліції котра знаходиться в камері схову речових доказів Любомльського РВ УМВС України у Волинській області повернути власнику (а.с.77).

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд.

На вирок протягом 15 діб з моменту його проголошення можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Головуючий: суддя І.В. Мосієвич