Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11-790 /2010 року Головуючий по 1 інстанції
Категорія: ч. 2 ст. 190, ч. 1 ОСОБА_1
ст. 358, ч. 2 ст. 125 КК Доповідач в апеляц. Інстанції
УХВАЛА

14 грудня 2010 року колегія суддів апеляційного суду Черкаської області в складі:

судової палати в кримінальних справах

головуючого суддів прокурора захисника адвоката обвинуваченого

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальну справу за апеляцією прокурора Корсунь-Шевченківського району Яценка В. С. на постанову Корсунь-Шевченківського районного суду від 31 серпня 2010 року про повернення прокурору Корсунь-Шевченківського району на додаткове розслідування кримінальної справи про обвинувачення

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого:

*11.05.1984 року Корсунь-Шевченківським районним судом за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 118 КК України (60 р.)на 8 років позбавлення волі;

*12.08.1997 року Лисянським районним судом за ч. 2 ст. 143, ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 194 КК України (60 р.) на 6 років позбавлення волі;

*19.06.2003 року Корсунь-Шевченківським районним судом за ч. 2 ст. 189 КК України на 3 роки 6 місяців з іспитовим строком 1 рік 3 місяці,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 358, ч.З ст.358, ч. 2 ст.190, ч. 2 ст. 125 КК України. ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, діючи з урахуванням не знятої і непогашеної судимості повторно, в невстановлений час та у невстановленому місці, з метою заволодіння кредитними коштами в сумі 3000 грн., за допомогою кулькової гелієвої ручки та рельєфних кліше, вніс до бланку довідки про доходи за ліцензією на надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі від 10.04.2007 року, неправдиві відомості, про те що гр. ОСОБА_8 із серпня місяця 2007 року по січень місяць 2008 року працював у нього водієм автомобіля „Таксі" та отримав за цей період доходи на загальну суму 12420 грн., що не відповідало дійсності, так як ОСОБА_8 ні у вказаний період, ні у інші періоди у нього водієм не працював, та доходів не отримував і не домовлявся із ОСОБА_7 про виготовлення даної довідки про доходи, тобто - підробив документ, а саме: довідку про доходи за №18 від 15.02.2008 року на ім'я гр. ОСОБА_8, з метою її використання в подальшому для отримання кредиту.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 2 ст. 358 КК України, як підроблення документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов'язків, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою, вчинено повторно.

Крім того, ОСОБА_7, обвинувачується в тому, що він 17 лютого 2008 року приблизно о ІЗ год. в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області з метою отримання кредиту в сумі 3000 грн. на ім.'я ОСОБА_8, оформлення якого здійснював на себе ОСОБА_8, не знаючи про існування підробленої довідки про доходи на його ім'я, то ОСОБА_7 без відома ОСОБА_8, при цьому не маючи із ним домовленості про виготовлення довідки про доходи на ім'я ОСОБА_8 та надання її до банку, ОСОБА_7 підроблену ним довідку про доходи за №18 від 15.02.2008 року на ім'я гр. ОСОБА_8, надав у відділення ТОВ Комерційний банк „Дельта", яке було розміщено в приміщенні магазину „Каскад,, по вул. Комуністична-3 в м.Корсунь-Шевченківський, в результаті чого гр. ОСОБА_8 не знаючи про існування наданої до банку підробленої довідки про доходи, уклав із ТОВ Комерційний банк „Дельта" договір №002-23093-170208 від 17.02.2008 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки на суму 3000 грн.. Після чого, ОСОБА_8 передав кредитну картку гр. ОСОБА_7, який знявши кошти з кредитної картки через систему банкомату у сумі 3000 грн., використав їх на власні потреби, а удатні кошти не повернув.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. З ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Також ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, з урахуванням не знятої і непогашеної судимості, 17 лютого 2008 року приблизно о 13 год. в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, а саме для отримання кредиту в сумі 3000 грн. на ім'я ОСОБА_8, гр. ОСОБА_7 здійснив шахрайство, а саме: гр.ОСОБА_7 надав підроблену ним довідку про доходи за №18 від 15.02.2008 року на ім'я гр. ОСОБА_8 до відділення ТОВ Комерційний банк „Дельта", яке було розміщено в приміщенні магазину „Каскад,, по вул. Комуністичній-3 в м. Корсунь-Шевченківський, в результаті чого гр. ОСОБА_8 не знаючи про існування наданої до банку підробленої довідки про доходи, уклав із ТОВ Комерційний банк „Дельта" договір №002-23093-170208 від 17.02.2008 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки на суму 3000 грн.. Після чого, гр. ОСОБА_8 передав кредитну картку гр. ОСОБА_7, який знявши кошти із кредитної картки через систему банкомату у сумі 3000 грн., використав їх на власні потреби, а кредитні кошти не повернув, завдавши при цьому ТОВ Комерційний банк „Дельта" матеріальної шкоди на загальну суму 3000 грн..

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він 25 червня 2008 року, приблизно о 7 год. 40 хв. в м. Ксрсунь-Шевченківський Черкаської області, під час припинення сварки між гр. ОСОБА_9 та гр. ОСОБА_10, яка відбувалася біля домоволодіння ОСОБА_7 та ОСОБА_11 по вул. Кулішенка-27, та на ґрунті тривалих неприязних стосунків із гр.ОСОБА_11, яка на той час також втручалася в дану сварку, він з метою нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, наздогнав її в домоволодінні по вул.Кулішенка-27, де схопив її позаду рукою та умисно вдарив ОСОБА_11 головою об угол вікна веранди будинку, а потім кинув її на асфальт від чого вона вдарилася головою і втратила свідомість, а потім гр. ОСОБА_7 продовжуючи свої злочинні дії, умисно наніс гр. ОСОБА_11 декілька ударів ногою в область тулуба та голови, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, крововиливів та садна обличчя, які згідно висновку експерта №271 від 22.09.2009 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад її здоров'я.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я потерпілого.

Згідно оскарженої постанови суд в ході судового розгляду справи, після допиту підсудного, потерпілої, свідків та дослідження письмових доказів, задовольнив клопотання захисника підсудного про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неправильності та неповноти досудового слідства.

Постановляючи рішення про направлення справи на додаткове розслідування суд констатував, що в ході судового розгляду кримінальної справи встановлено неправильність провадження досудового слідства з порушенням вимог ст.. ст.. 1, 113, 120 КПК України щодо строків досудового слідства та їх продовження, дійшовши висновку, що з серпня 2009 року строк досудового слідства у встановленому законом порядку у справі не продовжувався, та визнав незаконними всі слідчі дії, проведені поза межами такого строку. При цьому суд вирішив не приймати до уваги постанови слідчого про зупинення досудового слідства, визнавши їх такими, що винесені з грубим порушенням кримінально-процесуального законодавства

При цьому суд вирішив, що такі порушення вимог кримінально-процесуального закону неможливо усунути під час судового розгляду справи з посиланням на положення ч. З ст. 62 Конституції України та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться в Постанові №2 від 11.02.2005 року „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь і, що висновки суду не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих із порушенням процесуального порядку збирання останніх, а також на матеріалах досудового слідства, які не перевірені в судовому засіданні

Суд також звернув увагу на те, що при винесенні постанови слідчого 28 вересня 2009 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_8 за відсутністю в його діях складу злочину не було прийняте рішення щодо скасування обраного відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу; - що органом досудового слідства не виконано вказівку прокурора (т. 1 а.с.90) щодо проведення очної ставки між свідком ОСОБА_12 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, хоча згідно вимогам ч. З ст. 227 КПК України вказівки прокурора органам дізнання і досудового слідства у зв'язку з порушенням і розслідуванням ними кримінальних справ, дані в порядку, передбаченому цим Кодексом, є для цих органів обов'язковими.

При цьому суд вказав, що згідно встановлених обставин не може усунути в судовому засіданні вказану неправильність і неповноту досудового слідства, так як для цього необхідно у встановленому законом порядку вирішити питання про продовження строку досудового слідства, виконати необхідні слідчі дії, так як слідчі дії, проведені після закінчення строку досудового слідства не мають правової сили, що дає безумовні підстави для направлення кримінальної справи на додаткове розслідування, а також, що в ході досудового слідства органу досудового слідства необхідно виконати всі вказівки прокурора, та інші дії відповідно до норм КПК України.

У зв'язку із суперечливими показаннями підсудного, потерпілої та свідків (зміст яких суд докладно зазначив у постанові), суд вказав необхідним додатково провести слідчі дії, а саме провести очні ставки між ОСОБА_7 та ОСОБА_11, ОСОБА_10 і ОСОБА_11, ОСОБА_13 і ОСОБА_9

Крім того, суд дав вказівку провести відтворення обстановки та обставин події із застосуванням відеозапису із участю ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_13, та опитати сусідів ОСОБА_11 і вжити всіх інших передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого.

Суд наголосив на тому, що розгляд справи провадиться тільки відносно підсудного і тільки в межах пред'явленого обвинувачення і, що суд не вправі вирішувати питання про формулювання і обсягу обвинувачення, його доведеність, кваліфікацію вчиненого, достовірність того чи іншого доказу чи переваги одних доказів над іншими, тобто брати на себе не передбачені законом функції досудового слідства, і, що це дає безумовні підстави для направлення справи на додаткове розслідування.

У апеляції прокурор посилається на неповноту судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам. Вважає, що суд безпідставно визнав незаконними постанови слідчого про зупинення провадження у справі, а тому і помилково посилається на порушення у справі строків досудового слідства. Крім того, прокурор, посилаючись на вимоги кримінально-процесуального закону, мотивує про передчасність висновків суду про неможливість усунення неповноти досудового слідства і виявлених протиріч у показаннях обвинуваченого, потерпілого та свідків в суді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляцію, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 т та його захисника ОСОБА_14 коцю Р. В., які заперечують апеляцію, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 281 КПК України - повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

У постанові про повернення справи на додаткове розслідування суд вказав, що однією з підстав даного рішення є те, що слідчим порушені вимоги кримінально-процесуального законодавства України, що стосуються строку проведення досудового слідства. Однак, дане твердження суду є не обгрунтованим, оскільки висновки і рішення суду про те, що слідчий формально зупиняв та відновляв провадження у справі, є передчасними та не відповідають положенням ст. ст. 206, 210 КПК України про те, що слідчий має право своєю постановою зупиняти та відновлювати досудове слідство, а з моменту порушення кримінальної справи і направлення її з обвинувальним висновком до суду, з урахуванням часу зупинення досудового слідства, пройшло 2 місяці 29 днів, тобто не більше 3-х місяців, до строку, продовженого прокурором.

Такі висновки і рішення суду є передчасними і не можуть бути об'єктивною підставою визнання зібраних у справі доказів такими, що не мають правової сили. При цьому у постанові суду фактично дана оцінка доказам у справі та констатував їх незаконність і неприпустимість, що є неприпустимим при постановленні рішення про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Також суд вказує про неможливість усунення неповноти досудового слідства в судовому засіданні, зазначивши при цьому, що в ході проведення додаткового розслідування слід провести очні ставки між підсудним і свідками та потерпілою, тощо, але не обґрунтував, чому ці дії не можливо здійснити судом в ході судового розгляд справи.

Не є перешкодою для розгляду справи в суді відносно ОСОБА_7 посилання суду на те, що при винесенні постанови слідчого 28 вересня 2009 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_8 за відсутністю в його діях складу злочину не було прийняте рішення щодо скасування обраного відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу; - що органом досудового слідства не виконано вказівку прокурора (т. 1 а.с.90) щодо проведення очної ставки між свідком ОСОБА_12 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, які, хоча згідно вимогам ч. З ст. 227 КПК України і є обов'язковими для досудового слідства, але можуть бути усунуті в судовому засіданні.

Згідно з п. 8 постанову Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року „Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", - повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства і лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.А відповідності з роз'ясненнями, які містяться у п. 9 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи

процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст. 280 КПК України). Дані роз'яснення Пленуму не були враховані судом при вирішенні питання щодо необхідності повернення справи на додаткове розслідування та наявності до того достатніх, передбачених законом підстав.

Керуючись ст.. ст.. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила: апеляцію прокурора задовольнити.

Постанову Корсунь-Шевченківського районного суду від 31 серпня 2010 року про повернення даної справи прокурору Корсунь-Шевченківського району на додаткове розслідування скасувати.

Справу направити на новий судовий розгляд в той же Корсунь-Шевченківського районний суд.

Судді