Дата документу Справа № 332/731/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/906/15
Єдиний унікальний № 332/731/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 189 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002812, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2015 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, працюючого помічником механіка у ТОВ «Автотранс - Запоріжжя», не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 30.03.2009 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

- 22.02.2010 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 296 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнився 25.07.2014 р. на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою змінено на особисте зобов`язання. Обвинувачені звільнені з-під варти в залі суду. Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку, в грудні 2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , невстановленим досудовим слідством способом отримали інформацію про те, що за місцем проживання ОСОБА_10 , який є знайомим співмешканки ОСОБА_9 ОСОБА_11 , може перебувати велика сума грошей, так як останній працює моряком та часто перебуває за кордоном.

З метою придушення волі потерпілого до опору при вимаганні, ОСОБА_8 вирішив використати пристрій для відстрілу патронів гумовими кулями «Safari-820G», калібру 9 мм., зареєстрований на його ім`я.

Підготувавшись до скоєння злочину і розподіливши ролі, 24 грудня 2014 року приблизно о 19 годині 00 хвилині учасники групи прибули до будинку АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_10 , де стали його очікувати.

Через деякий час, ОСОБА_10 вийшов на вулицю проводити свою співмешканку ОСОБА_12 , після чого повернувся до під`їзду та піднявся на свій поверх, де підійшов до дверей своєї квартири АДРЕСА_5 за вищевказаною адресою. В цей момент ОСОБА_8 , діючи узгоджено з ОСОБА_9 , підійшли ззаду до ОСОБА_10 та за допомогою демонстрації вищевказаного пристрою для відстрілу патронів гумовими кулями, наказав потерпілому зайти до приміщення квартири. Потерпілий ОСОБА_10 , сприймаючи ситуацію, що склалася і дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, виконав вказані вимоги та увійшов разом з ними до своєї квартири під АДРЕСА_6 .

Проникнув таким чином до житла потерпілого, ОСОБА_8 , для досягнення бажаного результату, діючи узгоджено з ОСОБА_9 , продовжуючи погрожувати застосуванням насильства ОСОБА_10 , його близьким родичам (батькам), демонструючи при цьому обізнаність щодо їх анкетних даних, під вигаданим приводом того, що співмешканка ОСОБА_10 заборгувала начебто його знайомим гроші в сумі 3 000 доларів США, висунув ОСОБА_10 вимогу передачі їм чужого майна, а саме грошових коштів, під виглядом повернення боргу на вищевказану суму.

Побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_10 повідомив, що гроші знаходяться за місцем мешкання його батьків за адресою: АДРЕСА_7 , та запропонував ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поїхати разом з ним на вищевказану адресу, де він віддасть їм гроші, на що останні погодились.

В цей же день, приблизно о 20 годині 15 хвилин ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули за адресою: АДРЕСА_7 , де ОСОБА_10 під примусом обвинувачених, взяв належні йому гроші в сумі 2 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.12.2014 р. складало 31 540 грн., та передав їх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після чого останні покинули місце скоєння злочину.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилається на незаконність вироку через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинувачених.
Звільняючи обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням не врахував обставини, за яких було вчинено вказане кримінальне правопорушення, а саме факти його ретельної підготовки, зухвалості поведінки останніх та вчинення його із застосуванням зброї. Не врахував роль ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, зокрема той факт, що саме останній заздалегідь підготував та узяв з собою зброю та демонстрував її, внаслідок чого було придушено опір потерпілого. В той же час, необґрунтовано визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого активне сприяння у встановленні істини у провадженні, при тому, що останній під час досудового розслідування від проведення слідчого експерименту відмовився, а свою вину визнав та надав відповідні покази лише на завершальному етапі розслідування.
На підставі цього, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 189 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі. Виключити активне сприяння у встановленні істини у провадженні, як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 .
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема в останньому слові, які просили вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України, колегія суддів не перевіряє і не досліджує питання про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину і правильність кваліфікації його дій, оскільки в апеляції вирок в цій частині не оскаржується.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції прийняв до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, дані, що характеризують особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання і обрав розмір покарання в межах санкції статті обвинувачення. З урахуванням того, що ОСОБА_8 , хоча й вчинив тяжкий злочин, але щиро покаявся у скоєному, активно сприяв встановленню істини у справі, відшкодував завдану шкоду, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, суд прийшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і обґрунтовано застосував звільнення від відбування покарання з випробуванням. Колегія суддів не вбачає достатніх підстав до задоволення апеляції, за мотивами, які наведені апелянтом і вважає, що суд врахував всі обставини, на які послався автор апеляції, а обране судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення винного.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Зазначена ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4