В И Р О К
Іменем України

17.09.2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Жмеринці кримінальне провадження №1-кп/130/213/2015 (130/2034/15-к), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000468 від 26.05.2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, з середньою освітою, невійськовозобов`язаного, раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

26.05.2015 р. приблизно о 10-00 год. ОСОБА_4 , знаходячись на земельній ділянці, якою користується ОСОБА_6 та розташована в АДРЕСА_2 , під час суперечки, що виникла на ґрунті давніх неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно наніс ОСОБА_6 два удари правою рукою, зжатою в кулак, по лівій частині голови в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_6 впала на землю. Продовжуючи свій намір, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 один удар дерев`яним держаком сапи по лівій частині стегна ОСОБА_6 та один удар рукою, зжатою у кулак, по голові ОСОБА_6 . Внаслідок дій ОСОБА_4 . ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у виді синців в верхній частині лівої сідниці; в скроневій ділянці голови зліва; на обличчі зліва, біля кута рота; по внутрішній поверхні правого плеча в середній та нижній третині; крововилив на слизовій оболонці верхньої губи посередині; садно на верхній повіці правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 99 від 27.05.2015 р. виникли внаслідок дії тупого твердого предмету (предметів), можливо 26.05.2015 р. та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Цивільний позов не заявлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України не визнав. Суду показав, що весною-літом 2015 року, можливо і 25.06.2015 року він в першій половині дня, приблизно о 10 годині знаходився у своєї дочки ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 та почув на городі суперечку. Сусідка його дочки по городу ОСОБА_6 кричала до дочки. Між ними та їх родичами вже близько двадцяти років тривають постійні конфлікти, в тому числі і за земельну межу. ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та спитав, нащо ці конфлікти, на що остання плюнула йому між очі і погрожувала сапою. ОСОБА_4 відштовхнув ОСОБА_6 , яка впала на грудку. Вказані події відбулись на городі, яким користується ОСОБА_6 . ОСОБА_7 була на своєму городі в другому кінці і могла бачити події, що відбулись. Будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . ОСОБА_6 не наносив. Припускає, що тілесні ушкодження остання могла отримати під час частих конфліктів із своєю рідною дочкою. Подію могла бачити дочка обвинуваченого, яка підбігла до ОСОБА_6 , намагалась допомогти їй підвестись, сапу ОСОБА_6 з рук не випускала, також на городі був сусід ОСОБА_8 , більше нікого обвинувачений не бачив. В ОСОБА_6 синців, побоїв, крові не бачив.
Винуватість ОСОБА_4 , не дивлячись на не визнання ним винуватості, повністю підтверджується доказами, перевіреними та оціненими у їх сукупності судом безпосередньо.
Так потерпіла ОСОБА_6 обвинувачення підтримала, суду показала, що 26 травня 2015 року вона зранку вийшла на город по АДРЕСА_2 , що дістався їй у спадщину. Приблизно о 10 годині, сусідка із суміжної земельної ділянки ОСОБА_9 косила косою траву по межі та зайшла на земельну ділянку потерпілої, топталась по городині, на що та зробила їй зауваження, вони трохи посварились. Коли стало жарко, вона почала йти з кінця городу в напрямку до хат. ОСОБА_4 стояв в вишнях та очікував її. ОСОБА_4 вибіг на потерпілу несподівано із косою, погрожуючи, що вб`є, а саме заріже, відкинув косу та наніс два удари правим кулаком їй в ліву частину голови в область обличчя. Від ударів потерпіла впала назад більше на правий бік. ОСОБА_4 відкинув косу, вирвав з рук потерпілої мобільний телефон, оскільки вона намагалась подзвонити, вирвав з рук сапу, схопивши внизу за держак, та другим кінцем дерев`яного держака сапи наніс один удар по лівій стороні стегна. Тоді потерпіла почала голосно кричати. Тоді ОСОБА_4 кулаком руки наніс ще кілька ударів в голову потерпілої та наслідки цих всіх ударів зафіксовано у висновку експерта. Потерпіла закрила очі так як дуже злякалась, тому точно сказати якою рукою, скільки та в якому положенні далі наносив удари обвинувачений не може. Подія відбувалась на її городі за сливкою сусіда ОСОБА_8 . На крик прибігла дочка обвинуваченого ОСОБА_9 , яка була в другому кінці городу приблизно за 50 метрів від події, та сусідка ОСОБА_10 . Дерен ОСОБА_11 намагалась допомогти потерпілій встати, а потім забрала батька із місця події. Потерпіла була вся в крові, без сторонньої допомоги піднятись не могла. ОСОБА_10 підняла потерпілу, дала їй води. Сусіда ОСОБА_8 потерпіла на городі не бачила. В цей день потерпіла викликала дільничного, який нічого не складав, лише побесідував із нею. Тому вона в обід сіла в автобус та поїхала в райвідділ міліції, куди звернулась із заявою про злочин, а наступного дня зняла побої. До цієї події у неї не було синців чи слідів побоїв, її дочки кілька днів не було вдома. Потерпіла вважає те що відбулось спланованим нападом на неї, вона досі боїться вийти за город, при призначенні міри покарання погодилась із прокурором.
Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є рідною дочкою обвинуваченого ОСОБА_4 та перебуває в спорі із потерпілою ОСОБА_6 , яка через межу має город, так як вони вже тривалий час перебувають у неприязних відносинах. 26.05.2015 року свідок була на городі по АДРЕСА_2 , та вона позичила косу в сусіда ОСОБА_12 , покосила траву на межі із городом ОСОБА_6 , ступила на її город, за що та з нею посварилась. Косу повернула сусідові ОСОБА_12 , та він був на городі. Далі ОСОБА_7 була вкінці городу та щось робила. Сусідка ОСОБА_6 йшла в зворотньому напрямі до хат та доходила до садка сусіда ОСОБА_12 . Свідок почула крик ОСОБА_6 , повернулась та побачила, що остання лежить на землі, більше на правому боці, а поруч стоїть батько свідка обвинувачений ОСОБА_4 . Свідок була близько за сто метрів до події та швидко побігла до ОСОБА_6 , намагалась допомогти їй встати, взяти сапу, однак потерпіла міцно тримала сапу та не відпускала. Забрала батька, який був у збудженому стані. Підбіг свідок ОСОБА_13 , сусід ОСОБА_12 із свого городу посміявся та сказав, що «мало дали». Лише потім прийшла сусідка ОСОБА_14 . Ніхто потерпілу не відливав, води їй не давав. Потерпіла встала та сама пішла додому. Синців чи слідів побоїв на потерпілій не було видно. Події відбулись на городі ОСОБА_6 біля сливки ОСОБА_12 . Після цих подій до свідка підійшла ОСОБА_15 .
Свідок ОСОБА_16 суду показала, що 26.05.2015 року вона перебувала вдома та обробляла город, який знаходиться через дві земельні ділянки від земельної ділянки потерпілої та чула крик із сторони земельної ділянки ОСОБА_6 . Сусід ОСОБА_13 спитався, що сталось та свідок сказала, що там, мабуть, б`ються. Оскільки крик не припинявся, а її земельна ділянка обгороджена, свідок вилізла на підвищення і побачила, що біля земельної ділянки ОСОБА_17 стоїть ОСОБА_9 із батьком, однак ОСОБА_6 свідок спочатку не бачила. Оскільки крик допомоги не припинявся, свідок пішла на вказаний крик та побачила, як на своїй земельній ділянці, майже біля земельної ділянки ОСОБА_8 , лежить на боку на землі ОСОБА_6 . Щока та обличчя потерпілої були закривавлені. Поруч між земельними ділянками лежала сапа. Потерпіла була в жахливому емоційному стані, заїкалась, не могла встати, просила води, в руках тримала платок, яким обтиралась. В цей час ОСОБА_4 із дочкою були за 6-7 метрів від потерпілої та йшли в напрямку своєї хати по своїй земельній ділянці. ОСОБА_4 «хотів ще й свідку дати», повертався, однак дочка його забирала додому, «штовхала в спину». Свідок побігла принесла води, почала поїти та вмивати потерпілу ОСОБА_6 та побачила, що під кров`ю у неї на лівій частині обличчя розсічення, можливо на губах, та гематома. Також потерпіла показала їй синяки на тілі, а саме на лівій половині тіла, та повідомила, що її в обличчя вдарив ОСОБА_4 , вона впала, та далі він бив її руками, ногами, прибігла дочка та забрала батька. Всі ушкодження та кров були такими, ніби щойно утворені, набряки утворились прямо на очах. Оскільки потерпіла не могла самостійно піднятись, сама не могла зателефонувати із телефону, оскільки у неї трусились руки, свідок допомогла встати потерпілій, зателефонувала до дільничного, бо потерпіла боялась, що її ще будуть бити. Потерпіла пояснила, що її побив ОСОБА_4 . Потерпіла пішла з городу з сапою. ОСОБА_4 сів на велосипед і поїхав, а його дочка повернулась на город. Коли свідок на крик пробігала по земельній ділянці ОСОБА_8 , то останнього на земельній ділянці не було. Свідок зранку цього дня бачила потерпілу та тілесних ушкоджень на ній не було. Охарактеризувала ОСОБА_4 як конфліктну людину.
Свідок ОСОБА_18 суду показав, що 26.05.2015 року до обіду він був по АДРЕСА_2 на грядці та почув звуки сварки із сторони земельної ділянки ОСОБА_19 та ОСОБА_17 . Про що сварились не чув, бійки він не бачив. Чув чи то крик, чи то писк, побачив ОСОБА_20 , яка виглядала через власну огорожу та сказала, що сваряться ОСОБА_11 із потерпілою. Далі свідок лише бачив, як ОСОБА_9 стояла із своїм батьком ОСОБА_4 біля свого будинку на своїй земельній ділянці, були спокійними. ОСОБА_6 свідок бачив здалеку метрів за 50, яка на своєму городі сиділа чи стояла. Більше свідок нічого не бачив.
Також винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину доводиться доказами, що визнані судом належними та допустимими в ході оцінки їх у нараді кімнаті в сукупності із показами потерпілої та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_21 .
Із протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.05.2015 року (а.с. 92-94) вбачається, що кримінальне провадження, що розглядається розпочате на підставі усної заяви потерпілої ОСОБА_6 про нанесення їй 26.05.2015 року біля 10.00 год. ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин тілесних ушкоджень;
відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 99 від 27.05.2015 року у ОСОБА_6 на тілі виявлені тілесні ушкодження у виді синців в верхній частині лівої сідниці; в скроневій ділянці голови зліва; на обличчі зліва, біля кута рота, по внутрішній поверхні правого плеча в середній та нижній третині; крововилив на слизовій оболонці верхньої губи посередині; садно на верхній повіці правого ока, що виникли внаслідок дії тупого твердого предмету (предметів), можливо 26.05.2015 р. та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 67);
із протоколу проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_6 із фототаблицею (а.с. 68-75) вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 розповіла та показала обставини та механізм отримання нею тілесних ушкоджень, які були нанесені їй на земельній ділянці по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 26.05.2015 року приблизно о 10.00 годині, а саме ОСОБА_4 після погроз зарізати косою наніс потерпілій два удари правою рукою, зжатою в кулак, по лівій частині голови в область обличчя, внаслідок чого вона впала на землю, де ОСОБА_4 наніс один удар дерев`яним держаком сапи по лівій частині стегна та вдарив її своєю правою рукою зжатою в кулак по лівій частині голови, після чого ОСОБА_4 забрала дочка;
із протоколу огляду від 30.06.2015 року (а.с.76-77) вбачається, що предметом огляду є сільськогосподарський інвентар сапа, що добровільно наданий ОСОБА_6 , та має дерев`яний держак, довжиною 1,4 м. в діаметрі 4 см., та металеву частину з обома загостреними краями, та даною сапою ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження по лівій частині стегна;
із постанови від 30.06.2015 року (а.с.78) вбачається, що речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000468 визнано металеву сапу з дерев`яним держаком та залишено на зберігання ОСОБА_6 під розписку (а.с.79).
Дані докази суд приймає, оскільки вони є належними, допустимими не оспорені стороною захисту чи обвинувачення, отримані із дотриманням вимог КПК та в межах строків досудового розслідування, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, висновок експерта складено відповідним спеціалістом відповідно до наявних у нього спеціальних знань.
Про інші докази сторонами кримінального провадження не заявлено, а відтак вони судом не досліджувались.
Розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, суд не приймає до уваги як докази обвинувачення, що спрямовані на доказування вини ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині дані, що містяться у показах свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що весною-літом 2015 року він став свідком одного із конфліктів, що постійно відбувались між його сусідами. Він перебував у себе в садку, був без слухового апарату, оскільки погано чує, косив кролям траву. Потім, коли він збирав траву, то почув звуки та побачив метрів за 20, як на межі стояли поруч ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 . ОСОБА_4 щось сказав, ОСОБА_6 «стала давати йому дулі», тоді ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_6 , від чого остання впала. ОСОБА_6 стала кричати, її стали піднімати. Далі свідок забрав траву та пішов додому. Події, які свідок бачив зайняли 2-3 хвилини. В цей день ні ОСОБА_4 , ні його дочка ОСОБА_7 коси в нього не позичали. Суд вважає, що покази даного свідка не узгоджуються із показами потерпілої, інших свідків, та обвинуваченого, оскільки суперечать встановленим обставинам щодо місця вчинення інкримінованого злочину, місця розташування свідка ОСОБА_7 , яка показала, що в день, коли сталась подія вона позичала косу в ОСОБА_8 , біля батька під час конфлікту не стояла, падіння ОСОБА_6 не бачила.
Так само суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_22 , яка суду показала, що 26.05.2015 року вона о 07.20 поїхала із смт. Браїлів в м.Жмеринку в неврологічне відділення Жмеринської ЦРЛ разом із сином та повернулась на обідній автобус о 13.00 годині. Свідком події не була, ОСОБА_6 , яка є її сусідкою, в той день не бачила, нічого повідомити не може.
Покази даних свідків, виходячи із положень ст.ст. 85, 94 КПК України визнаються судом неналежними доказами у справі, оскільки жодним чином не дають можливість встановити чи спростувати обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України.
Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 , дані ним в суді про те, що він не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , оскільки дані покази не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються сукупністю доказів досліджених в судовому засіданні, які зазначені вище, та прийнятих судом до уваги. Суд розцінює покази обвинуваченого ОСОБА_4 як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинені злочини і як обраний ним спосіб захисту.
Присутність свідка ОСОБА_16 після вчинення злочину на місці події та в смт. Браїлів підтверджується показами свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_18 .
Так само суд не бере до уваги позицію захисту обвинуваченого ОСОБА_4 , що покази потерплої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_16 щодо механізму та способу отримання тілесних ушкоджень, наслідків отриманих ушкоджень є суперечливими, оскільки потерпіла послідовно пояснювала, що достовірно пам`ятає два удари в ліву частину обличчя, які кулаком правої руки наніс ОСОБА_4 , від яких вона впала на правий бік, один удар сапою по лівій частині тіла та один удар кулаком в голову, коли перебувала на землі. Інші удари вона відчувала, оскільки закрила очі, а тому точну їх кількість та механізм нанесення пояснити не може. Такі безпосередньо сприйняті судом покази потерпілої повністю узгоджуються із пред`явленим обвинуваченням, із висновком судово-медичної експертизи, щодо розташування та давності тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , поясненнями свідка ОСОБА_16 , що була присутня безпосередньо після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , надавала їй допомогу, змивала кров та вказала про наявність розсічень та утворення набряків на обличчі потерпілої «буквально на її очах», а синець вона бачила на тілі потерпілої.
Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, не бере до уваги твердження потерпілої про наявність умислу обвинуваченого ОСОБА_23 на заподіяння їй смерті, оскільки останній не застосовував до неї коси, яку тримав в руках, а відкинув її в сторону, наносячи удари руками.
Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Щодо особи обвинуваченого, судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину був повнолітнім (а.с. 80), раніше не судимий (а.с. 82), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (а.с.85, 86), одружений та до складу його сім`ї входить дружина ОСОБА_24 (а.с. 83), пенсіонер (а.с.81), не є інвалідом першої-другої груп, за місцем проживання характеризується задовільно (а.с. 84).
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості та особу винного, те, що ОСОБА_4 є особою, який досяг несійного віку, не працює, не розкаявся у вчиненому, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину.
Також при призначенні покарання суд враховує думку потерпілої ОСОБА_6 , яка обвинуваченого не пробачила, при призначенні покарання просила покарати обвинуваченого згідно закону.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді штрафу в межах санкції інкримінуємої статті, оскільки більш м`яке покарання суд вважає недоцільним, а застосування більш важкого покарання, що передбачене санкцією статті не може бути застосовано до особи обвинуваченого.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Наявності процесуальних витрат по справі не встановлено.
Речовий доказ згідно ст. 100 КПК України підлягає поверненню його власнику відповідно до матеріалів провадження (а.с. 78-79.).
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 (вісімсот пятдесят) гривень.
Речовий доказ металеву сапу із дерев`яним держаком залишити власнику ОСОБА_6 .
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/

Копія вірна.

Суддя

Секретар