Апеляційний суд Житомирської області
19 жовтня 2010 року. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючої судді: Романова О.В.,
суддів: Шеніна П.О., Заліщука М.С.
секретаря: Здоренко Л.В.,
з участю прокурора: Філь С.В.,
засудженого: ОСОБА_1,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1, на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 23 липня 2010 року.
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, військовозобов'язаного, неодноразово судимого, останній раз 04.12.2009 року Богунським районним судом м. Житомира за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі,
засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України на 4 ( чотири ) роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України, з врахуванням вироку Богунського районного суду м. Житомира від 04 грудня 2009 р., за яким ОСОБА_1 було засуджено на 4 роки позбавлення волі, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено засудженому ОСОБА_1 покарання 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до набранням вироку чинності залишено попередній тримання під вартою. Строк покарання відраховано з моменту затримання 03.06.2009 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 за проведення експертиз 1107 (одну тисячу сто сім) гривень 33 копійки.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з засудженого ОСОБА_1 на її користь 4490 гривень, з врахуванням повернутого їй холодильника.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.81 КПК України.
Згідно вироку, 07 серпня 2007 року о 18 годині ОСОБА_1, з метою таємного, повторного викрадання чужого майна, проник через вікно в квартиру АДРЕСА_1, звідки таємно, викрав чуже майно, а саме:
*повітроочисник ТURBOAIR, вартістю 250 гривень;
*холодильник «Норд», вартістю 1500 гривень;
*набір каструль, вартістю 350 гривень;
*покривало, вартістю 100 гривень;
*золотий ланцюжок, вагою 6 грамів, 583 проби, вартістю 800 гривень;
*срібний ланцюжок 925 проби, плетіння «Мотузочка», вагою 3 грама, вартістю 40 гривень;
*срібний ланцюжок 925 гривень, плетіння «Мотузочка», вагою 5 грамів, вартістю 60 гривень;
*срібний кулон з камінням блакитного кольору, вагою 5 грамів, вартістю 70 гривень;
*два срібних кульчика 925 проби, з камінням блакитного кольору, вагою 3 грама кожний, загальною вартістю 130 гривень;
*телевізор «LG», вартістю 1200 гривень;
*дублянку жіночу, вартістю 800 гривень;
*дублянку жіночу, вартістю 300 гривень;
*праску, вартістю 100 гривень;
*набір каструль, вартістю 50 гривень;
*куртку жіночу, вартістю 200 гривень;
*телефонний апарат марки «Панасонік», вартістю 40 гривень, а всього на загальну суму 5990 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду, яким його засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України, скасувати. Вказує на те, що під час досудового слідства визнавав себе винним у вчинені злочину внаслідок застосування працівниками міліції фізичного та морального тиску на нього і такі показання не можуть бути доказами, а достовірні та допустимі докази його винуватості у вчинені злочину, за яким його засуджено, у справі відсутні. Зазначає також, що досудове та судове слідство проведені неправильно і неповно, суд не дав належної оцінки дослідженим доказам і необґрунтовано визнав його винним у вчиненні крадіжки речей з квартири потерпілої ОСОБА_2.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора щодо відсутності підстав для задоволення апеляції, пояснення засудженого ОСОБА_1, якими він підтримав подану апеляцію, перевіривши матеріали справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вина ОСОБА_1 у вчинені злочину за викладених у вироку обставин підтверджується сукупністю доказів, зібраних по справі та перевірених судом першої та апеляційної інстанцій.
Посилання засудженого в апеляції на його незаконне засудження є необгрунтованими, такими, що спростовуються матеріалами справи.
З огляду на матеріали справи, безпосередньо на показання ОСОБА_1, на досудовому слідстві, при відтворенні обстановки та обставин події, при неодноразових допитах його в якості обвинуваченого, він визнавав, що 07.08.2007 р. через вікно проник до квартирі АДРЕСА_2, в якій раніше проживала його родина, звідки вчинив крадіжку різних речей, зокрема холодильника та телевізора. Зазначав, що викрадений холодильник продав ОСОБА_3, а телевізор в той-же день намагався продати через ОСОБА_4 його знайомим. Так-як ОСОБА_4 відмовився йому в цьому допомогти, то телевізор продав незнайомому водієві „таксі.
Показання ОСОБА_1 були підтверджені свідченнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які показали, що ОСОБА_1 пропонував їм купити холодильник та кольоровий телевізор.
Відповідно до протоколу виїмки від 22.12.2007р. у ОСОБА_3 було вилучено холодильник марки „Норд, який потерпіла ОСОБА_2 впізнала як той, що був викрадений з її квартири, надавши відповідні на нього документи(а.с. 126, 169).
Свій висновок щодо отриманих доказів та їх оцінки в сукупності з іншими наведеними у вироку доказами суд належним чином мотивував. З цим висновком погоджується і колегія суддів.
Судом першої та апеляційної інстанцій також уживалися належні заходи для перевірки тверджень ОСОБА_1 про застосування щодо нього незаконних заходів слідства. Як вбачається з постанови прокурора про відмову у порушення кримінальної справи, під час перевірки за судовим дорученням, порушень чинного законодавства з боку працівників міліції в ході досудового слідства встановлено не було. Тому доводи у скаргах засудженого про те, що показання, якими він визнавав себе винним у вчинені вказаного злочину, він був змушений давати у звязку із застосуванням щодо нього недозволених заходів слідства, є безпідставними.
Цей висновок суду також підтверджується показаннями допитаного при апеляційному розгляді справи в якості свідка ОСОБА_5. Своїми показаннями ОСОБА_5 спростував апеляційні твердження ОСОБА_1 про відсутність під час проведення відтворення обстановки та обставин події понятих. Зазначив, що разом з дружиною був запрошений працівниками міліції бути присутніми в якості понятих при відтворенні обстановки та обставин події за участю ОСОБА_1. При відтворенні ОСОБА_1 добровільно, без будь якого примусу, розповідав про обставини за яких він вчиняв крадіжку речей з квартири АДРЕСА_3, до якої він проник через вікно.
Колегія суддів вважає, що за встановлених судом фактичних обставин справи, зміна в показаннях ОСОБА_1, його твердження про непричетність до скоення крадіжки з квартири потерпілої ОСОБА_2, є нічим іншим, як його бажання таким чином уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Призначаючи покарання ОСОБА_1М суд, з урахуванням вимог ст. 65 КК України повно та обєктивно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані, що його характеризують. Зокрема, враховано, що ОСОБА_1 не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, має непогашену судимість, не працює, те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких, заподіяні потерпілій збитки повністю не відшкодовані.
З урахуванням зазначеного, а також приймаючи до уваги відношення ОСОБА_1 до вчиненого, відсутність щирого каяття, обставин, що помякшують та обтяжують вину, суд і призначив йому до відбуття покарання в межах санкції інкримінованого йому закону. з застосуванням правил ч. 4 ст. 70 КК України, яке, на думку колегії суддів, відповідає як положенням закону, так і меті покарання.
Що ж стосується інших обставин, про які йдеться в апеляції, то їх зясування не впливає як на доведеність винності засудженого ОСОБА_1, так і на правильність кваліфікації його дій.
Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, не встановлено.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд помилково вказав у мотивувальній частині вироку про те, що злочин вчинено ОСОБА_1 07 серпня 2008 року в той час, як на досудовому і судовому слідстві було достовірно встановлено, що злочин мав місце 07 серпня 2007 року.
Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -
Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 23 липня 2010 року відносно нього - без зміни.
В порядку ст. 365 КПК України виправити помилку в мотивувальній частині вироку та вважати встановленим судом дату вчинення злочину 07 серпня 2007 року.
Судді: