Справа № 128/3342/15-к
ВИРОК
Іменем України
07 жовтня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
та учасників судового провадження:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журава Липовецького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
25.05.2015 року близько 15:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на польовій дорозі, поблизу с. Березина, Вінницького району Вінницької області, маючи умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , наніс останній декілька ударів кулаком руки в ділянку обличчя та грудної клітки, внаслідок чого згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 671 від 28.05.2015 року у ОСОБА_6 були виявлені такі тілесні ушкодження: синець на рівні третього міжребер`я зліва по середній ключичній лінії, що належить до легких тілесних ушкоджень, після чого відкрито заволодів її грошовими коштами в сумі 150 грн. та мобільним телефоном марки «NOKIA 100», червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 , вартість якого відповідно до висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області № 516 від 25.06.2015 року становить 183,33 грн., а потім з місця пригоди втік у невідомому напрямку, тим самим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 333,33 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленими йому обвинуваченнями вину визнав повністю при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Суду показав, що не може пояснити, чому так вчинив з потерпілою, напевно через те, що повертався з роботи без зароблених коштів. У вчиненому щиро розкаюється, завдану потерпілій шкоду відшкодував, просив в неї вибачення. Просить суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, попередньо через канцелярію суду подала заяву про розгляд даного кримінального провадження у її відсутність. Претензій до обвинуваченого ні матеріального, ні морального характеру не має. При призначенні покарання ОСОБА_4 покладається на думку суду.
Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На досудовому слідстві дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України вірно кваліфіковані, як грабіж (відкрите викрадення чужого майна), поєднане з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, на диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває, не працює, відсутність характеристики за останнім місцем проживання, не одружений, відшкодування завданої шкоди потерпілій.
Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття та відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, розмір завданих збитків, позицію державного обвинувача та потерпілої щодо міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з приміненням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.
В зв`язку з зазначеним, враховуючи вимоги ч.1 ст.377 КПК України, ОСОБА_4 слід скасувати обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити його з-під варти в залі судового засідання.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
З обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 384 грн.
Речовий доказ - мобільний телефон марки «NOKIA 100», червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити у власності останньої.
Керуючись ст.ст.124, 349, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України, суд -
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Скасувати ОСОБА_4 обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити його з-під варти в залі судового засідання.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання перебування під вартою з 04.08.2015 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) грн.
Речовий доказ - мобільний телефон марки «NOKIA 100», червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_6 , залишити у власності останньої.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1