Апеляційний суд Житомирської області
Справа №11/0690/288/11 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В.Б.
Категорія ст.ст.191ч.4, 358ч.2, 358ч.3 КК України Доповідач Єрещенко А. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Єрещенка А.М.

суддів: Захарчука С.В., Андрушкевича С.З.

з участю прокурора: Сидоренка О.П.,

засудженої: ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями засудженої ОСОБА_1 та державного обвинувача по справі помічника Новоград-Волинського міжрайонного прокурора Горбань М.М. на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11 лютого 2011 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючу ІНФОРМАЦІЯ_3, українку, гр-ку % України,, ІНФОРМАЦІЯ_4, що навчається в академії праці та соціальних відносин федерації профспілок України, тимчасово безробітну, одружену, маючу на утриманні малолітню дитину, не судиму

засуджено за ч.2 ст.358 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.З ст.358 КК України до 850 грн. штрафу в дохід держави, за ч.4 ст.191 КК України з застосуванням ст.69 КК України до основного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані із збереженням товарно-матеріальних цінностей на підприємствах, в установах та організаціях всіх форм власності строком на З

роки, відповідно до ч.І ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані із зберіганням товарно-матеріальних цінностей на підприємствах, в установах та організаціях всіх форм власності строком на 3 роки.

Речові докази: багатофункціональний пристрій «Саnnоn» (інвентарний номер 10380244, серійний номер ХZN 22301), клавіатуру Веnq, монітор Самсунг (інвентарний номер 10380259), системний блок «Аsus», миш «suрег роwег», ощадні книжки дітей та журнал вихідних документів повернуто в Новоград-Волинську школу-інтернат;

-2 золоті каблучки, 2 жіночі сумки, 3 жіночі сукні, мобільний телефон FLY- Е135 (імеі 475958) з паспортом та зарядним пристроєм, а також коляску та хрестик, які передані на зберігання ОСОБА_3 та металевий сейф з п'ятьма ключами обернуто в доход держави;

-гроші, які були вилучені у ОСОБА_1 в сумі 6686 грн. повернуто їй.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній - підписку про невиїзд.

Строк відбуття покарання вирахувано з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно вироку, ОСОБА_1 засуджено за те, що працюючи з 18 серпня 2009 року на посаді юриста Новоград-Волинської загальноосвітньої школи- інтернат, будучи відповідальною за збереження ввіреного майна, вчинила підроблення документів та привласнила чуже майно у великих розмірах.

Згідно функціональних обов'язків на ОСОБА_1 було покладено виконання функцій по соціальному захисту дітей сиріт, дітей позбавлених батьківського піклування, обов'язок оформлення їх особистих справ, відкриття рахунків в ощадному банку для надходження пенсій, аліментів та інших надходжень, відповідальність за вчасне внесення записів до ощадних книжок про надходження коштів та їх збереження і з нею було укладено договір про індивідуальну майнову відповідальність.

Для здійснення своїх функцій ОСОБА_1 отримала згідно акту передачі документацію підопічних інтернату, в тому числі ощадні книжки н кількості 45 шт. та особові справи дітей сиріт.

Виконуючи покладені на неї обов'язки, маючи доступ до переданих до зберігання та розпорядження ощадних книжок, ОСОБА_1 вирішила привласнити кошти з рахунків підопічних інтернату. З цією метою вони підробила доручення від імені директора інтернату ОСОБА_4 про уповноваження її на отримання коштів з ощадних рахунків підопічних інтернату та копії довідок, які підтверджують посаду ОСОБА_4 та її опікунство над підопічними інтернату.

Всього ОСОБА_1 в період з 9 жовтня 2009 року по 1 березня 2010 року незаконно зняла з рахунків 21 підопічного інтернату та привласнили кошти в сумі 108939 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є великим розміром.

В апеляції прокурор просить вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11 лютого 2011 року відносно ОСОБА_1 «касувати.

Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_1 винною в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.358, ч.3 ст.358, ч.4 ст.191 КК України та призначити покарання за ч.2 ст. 358 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.358 КК України штраф в сумі 850 грн. в дохід державу, за ч.4 ст.191 КК України 6 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов'язані із зберіганням товарно-матеріальних цінностей на підприємствах, в установах організаціях всіх форм власності строком на 3 роки. Відповідно до ч.І ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані із вберіганням товарно-матеріальних цінностей на підприємствах, в установах та організаціях всіх форм власності строком на 3 роки.

Запобіжний захід з підписки про невиїзд змінити на взяття під варту із зали суду. Строк відбування покарання обчислювати з дня взяття під варту.

Прокурор зазначає, що судом при обранні міри покарання безпідставно вказані такі помякшуючи обставини як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину оскільки злочин, вчинений ОСОБА_1 припинений лише за втручанням правоохоронних органів. ОСОБА_1 було повністю повернуто кошти на рахунки дітей лише після порушення кримінальної справи прокурором та проведення першочергових слідчих дій.

Також вказує, що ОСОБА_1 вчинила злочин, здобуваючи спеціальність юриста, тобто усвідомлювала наслідки вчинюваних нею злочинних діянь.

В апеляції засуджена ОСОБА_1 просить скасувати вирок суду першої інстанції, виправдати її за ч.4 ст.191 КК України, та ч.2 ст. 358 КК України, кваліфікувати її дії за ст.190 ч.3, ст.358 ч.І КК України і призначити покарання в межах санкції цих статей з застосуванням ст. 75 КК України звільнивши її від покарання з випробувальним строком. Виключити з вироку застосування до неї додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, повязані із зберіганням товарно-матеріальних цінностей на підприємствах,в установах та організаціях всіх форм власностей строком на три роки.

Зазначає, що обираючи міру покарання судом не було взято до уваги те, що вона знаходилася у відпустці по догляду за дитиною, внаслідок усунення заподіяної шкоди шкідливих наслідків не наступило. Також вказує, що судом не в повній мірі було взято до уваги те, що вона вину свою визнала повністю.

На думку апелянта, оскільки викрадені кошти не були їй ввірені та не знаходилися в її віданні, то її дії слід було кваліфікувати за ч.3 ст.190 КК України.

Також вказує, що оскільки її дії мали загальну мету, охоплювалися єдиним умислом і становили у своїй сукупності один злочин та її дії слід кваліфікувати за ч.І ст.358 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора який підтримав апеляцію в повному обсязі та заперечив проти апеляції засудженої, засуджену яка заперечила проти апеляції прокурора та підтримала свою апеляцію, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції засудженої та прокурора задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Винність засудженої у вчиненні злочинів при обставинах, викладених у вироку, доведена. Суд першої інстанції дав правильну оцінку доказам по справі. Його висновки відповідають фактичним обставинам справи.

Свої покази щодо механізму підроблення доручення на отримання коштів з рахунків підопічних інтернату, ОСОБА_1 ТІМ. підтвердила під час відтворення обстановки та обставин події (т.4 а.с. 102-108) та у судовому засіданні (т.5 а.с. 16зворот-18).

Судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які не оспорюються учасниками процесу. ОСОБА_1 вину свою в скоєні злочину визнала повністю, їй було роз'яснено, що вона буде позбавлена можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

При призначенні покарання судом було враховано ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_1 злочинів, дані про її особу, обставини справи, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_1 судом не встановлено. Обставинами, що пом'якшують покарання ОСОБА_1 судом визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди, вчинений злочину жінкою у стані вагітності.

Враховано також, те, що на утриманні знаходиться малолітня дитина.

На підставі наведеного судом вірно визнано за можливе призначити покарання підсудній у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 69 КК України до основного покарання, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 191 КК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11 лютого 2011 року щодо ОСОБА_1.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженої ОСОБА_1 та прокурора залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду від 11 лютого 2011 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Судді: