УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/3942/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 286 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_6 , на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 05 червня 2015 року, -
Вказаним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Облітки Радомишльського району Житомирської області, українець, громадянин України, освіта середньо - професійна, працюючий, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, проживаючий за адресою в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -
засуджений за ст. 286 ч. 2 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений попередній - особисте зобов`язання.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 273000 гривень, при цьому суми стягувати щомісячно по 1500 гривень з 02.02.2015 року по 19.04.2030 року.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 1008 гривень 14 копійок витрат за проведення експертиз.
Речовий доказ автомобіль Шкода-Октавіа н.з. НОМЕР_1 повернутий власнику.
Згідно вироку суду, 01.02.2015 року близько 23 год. 20 хв. ОСОБА_9 , в порушення вимог п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем Шкода-Октавіа Елеганце, д.н.з. НОМЕР_1 та перевозив пасажирів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 .
Керуючи у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом по вул. Баранова в напрямку вул. Корольова в м. Житомирі, поблизу будинку № 85 вищевказаної вулиці, водій ОСОБА_9 в порушення вимог п.2.3б) вказаних Правил, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в порушення п.12.4 цих же Правил, перевищив максимально допустиму швидкість у населеному пункті, в порушення вимог п. 19.3 вказаних Правил при погіршенні видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічного транспортного засобу, не зменшив швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху транспортного засобу, а в разі засліплення - не зупинився, не змінюючи смуги руху, і не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, натомість в порушення вимог п.10.1 вказаних Правил перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу праворуч, в результаті чого здійснив наїзд на залізобетонну опору лінії електропередач.
Внаслідок даної ДТП пасажиру автомобіля ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: рани лобної ділянки з переходом на волосисту частину голови, багато уламкового перелому кісток основи та склепіння черепа із зміщенням та пошкодженням оболонок та речовин головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, яка настала на місці пригоди.
Порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 2.3б); 10.1; 12.4; 19.3 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та з її наслідками.
В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України 2 роки обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. В решті вказаний вирок залишити без зміни.
Вказує, що суд при обранні міри покарання не врахував в повній мірі фактичні обставини кримінального правопорушення та його наслідки.
В запереченнях представника потерпілої ОСОБА_15 на апеляційну скаргу прокурора йдеться про її безпідставність та про залишення вироку суду, який є законним та обґрунтованим без зміни.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора ОСОБА_6 про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 щодо скасування вироку, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, за який його засуджено, при викладених у вироку обставинах, обґрунтовані сукупністю досліджених у судовому засіданні та викладених у вироку доказах. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_11 , за ст. 286 ч. 2 КК України судом кваліфіковані правильно.
З мотивувальної частини вироку суду вбачається, що, призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, вчинених з необережності, особу винного ОСОБА_9 , який характеризується позитивно, раніше не судимий, попросив вибачення у потерпілої, утримує двох неповнолітніх дітей, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд визнав: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання своєї вини, часткове відшкодування шкоди. Обставиною, яка обтяжує його покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Суд також врахував, що потерпіла в судовому засіданні просила призначити ОСОБА_9 покарання з іспитовим строком тому, що тільки у такому випадку він зможе допомагати їй матеріально, а вона залишилась одна з двома малолітніми дітьми.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважав, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, а тому обрав йому покарання в межах санкції ст. 286 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального закону, надав належну оцінку фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого, і тому, на думку апеляційного суду, обгрунтовано застосував положення ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, позбавивши його права керувати транспортними засобами.
Апеляційний суд відмічає, що під час судового розгляду на підставі обвинувального акта, яким ОСОБА_9 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і в ході допиту підтвердив обставини виникнення дорожньо-транспортної події та її наслідки, причини керування транспортним засобом за умов, що мали місце.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Дослідивши в засіданні апеляційного суду дані, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_9 , апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 положень ст.ст. 75, 76 КК України та звільнення від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, є переконливим.
Апеляційний суд вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, судом обгрунтовано враховані обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільно часткове відшкодування ним завданої злочином шкоди, дані про особу обвинуваченому ОСОБА_9 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, його щире вибачення в судовому засіданні, думку потерпілої щодо міри покарання, запевненні в засіданні апеляційного суду про систематичне відшкодуванні потерпілій в майбутньому завданої шкоди, та вчинення ним кримінального правопорушення з необережності, його товариські відносини з потерпілим, який був його другом.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою, яким звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, застосувавши положення ст.ст. 75, 76 КК України, є законним та обґрунтованим
З урахуванням викладеного, призначене місцевим судом обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, неможливо визнати явно несправедливим, внаслідок м`якості.
Тому вирок суду щодо ОСОБА_9 слід залишити без зміни.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 05 червня 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: