Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 03 лютого 2016 року касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2015 року та вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,
встановила:
Потерпіла ОСОБА_4 звернулася до касаційного суду з скаргою в якій, просить змінити вирок апеляційного суду оскільки призначене, на її думку, покарання засудженому ОСОБА_5 не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, внаслідок м`якості. Вважає, апеляційним судом порушено вимоги ч. 1 ст. 438 КПК України, зокрема допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Крім того, потерпіла не погоджується із сумою, визначеною судом на відшкодування заподіяної їй матеріальної та моральної шкодита просить вирок суду першої інстанції в цій частині змінити. В скарзі зазначає про те, що визначена судом першої інстанції моральна шкода в розмірі 100 тисяч гривень не відповідає ступеню тяжкості вини засудженого, характеру правопорушення, глибині завданих страждань та є явно заниженими.
Однак касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки не відповідає вимогам ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до пункту четвертого якої касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень. Крім того згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, що мають узгоджуватись зі ст. 436 КПК України.

Зазначаючи про порушення судами певних норм, скаржник має належно обґрунтувати такі свої доводи й вказати які саме норми закону порушено та в чому саме полягають такі порушення. Прохання, висловлене до суду касаційної інстанції, має узгоджуватись із мотивами, з яких скаржник оскаржує судові рішення.

Однак, потерпілою вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано.

Обґрунтування доводів скаржника із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень не відповідають висловленим у касаційній скарзі вимогам до суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Зокрема, скаржник у скарзі порушує питання про зміну вироку місцевого суду та вироку апеляційного суду у тому числі з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, однак не мотивує в чому саме виразились такі порушення.

Більше того, прохання особи до суду не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України, якою передбачено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Так, у скарзі потерпіла зазначає про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, однак жодних доводів у касаційній скарзі не наводить.
Крім того, потерпіла не погоджується із сумою, визначеною судом на відшкодування заподіяної їй шкоди просить в цій частині вирок суду змінити, однак переконливих доводів у скарзі не наводить.Також, таке прохання потерпілої сформульовано без дотримання положень ст. 436 КПК України, якою передбачено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Наявність у касаційній скарзі вказаних суперечностей та невідповідність її вимогам ст. 427 КПК України, позбавляє колегію суддів можливості прийняти відповідне процесуальне рішення.

Як визначено ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 липня 2015 року та вирок Апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху.

Надати скаржнику для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

Касаційну скаргу повернути скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8