АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Крим. провадження № 627/195/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1902/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 на вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мурафа Краснокутського району Харківської області, українець, громадянин України, розлучений, з неповною середньою освітою, учень Краснокутського професійного аграрного ліцею, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1. 16.08.2010 року Люботинським міським судом Харківської області за ч.3 ст.286 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки. 28.02.2013 року звільнений з місця позбавлення волі умовно-достроково на підставі ухвали Машівського районного суду Полтавської області від 20.02.2013 року, на невідбутий строк 2 роки 7 місяців 9 днів позбавлення волі,-

засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.71 та ч.4 ст.81 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 16.08.2010 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Питання речових доказів вирішено.

Як встановив суд, 18 березня 2014 року, близько 16 годин, ОСОБА_7 , керуючись корисливими мотивами, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, проник на подвір`я дачного домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 та, шляхом зриву навісних замків, з приміщення сараю та жилого будинку таємно викрав: алюмінієві каструлі, алюмінієві бідони, чугунки.

Після чого, продовжуючи свій злочинний намір, в цей же день, близько 21 години, ОСОБА_7 знову проник у вищевказаний будинок, звідти таємно викрав: три стільця, матрац, ванну, рукомийник, та інше майно.

З місця скоєного злочину з викраденим майном ОСОБА_7 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 985грн.

В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити вирок Краснокутського районного суду Харківської області та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі посилаючись на те, що він вчинив злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України у зв`язку за збігом тяжких сімейних обставин, в скоєному злочині щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також на даний час навчається в Краснокутському професійному аграрному ліцеї, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно.

- потерпілий ОСОБА_8 просить змінити вирок Краснокутського районного суду Харківської області та призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі посилаючись на те, що ОСОБА_7 заподіяну йому шкоду відшкодував, вибачився за вчинення кримінального правопорушення, за місцем проживання і навчання характеризується позитивно, на його утриманні знаходиться малолітня дитина.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги, думку прокурора про залишення апеляційних скарг без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений повністю визнав обставини вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і за згодою його та всіх учасників судового засідання, суд першої інстанції у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України не досліджував докази щодо цих обставин, а тому вирок в частині фактичних обставин справи, правильності кваліфікації дій обвинуваченого не перевіряється.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, та згідно ст.65 КК України враховано й дані, що характеризують особу, який раніше судимий та скоїв новий умисний злочин після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, його щире каяття, за місцем проживання характеризується позитивно.

З урахуванням цих обставин суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання в мінімальній межі санкції ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Колегія суддів, вважає, що покарання відповідає тяжкості скоєного та даним про особу обвинуваченого.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того факту, що він відшкодував матеріальну шкоду потерпілому, скоїв корисливий злочин у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , то це само по собі не є підставою для зміни вироку та призначення йому покарання без позбавлення волі.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку за доводами апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілого, немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Краснокутського районного суду Харківської області від 12 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: