№ 1-кс/201/8091/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на постанову прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 від 23 червня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000109, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 358 ч. 1, 3, ст. 222 ч. 2 та ст. 197-1 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Скаржник звернувся до суду із відповідною скаргою, в якій просить слідчого суддю скасувати постанову прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 від 23 червня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000109, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 358 ч. 1,3, ст. 222 ч. 2 та ст. 197-1 ч. 2 КК України, у зв`язку з тим, що прокурором при проведенні перевірки матеріалів кримінального провадження було допущено неповноту та односторонність дослідження обставин справи, що є підставою для скасування постанови як незаконної та передчасної.

Скаржник був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, однак до суду не з`явився, причини своєї неявки не повідомив.

Прокурор та заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили.

Суд, безпосередньо дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження № 0000109, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

В ході судового розгляду було встановлено, що постановою прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 від 23 червня 2015 року кримінальне провадження № 0000109, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 358 ч. 1,3, ст. 222 ч. 2 та ст. 197-1 ч. 2 КК України, було закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

На підставі ч. 4 ст. 284 КПК України прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Аналізуючи вищевикладене, судом встановлено, що вимоги даних норм закону прокурором при винесені оскаржуваної постанови порушені не були, а прийняте ним рішення обґрунтовано належним чином, оскільки винесено за результатами здійснення досудового розслідування, в ході якого було проведено повну та всебічну перевірку фактів вказаних ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у своїй заяві про вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, пов`язані із заволодінням майном банку шляхом шахрайських дій з фінансовими ресурсами та використанням підроблених документів, а також самовільному зайнятті земельної ділянки.

Так, з матеріалів кримінального провадження № 0000109, вбачається, що в ході досудового розслідування були вичерпані усі слідчо-розшукові заходи, спрямовані на встановлення обставин, викладених у заяві ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 358 ч.1,3, ст. 222 ч. 2, ст. 197-1 ч. 2 КК України, зокрема, з метою підтвердження або спростування викладених у заяві скаржника обставин, під час досудового слідства неодноразово був допитаний ОСОБА_4 , який своєї вини не визнавав та пояснював, що він дійсно, як суб`єкт підприємницької діяльності на підставі поданих достовірних документів, в тому числі про наявне у нього майно, яке в подальшому використовувалося у якості застави, укладав у 2007-2008 роках кредитні договори з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», від якого отримував грошові кошти для зайняття підприємницької діяльності, при цьому, протягом усього часу дії кредитних договорів, він постійно погашав заборгованість за кредитом. Вказані обставини також були перевірені органом досудового розслідування шляхом витребування та дослідження письмових доказів в рамках кримінального провадження, зокрема, досліджувалися документи, які свідчили про погашення заборгованості за кредитники договорами № 014/02-40/684, де сума погашення заборгованості склала 626258,50 грн., № 012/02-40/747, де сума погашення заборгованості склала 592522,67 грн., № 012/02-40/746, де сума погашення заборгованості склала 907722,28 грн., що також знайшло своє підтвердження у показаннях спіробітників банківської установи. Крім цього, прокурором були досліджені рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24 лютого та 31 березня 2011 року, відповідно до яких з ОСОБА_4 та ТОВ «СпецМонтажМережа» було стягнуто заборгованість за вищезазначеними кредитними угодами з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», з чого прокурор зробив висновки про наявність між сторонами ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 саме цивільно-правових відносин, а також встановлено, що на момент отримання грошових коштів ОСОБА_4 не мав наміру їх не повертати.

Крім того, проаналізувавши рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2012 року та господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2012 року, відповідно до яких було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на екскаватори до ОСОБА_5 та визнання недійсним договору куплі-продажу № 139-2007 СТ від 12.10.2007 до ТОВ «Альфатех», у сукупності з показаннями допитаних під час даного кримінального провадження свідків, висновками судово-почеркознавчої експертизи та іншими документами, а також зіставивши встановлені фактичні обставини з ознаками об`єктивної сторони інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, прокурор дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність причетності ОСОБА_4 до підроблення документів, а також відчуження останнім майна, на яке накладалось арешт або воно перебувало у якості застави, на що у своїй скарзі посилається скаржник, а отже доводи в цій частині були належним чином перевірені за допомогою допустимих процесуальних засобів та не знайшли свого підтвердження.

Що стосується висновків прокурора у постанові про закриття кримінального провадження в частині підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, вони також є обгрунтованими у відповідності з повним та об`єктивним дослідженням обставин, оскільки дійсно за результатами проведених слідчих дій не була спростована версія ОСОБА_4 про те, що він не займався видобутком піску, а лише надавав техніку і автотранспорт в оренду іншому підприємству, при цьому, суд погоджується, що в рамках досудового розслідування були здійснені всі необхідні процесуальні дії для встановлення об`єктивних обставин інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, в ході яких не було здобуто достатніх доказів для доведення вини ОСОБА_4 у його вчиненні.

Також, правильним є посилання прокурора у своїй постанові на закінчення 15 квітня 2013 року строків досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження, на що звертала увагу колегія суддів апеляційного суду Дніпропетровської області в ухвалі від 22.06.2015, які у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку не були продовжені, а отже проведення подальших будь-яких слідчих (розшукових) дій є неможливим, оскільки отримані таким чином фактичні дані визнаються недопустимими.

Отже, висновок прокурора щодо невстановлення під час досудового розслідування достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 222 ч.2, 358 ч. 1,3, 197-1 ч. 2 КК України і вичерпання можливості їх отримання, було зроблено на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження під час досудового розслідування обставин інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, а також у зв`язку з необґрунтованість доводів скаржника, які не знайшли свого підтвердження як в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000109, так і під час розгляду даної скарги, суд вважає, що у задоволенні скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на постанову про закриття кримінального провадження слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 284, 303-307, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на постанову прокурора прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 від 23 червня 2015 року про закриття кримінального провадження № 0000109, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2012 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 358 ч. 1, 3, ст. 222 ч. 2 та ст. 197-1 ч. 2 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з дня отримання копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1