Справа № 555/2333/15-к
Номер провадження 1-кс/555/228/15
У Х В А Л А
23.12.2015 року

Слідчий суддя Березнівського районного суд Рівненської області ОСОБА_1

при секретаріОСОБА_2 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Березне клопотання прокурора прокуратури Березнівського району ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000466 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В клопотанні від 16 листопада 2015 року міститься прохання прокурора про примусове залучення потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до поведення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, проведення якої прокурор просить доручити експертам комунального закладу "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення".

Необхідність проведення такої експертизи мотивує потебою дати оцінку показанням малолітнього ОСОБА_5 з урахуванням його психічного стану здоров`я, покликаючись на невідповідність його показань тим, які дали допитані по справі свідки.

Як на правову підставу для проведення такої експертизи покликається на ст. 242 КПК України.

В судовому засіданні з наведених підстав клопотання підтримав прокурор ОСОБА_3 . З його доводів слідує, що Кримінальний процесуальний кодекс України не містить заборони проведення такої експертизи у відношенні малолітнього потерпілого, адже у ч.3 статті 242 КПК йде мова про примусове залучення до проведення еспертизи особи без заначення її процесуального статусу.

В своїх заявах до суду законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 категорично заперечив щодо проведення примусової експертизи його малолітнього сина.

Вислухавши доводи прокурора щодо задоволення клопотання, суд зазначає наступне.

У відповідності з ч.3 ст. 242 КПК України примусове залучення особи для проведення медичної або психіатричної експертизи здійснюється за ухвалою слідчого судді.

Порядок залучення експерта сторонами кримінального провадження передбачений у статтях 243-244 Кримінального процесуального кодексу України.

Поряд з цим, статтею 486 розділу І глави 38 КПК України "Загальні правила кримінального провадження щодо неповнолітніх", яка відноситься до особливих порядків кримінального провадження, можливість проведення комплексної психолого-психіатричної і психологічної експертизи передбачена лише у відношенні неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого у разі необхідності вирішення питання про наявність у неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого психічного захворювання чи затримки психічного розвитку та його здатності повністю або частково усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними в конкретній ситуації.

Суд зазначає, що проведення такої експертизи примусово у відношенні малолітнього потерпілого є певним обмеженням цивільного права особи на таємницю щодо стану її здоров`я.

А тому таке обмеження Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено лише у відношенні неповнолітньої особи, яка є підозрюваною чи обвинуваченою, і розширеному тлумаченню на переконання суду не підлягає.

Слід також зазначити що законний представник неповнолітнього потерпілого, як і сам потерпілий, користується в кримінальному провадженні правом згідно з п.6 ч.1 ст. 56 КПК України давати пояснення, показання або відмовитися їх давати.

Все наведене в сукупності свідчить на думку суду, що примусове залучення потерпілого, який є малолітнім, до проведення експертизи суперчить кримінальному процесуальному законодавству.

Крім цього, суд звертає увагу прокурора на те, що висновок експертизи і показання потерпілого є лише одними із видів доказів у кримінальному провадженні, які не мають ознак їх безспірності, а згідно з вимогами ч.1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Також згідно із ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, непроведення такої експертизи не перешкоджає прокурору прийняти у справі рішення за наявності усієї сукупності інших добутих у ній доказів.

З наведених мотивів суд прокурору в задоволенні клопотання відмовляє.

Керуючись ст. ст. 55,59, 242-244, 486 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання про примусове залучення потерпілого ОСОБА_5 , 2008 року народження, до проведення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи прокурору ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1