У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ
Щодо пропуску процесуального строку, визначеного в 10 днів на подання скарги на постанову про закриття кримінального провадження, заявник вказує на те, що в 10-ти денний строк з дня отримання ухвали Апеляційного суду від 02.12.2015 року він звернувся з тотожною скаргою до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, проте ухвалою від 14.12.2015 року скаргу йому повернуто через порушення правил територіальності. За результатами перегляду в апеляційному порядку ухвали від 14.12.2015 року, колегія суддів 23.12.2015 року дійшла висновку про правомірність повернення скарги. У зв`язку з цим, враховуючи, що слідчий орган знаходиться на території Бабушкінського району м.Дніпропетровська, заявник звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська та просить поновити йому строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, яка перешкоджає реалізації його прав у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини в ній викладені.
Прокурор в судовому засіданні проти скарги заперечував, просив в ній відмовити, посилаючись на те, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, в жодний спосіб не порушує права заявника, а навпаки в них відновлює, при цьому заявником пропущено процесуальний строк на оскарження постанови слідчого без поважних причин, оскільки про існування постанови він довідався ще у вересні 2015 року і оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду до вищих інстанції не можна визнати поважними причинами пропуску строку.
Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді скарги, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, доходжу висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, визначених ст.91 цього Кодексу, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, постановляєтся ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, або про відмову у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Згідно ч.4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.190 КК України заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою, карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Як зазначено в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» відповідно до статті 190 КК шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Встановлено, що досудове слідство здійснювалось за фактом шахрайського заволодіння квартирою АДРЕСА_1 групою осіб ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , шляхом заволодіння паспортом власника квартири ОСОБА_10 та виготовлення підробної довіреності на ім`я ОСОБА_8 на право розпорядження квартирою. Слідством було встановлено, що на підставі вказаної довіреності 25.07.2006 року було нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_4 набув у власність вказане нерухоме майно.
У зв`язку з запереченням ОСОБА_10 свого волевиявлення з надання довіреності ОСОБА_8 та підпису у довіреності, було проведено судово-почеркознавчу експертизу та встановлено, що підпис в довіреності виконаний ОСОБА_11 .
Слідчим було встановлено, що довіреність на розпорядження квартирою від імені ОСОБА_11 була видана ним особисто, а отже відчуження квартири відбулось за свідомого волевиявленням власника, жодних обставин обману чи зловживання довірою власника слідством також не встановлено, тому за відсутності суспільно-небезпечного діяння та відсутності негативних наслідків (шкоди), не встановлено події злочину, яка містить елементи об`єктивної сторони злочину, передбаченої ч.4 ст.190 КК України.
Копію вказаної постанови від 17.09.2015 року отримано заявником 17.09.2015 року, про що свідчать матеріали кримінального провадження, які містять супровідний лист від 17.09.2015 року за вих..№со-2901 з особистим підписом заявника.
Також встановлено та матеріалами скарги підтверджується, що 17.06.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_13 від 04.07.2014 року.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.06.2015 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною скаргою.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.07.2015 року відмовлено у відкритті провадженні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.06.2015 року.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.11.2015 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.07.2015 року.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.11.2015 року, постановленою за участі ОСОБА_4 , скасовано ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.06.2015 року.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.02.2015 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали від 16.11.2015 року, оскільки остання не викликає труднощів у їх розумінні.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2015 року повернуто скаргу ОСОБА_4 у зв`язку з порушенням правил територіальної підслідності.
Також, в судовому засіданні заявник ОСОБА_4 в обґрунтування скарги зазначив, що оскільки за фактом шахрайства 04 листопада 2006 року було порушено кримінальну справу, в даній справі 12.12.2006 року його притягнуто в якості обвинуваченого, а тому і слідчий повинен був закривати кримінальну справу, а не кримінальне провадження.
Відповідно до витягу з ЄРДР, 26.03.2014 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25.03.2014 року, внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Дані відомості були внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до вимог діючого КПК України.
Відповідно до п.10 Перехідних положень КПК України, кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховним Судом України згідно з положеннями цього Кодексу.
Відповідно до ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо:
1.встановлена відсутність події кримінального правопорушення;
2.встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення;
3.не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання;
4.набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою;
5.помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого;
6.існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню;
7.потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення;
8.стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу.
Аналізом вищевказаного встановлено, що вимоги зазначеної та інших норм кримінального процесуального законодавства слідчим не порушено, прийняте ним процесуальне рішення обґрунтоване належним чином, оскільки були проаналізовані встановлені в ході перевірки обставини належним чином.
Не можуть бути прийняті до уваги доводи заявника щодо невиконання слідчим вимог суду про встановлення складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 (або відсутності такого складу), оскільки як вже зазначалось подія злочину містить у собі складові елементи об`єктивної сторони складу злочину та за її відсутності склад злочину відсутній.
Крім цього, норми чинного кримінально-процесуального законодавства не передбачають відтермінування строку винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження подією розгляду скарги на бездіяльність прокурора.
За таких обставин суд погоджується з висновками слідчого, оскільки вони зроблені за результатами належної перевірки на підставі норм матеріального та процесуального права, відповідають діючому законодавству, заявник ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не є заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, в зв`язку з чим вважає за необхідне в задоволені скарги відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 303-307 КПК України, -
Строк апеляційного оскарження ухвали п`ять днів.
Слідчий суддя ОСОБА_1