АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-436/11Головуючий у 1-й інстанції Очеретяний Є.В.
Провадження № 11/1990/206/12 Доповідач - Демченко О.В.
Категорія - ч.ч.2, 3 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2012 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Демченко О.В.

Суддів - Комендат Р. Т., Стадник О. Б.,

за участю прокурора Семенця О.А.

засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 1 вересня 2011 року, яким -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, непрацюючий, раніше судимий:

-2 вересня 2003 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.3 ст.186, ч.2 ст.190 КК України на 4 роки позбавлення волі, згідно ст.104 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки;

-26 липня 2005 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України з застосуванням ч.1 ст.70 КК України, частково приєднано вирок Тернопільського міськрайонного суду від 2 вересня 2003 року і призначено покарання в виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25 вересня 2009 року по відбуттю строку покарання, -

засуджений: за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_1 визначено в виді 3 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 залишено попередню тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 23 червня 2011 року.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за злочини, які згідно вироку суду вчинені ним за наступних обставин.

1 листопада 2010 року біля 10 год., ОСОБА_1 умисно з метою крадіжки, проник на загороджену територію дачної ділянки потерпілої ОСОБА_2, що розташована в дачному кооперативі Локомотив, в с. Ступки Тернопільського району, звідки таємно викрав бувші в користуванні 12 металевих труб довжиною по 3 м. та діаметром 50 мм. кожна, металеву бочку ємкістю 200 л., та з місця скоєння злочину втік, заподіявши своїми діями потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 450 грн.

Крім того, 1 листопада 2010 року, біля 16 год. 15 хв., ОСОБА_1 умисно з метою крадіжки, проник на загороджену територію дачної ділянки потерпілої ОСОБА_3, що розташована в дачному кооперативі Локомотив, в с. Ступки Тернопільського району, звідки таємно викрав бувші в користуванні 4 металевих труби довжиною по 1,5 м. та діаметром 50 мм. кожна, металеву ванну, відрізок залізничної рейси довжиною 20 см., сталеву батарею опалення, після чого з місця скоєння злочину втік, заподіявши потерпілій ОСОБА_3 матеріальну шкоду на зальну суму 390 грн.

Крім того, 1 листопада 2010 року, біля 16 год. 30 хв., ОСОБА_1 умисно з метою крадіжки, підійшов до неогородженої дачної ділянки, яка належить потерпілій ОСОБА_4 і розташована в дачному кооперативі Локомотив, в с. Ступки Тернопільського району, переконався, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав бувші в користуванні металеву ванну; металеву бочку ємкістю 200 л.; металеві ринви загальною довжиною 6 м., після чого з місця скоєння злочину втік, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на зальну суму 300 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 просить вирок суду змінити, помякшити призначене покарання, застосувавши ст.69-1 КК України, яке не повинно перевищувати двох третин максимального строку, передбаченого санкцією ст.185 КК України з врахуванням ряду помякшуючих його покарання обставин зокрема, повного визнання вини, щирого каяття, активного сприяння у розкриті злочинів, добровільне відшкодування матеріальних збитків.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_1, який підтримав подану апеляцію та просить вирок суду змінити, помякшити призначене йому покарання, міркування прокурора про залишення вироку суду без змін, а апеляції засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція засудженого до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за які його засуджено та кваліфікація його дій за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України, ґрунтується на доказах зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні, які наведено у вироку та в апеляції не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення, яке б сприяло запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав належним чином та в повній мірі врахував помякшуючі вину обставини, в тому числі і ті, на які посилається засуджений в апеляції.

Як вбачається з вироку, суд призначаючи засудженому ОСОБА_1 покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу засудженого, який раніше відбував покарання в місця позбавлення волі, а також всі помякшуючі покарання обставини, зокрема те, що він позитивно характеризується, щиро розкаявся, активно сприяв суду у встановлені істини у справі, повністю відшкодував завдану злочинами шкоду.

Відповідно до ст.69-1 КК України за наявності обставин, що помякшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд вищевказані вимоги виконав належним чином і саме з урахування всіх вищенаведених помякшуючих покарання обставин, ОСОБА_1 було призначено мінімальне покарання, передбачене санкцією важчої статті обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі, в той час як санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі та на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив ОСОБА_1 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що призначене засудженому ОСОБА_1 покарання є необхідними, справедливими та достатніми для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, при перевірці справи за апеляцією засудженого ОСОБА_1, колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст.367 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 1 вересня 2011 року стосовно нього без зміни.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5