Справа № 464/3701/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/837/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року м.Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000741 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Залізничного районного суду м.Львова від 10.09.2008 року за ч.1 ст.309 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, згідно ст.89 КК України судимість погашена,

за ч.1 ст.187 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м.Львова від 05 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 05 серпня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін - домашній арешт.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що не згідний з вироком, оскільки жодних злочинних дій не вчиняв та просить повторно дослідити всі обставини справи. Покликається на те, що не забирав мобільного телефону в громадянки ОСОБА_8 , оскільки такий же мобільний телефон 12.03.2015 року йому передав ОСОБА_9 в присутності знайомого ОСОБА_10 і саме цей телефон він здав в ломбард в заставу, одержавши біля 2000 грн. 14.03.2015 року він забрав телефон із ломбарду у зв`язку з тим, що знайомий ОСОБА_9 не прийшов за ним 13.03.2015 року. Для повернення цього телефону від позичив гроші в знайомого ОСОБА_11 і з ним пішов забирати цей телефон. 17-18.03.2015 року до нього прийшли працівники міліції та сказали, що він здавав крадений телефон і він віддав його їм.

Обвинувачений наголошує, що не нападав на громадянку ОСОБА_8 та де знаходиться будинок по АДРЕСА_2 не знає. 12.03.2015 року знаходився вдома та лише виходив на вулицю щоб вигуляти собаку. Те що він повернув мобільний телефон ОСОБА_8 , це помилка, оскільки його переконали працівники міліції.

Суд не з`ясував фактичних обставин події та місця вчинення злочину.

Просить дослідити всі обставини справи, скасувати вирок суду, прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Згідно із вироком суду ОСОБА_6 12 березня 2015 року близько 20.20 год., знаходячись неподалік реабілітаційного центру «Джерело», що по пр.Червоної Калини, 96 у м.Львові, з метою заволодіння чужим майном підбіг до потерпілої ОСОБА_8 та однією рукою вхопив її за шию, а іншою приставив до горла металевий предмет, який потерпіла сприймала як ніж та погрожуючи його застосуванням, наказав кинути на землю сумку, яка була у потерпілої в руках. Після того як потерпіла кинула сумку на землю ОСОБА_6 схопив її та втік з місця події, заволодівши майном потерпілої, а саме: сумкою, у якій знаходилися мобільний телефон «Samsung GT-193001», із сім-картами операторів «Київстар» та «Лайф», шкіряні рукавиці, косметичка, косметика, ключі від будинку, молитвеник та грошові кошти в сумі 450 грн., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 6 645 грн. 10 коп.

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_7 , який заперечив апеляційну скаргу обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами та є обґрунтованим.

З мотивів апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 не згідний з вироком суду, оскільки жодних злочинних дій не вчиняв та просить повторно дослідити всі обставини справи.

Незважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_6 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, стверджується показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка допитана як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду справи, показання якої були послідовними, взаємоузгодженими та не суперечили зібраним у справі доказам; повідомленням ПТ «Ломбард-Скарбниця» про те, що викрадений телефон був переданий ОСОБА_6 в заставу, даними протоколу огляду відеозапису з камер спостереження ПТ «Ломбард-Скарбниця», даними заяви обвинуваченого від 18.03.2015 року про долучення до матеріалів провадження викраденого в потерпілої мобільного телефону, даними протоколу огляду мобільного телефону від 18.03.2015 року, висновком товарознавчої експертизи щодо визначення вартості викраденого телефону.

При цьому, місцевим судом вірно не було взято до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що він не погрожував потерпілій ножем, оскільки такі спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності.

Покликання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що він не викрадав мобільного телефону в ОСОБА_8 , оскільки такий же мобільний телефон йому передав знайомий щоб він його здав в ломбард, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

Виходячи з наведеного, на підставі аналізу всіх зібраних та ретельно перевірених в суді першої інстанції доказів, яким дана належна оцінка, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до вірного висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст.187 КК України, оскільки він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном із погрозою застосування фізичного насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується, не працює, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Колегія суддів приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розслідуванні та розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Вирок Сихівського районного суду м.Львова від 05 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий-суддя :

Судді: