Справа № 438/1065/15-к
Номе провадження 1-кп/438/117/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2015 року Бориславський міський суд
Львівської області
в складі головуючого: судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за ст.336 КК України,
за участю прокурора: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_3
його захисника адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , будучи придатним до військової служби та призначеним в команду НОМЕР_1 , отримавши 17 квітня 2015 року повістку про прибуття 21 квітня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з роз`ясненням про наслідки у разі неявки, умисно з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, маючи можливість прибути, ухилився від призову і не прибув у вказаний час до місця призову, не повідомивши про причини неприбуття, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України.
Таким чином ОСОБА_3 ухилився від призову за мобілізацією, тобто вчинив злочин, передбачений ст. 336 КК України.
Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю і беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.336 КК України.
Також вказаною угодою сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ст.336 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для сторін. Відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для сторін є: обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424, а для обвинуваченого ОСОБА_3 також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: обвинувачений має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, у вчиненні якого його обвинувачують, а також такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати право на захист, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.
Крім цього, обвинувачений цілком розуміє, що наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ст.473 КПК України.
Обвинувачений цілком розуміє: характер пред`явленого обвинувачення за ст.336 КК України, щодо якого він визнає себе винуватим, а також призначення покарання ОСОБА_3 за ст.336 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Крім цього, сторони цілком розуміють положення ч.1 ст.476 КПК України а саме, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Укладення сторонами даної угоди є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Ч.1 ст.475 КПК України передбачено, що якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:
1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів;
2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, передбачений ст.336 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 та у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнає свою винуватість, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
При укладенні угоди від 16 вересня 2015 року про визнання винуватості прокурором враховані обставини, передбачені ст.470 КПК України, а зміст угоди від 16 вересня 2015 року про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.
Судом під час судового засідання з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_3 що він цілком розуміє:
1)що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:
мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;
допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснено.
3) характер обвинувачення за ст.336 КК України, щодо якого він визнає себе винуватим;
4) вид покарання 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Суд також переконався у судовому засіданні, що укладення між сторонами 16 вересня 2015 року угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом перевірено і встановлено, що угода від 16 вересня 2015 року про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та КК України.
З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що угода від 16 вересня 2015 року між прокурором прокуратури міста Борислава Львівської області юрист 2 класу ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості може бути затверджена судом, та на підставі угоди повинен бути ухвалений вирок і обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Керуючись ст.9, ч.2 ст.373, ч.ч.1,2, п.2 ч.3, п.2 ч.4 ст.374, ч.3, ч.4, ч.6, ч.7 ст.474, ст.475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України та призначити йому покарання за ст.336 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Апеляційного Суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору ОСОБА_4

С У Д Д Я: