ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №2120/5608/12

15 жовтня 2013 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: Корольчук Н.В.

при секретарі: Учускіній М.В.

за участю прокурора: Подоляка К.М.

потерпілого: ОСОБА_1

представника потерпілого: ОСОБА_2

захисника: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальну справу за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, має на утримані неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 та батьків похилого віку (1932 та 1935 р.н.), військовозобовязаний, фізичних та психічних вад здоровя не має, інвалідності не має, здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа - підприємець, не є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, відповідно до ст. 89 КК України судимості не має

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 14.03.2005 року в період з 18-00 год. до 18-30 год. у приміщенні нотаріальної контори за адресою : м. Херсон, пр. Ушакова, 64 умисно з корисливого мотиву шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_1, переконавши останнього в законності угоди куплі - продажу квартири, без відома власника квартири - неповнолітнього ОСОБА_5 уклав договір куплі - продажу квартири №51, розташованої у корпусі №4 будинку №38 по пр. 200 років Херсона в м. Херсоні, в результаті чого ОСОБА_1 добровільно передав ОСОБА_4 гроші в сумі 10 700 грн., а також добровільно вніс на депозитний рахунок №2249 в АКБ Правекс Банк гроші в сумі 8 150,0 грн., що спричинило завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 18 850,0 грн..

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що між ним та матірю неповнолітнього сина ОСОБА_5 - колишньою дружиною ОСОБА_6, існувала домовленість про продаж спірної квартири, що він і зробив. Остання передала йому необхідні для цього документи. Визнав, що надав нотаріусу підроблений дозвіл органу опіки та піклування на продаж квартири. Вказав, що зазначений документ йому передав чоловік, з яким він познайомився у БТІ і якому довірився. Цей документ на предмет достовірності він не перевіряв, про те, що він підроблений, дізнався вже після порушення кримінальної справи. Зазначив, що квартиру було продано за суму, вказану у договорі купівлі - продажу, - 8149 грн.. Крім цього визнав факт отримання від потерпілого ОСОБА_1 грошей згідно договору завдатку у сумі 300 доларів США (що на той час відповідно до курсу НБУ становило 1605 грн.) у якості завдатку та у сумі 1700 доларів США (9095 грн. відповідно) для погашення заборгованості по комунальних платежах у рахунок вартості квартири. Заперечив факт отримання від потерпілого інших грошей, а тому кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 190 КК України вважає неправильною.

Цивільний позов визнав частково, у розмірі отриманих ним особисто від потерпілого грошей, факт отримання яких він не заперечує, - у сумі 10 700,0 грн. та у розмірі внесених потерпілим ОСОБА_1 грошей на депозитний рахунок в банку на імя неповнолітнього ОСОБА_5 у сумі 8150,0 грн..

Винність ОСОБА_4 у зазначеному обсязі обвинувачення підтверджується перевіреними та дослідженими судом доказами.

Визнавальні показання ОСОБА_4 про факт продажу квартири, про розмір отриманих ним в результаті цього грошей та розмір грошей, внесених в банк на імя ОСОБА_5, відповідають показанням потерпілого ОСОБА_1 з цього приводу, який показав, що з лютого 2005 року шукав для придбання квартиру. У якості продавця знайшов ОСОБА_4, який повідомив йому, що має намір продати квартиру. Між ними була досягнута домовленість про продаж цієї квартири, У звязку з чим з метою забезпечення укладення договору купівлі продажу вони уклали договір завдатку, відповідно до якого він передав ОСОБА_4 гроші в доларах США спочатку в сумі, еквівалентній 1605 грн., в якості завдатку, а пізніше в сумі, еквівалентній 9095 грн., для погашення заборгованості по комунальних платежах, які також мали входити у рахунок вартості квартири. Відповідно до наданих ОСОБА_4 документів ця квартира була зареєстрована на його неповнолітнього сина, у звязку з чим в день підписання договору відповідно до наданого ОСОБА_4 рішення органу опіки і піклування та на вимогу нотаріуса він вніс на рахунок в банку на імя ОСОБА_5 8150 грн..

Зазначені показання підсудного та потерпілого обєктивно узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7, яка підтвердила факт укладання зазначених як договору завдатку, так і договору купівлі продажу, а також факт передання у її присутності потерпілим ОСОБА_1 підсудному ОСОБА_4 грошей за договором завдатку в доларах США в сумі, еквівалентній 1605 грн.. Крім того, такі показання потерпілого та підсудного підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_8, яка підтвердила факт укладення договору купівлі продажу, а також дослідженими судом показаннями свідка ОСОБА_9, відповідно до яких в день укладення спірного договору купівлі - продажу він на своєму автомобілі на прохання ОСОБА_4 возив його у звязку з цією подією по місту (т. 2, а.с. 54, 57).

Такі показання зазначених осіб відповідають обєктивними даними, які містяться в здобутих органом досудового слідства документах, і підтверджують ті обставини, про які показали ці особи.

Так, з вилучених у ОСОБА_6 в ході проведення виїмки в присутності понятих договору №2249 про депозитний вклад та квитанції №212 вбачається, що 14.03.2005 року на імя ОСОБА_5 відкрито депозитний рахунок і внесено 8150 грн. (т. 10, а.с. 118, 126-128). Ці документи оглянуті, визнані речовими доказами та приєднані до справи (т. 10, а.с. 119, 123-124).

Даними протоколу виїмки від 10.10.2005 року стверджено, що у приватного нотаріуса ОСОБА_8 в присутності понятих вилучено договір куплі - продажу від 14.03.2005 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (т. 10, а.с. 191, 195), який оглянуто, визнано речовим доказом та приєднано до справи (т. 10, а.с. 192-194).

Зазначені вище обставини підтверджуються також даними, що містяться у вилучених в ході проведення виїмки в банку в присутності понятих документах, які визнані речовими доказами та приєднані до справи (т. 10, а.с. 228-236).

Разом з цим, органом досудового слідства здобуто також наявні у справі докази, які містять дані, що спростовують показання підсудного ОСОБА_4 про те, що спірну квартиру він продав за домовленістю з ОСОБА_6 і не знав, що дозвіл органу опіки та піклування на продаж цієї квартири є підробленим.

Так, потерпілий ОСОБА_1 показав, що ОСОБА_4 завірив його у правильності всіх поданих нотаріусу документів і жодних підстав не довіряти підсудному у нього не було. В день підписання договору ОСОБА_4 прийшов в нотаріальну контору з хлопчиком та представив його своїм сином.

Такі ж показання з приводу присутності у нотаріаса при підписанні договору купівлі продажу хлопчика дали свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7.

Крім цього, з показань свідка ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_4 14.03.2005 року при підписанні угоди надав оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, дозвіл органу опіки та піклування, нотаріально посвідчені заяви матері неповнолітнього. Після підписання угоди з відповіді райвиконкому вона дізналася, що орган опіки та піклування не надавав згоду на відчуження квартири, належної неповнолітньому, у звязку з чим звернулася до правоохоронних органів.

Свідок ОСОБА_7 також показала, що підготовкою документів на продаж квартири, в тому числі дозволу органу опіки та піклування, займався особисто ОСОБА_4, всі документи він особисто надав нотаріусу при укладенні договору купівлі продажу.

Даними відповіді виконкому Дніпровської райради м. Херсона від 04.04.2005 року стверджено, що Дніпровським райвиконкомом м. Херсона не виносилося рішення про дозвіл на відчуження квартири №51, що у корпусі №4 будинку №38 по пр. 200 років Херсона в м. Херсоні (т. 10, а.с. 38).

З протоколів виїмок від 20.04.2005 року та від 10.10.2005 року встановлено, що у приватного нотаріуса ОСОБА_8 в присутності понятих вилучено рішення виконкому Дніпровської райради м. Херсона від 10.03.2005 року №092 про надання дозволу ОСОБА_4 посвідчити від імені неповнолітнього сина договір куплі - продажу квартири та заяви від імені ОСОБА_6 (т. 10, а.с. 131, 135, 191, 196-197), які оглянуті, визнані речовими доказами та приєднані до справи (т. 10, а.с. 132-134, 192-194).

За висновками почеркознавчої експертизи №576 від 17.05.2005 року та технічної експертизи документів №577 від 18.05.2005 року підпис від імені голови райради ОСОБА_10 на рішення виконкому Дніпровської райради м. Херсона від 10.03.2005 року №092 виконаний не ОСОБА_10, а іншою особою, зображення круглої печатки на цьому документі отримано струйно крапельним способом з застосуванням кольорового струйного принтера (т. 10, а.с. 155-156, 162-163).

Потерпілий ОСОБА_5 та свідок ОСОБА_6 показали, що документи на продаж квартири ОСОБА_5 не підписував, в день підписання договору купівлі продажу він перебував в м. Кривий Ріг, наміру продавати вказану квартиру не мав, ОСОБА_6 ніяких дозволів на продаж квартири не видавала.

Такі показання цих осіб обєктивно підтверджуються результатами експертних досліджень.

Так, висновками почеркознавчих експертизих №1291 від 26.10.2005 року, №1402 від 10.11.2005 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_5 в першому рядку розділу підпис з оборотної сторони договору куплі - продажу від 14.03.2005 року виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою, підпис від імені ОСОБА_5 з оборотної сторони договору №2249 від 14.03.2005 року про депозитний вклад виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою (т. 10, а.с. 202-206, 241-245).

Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи №1290 від 20.10.2005 року рукописні записи в заявах ВСА №357223 від 04.03.2005 року, ВСА №357224 від 04.03.2005 року в графі підпис виконані не ОСОБА_6, а іншою особою (т. 10, а.с. 219-224).

Крім того, показання потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 про місце перебування ОСОБА_5 в день підписання договору купівлі продажу підтверджуються даними відповідей Криворізької ЗОШ №21 (т. 11, а.с. 75-83).

Зазначене у сукупності дає підстави відкинути доводи підсудного щодо невизнання ним своєї вини у вчиненні інкримінованих йому дій та розцінити їх як обраний спосіб захисту і прагнення уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Відповідно до змісту зміненого прокурором в ході судового слідства обвинувачення, злочинні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

Суд вважає, що висновок прокурора про наявність в діях підсудного таких кваліфікуючих ознак, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб та великий розмір вчиненого злочину, не відповідають встановленим у справі обставинам.

Так, потерпілий ОСОБА_1, окрім наведених вище показань, дав показання про те, що в приміщенні нотаріальної контори в день підписання договору передав ОСОБА_4 залишок грошей у доларах США в рахунок вартості квартири, скільки саме пояснити не зміг, але показав, що загальна сума переданих ним останньому грошей за квартиру відповідно до укладеного договору купівлі продажу склала 12 600,0 доларів США, що на той час відповідно до курсу НБУ становило 67 410,0 грн..

Разом з цим, інших даних на підтвердження цих показів потерпілого у справі не встановлено і суд відповідно до вимог ст. 323 КПК України щодо необхідності оцінки доказів на підставі розгляду всіх обставин справи у сукупності не може прийняти їх до уваги та покласти в основу вироку.

Підсудний ОСОБА_4 на протязі як досудового слідства, так і судового розгляду, незмінно заперечував факт отримання від ОСОБА_1 будь яких інших грошей, крім тих, факт отримання яких він визнав в ході судового слідства.

Свідок ОСОБА_7, підтвердивши факт отримання ОСОБА_4 грошей за договором завдатку в тому розмірі, який він визнає, не змогла пояснити, за яку суму фактично була продана квартира, пославшись на те, що з дня цих подій минув тривалий проміжок часу. В її показаннях на досудовому слідстві ці дані не зафіксовані, у звязку з чим її показання не можуть бути використані для підтвердження показань потерпілого чи спростування показань підсудного з приводу зазначеного.

Свідок ОСОБА_8 показала, що їй нічого не відомо з приводу передачі грошей за договором купівлі - продажу окрім факту внесення грошей на депозитний рахунок в банк на імя ОСОБА_5 в сумі 8150,0 грн..

В основу кваліфікації дій підсудного за вказаною ознакою органом досудового слідства покладено дані вилученої у потерпілого ОСОБА_1 розписки (т. 10, а.с.248, 251). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що органом досудового слідства не встановлено особу, яка написала цю розписку, і, зокрема, не встановлено, що це зробив ОСОБА_4. За таких обставин та враховуючи положення ст. 62 Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та те, що усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що цей доказ обвинувачення не може бути використаний для висновку щодо доведеності вини підсудного.

Інших доказів на підтвердження наявності в діях підсудного такої кваліфікуючої ознаки, як великий розмір вчиненого ним злочину, не встановлено.

Також при вирішенні цього питання суд враховує положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, якою встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, та бере до уваги дані, які містяться в наявному в матеріалах справи рішенні Суворовського районного суду м. Херсона від 24.03.2006 року, залишеному без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 01.08.2006 року, яким визначено суму, за яку було продану спірну квартиру, - 8149,0 грн. і вирішено спір з цього приводу та стягнуто цю суму з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 (т. 11, а.с. 260-262).

Разом з цим у справі встановлено достатні дані, які дають підстави стверджувати, що в діях підсудного наявна така кваліфікуюча ознака, як завдання значної шкоди потерпілому, оскільки встановлений судом розмір спричиненої злочинними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_1 шкоди 18 850,0 грн. відповідно до примітки 1 до ст. 185 КК України на момент вчинення злочину є значним.

Висновок прокурора про те, що шахрайство ОСОБА_4 вчинив у групі осіб, не ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 26 КПК України співучастю у злочині є умисна спільна участь кількох субєктів злочину у вчиненні умисного злочину.

Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового слідства не встановлено як жодної особи, причетної до вчинення інкримінованого ОСОБА_4 злочину, так і вік цієї особи.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 не можуть бути кваліфіковані за цією ознакою, оскільки це буде суперечити вимогам кримінального закону і вона підлягає виключенню з обсягу предявленого йому обвинувачення.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

При обранні підсудному виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом віднесений до злочинів середньої тяжкості, особу підсудного, який має постійне місце проживання, за матеріалами справи фактично характеризується посередньо, зайнятий суспільно корисною працею, має на утриманні неповнолітню дитину та батьків похилого віку, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має, часткове визнання вини визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено і вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, який, на думку суду, є достатнім для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з цим, оскільки відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України з дня вчинення ним злочину на даний час минули строки давності, він підлягає звільненню від призначеного йому покарання.

Позов потерпілого ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково. З урахування того, що зазначеним вище рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24.03.2006 року зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто 8149,0 грн., то відповідно до ст. 1166 ЦК України зі ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди підлягає стягненню 10700,0 грн.. Вимоги про стягнення з підсудного шкоди у розмірі 130460 грн. з підстав, зазначених потерпілим у позовній заяві і доповненнях, задоволенню не підлягають. Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 18500,0 грн. за відсутності розрахунку і доказів, що правова допомога надавалася саме у вказаній кримінальній справі, задоволенню не підлягають. Вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди на думку суду можуть бути задоволені частково з урахуванням ступеню вини підсудного у заподіянні шкоди, характеру та тривалості моральних страждань у розмірі 5000 грн..

Відповідно до ст. 93 КПК України з засудженого підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст. 323, 324, 333-335 КПК України 1960 року, ст. 49 КК України, суд -

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним за ч. 2 ст. 190 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін підписка про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 10 700 (десять тисяч сімсот) грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - 5000 (пять тисяч) грн..

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області 1412,16 (одну тисячу чотириста дванадцять грн. 16 коп.) грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судових експертиз, а саме: 117,69 грн. експертизи №577 від 18.05.2005 року, 235,36 грн. експертизи №576 від 17.05.2005 року, 235,36 грн. експертизи №1291 від 26.10.2005 року, 588,39 грн. експертизи №1290 від 20.10.2005 року, 235,36 грн. експертизи №1402 від 10.11.2005 року.

Речові докази в справі:

- вилучені у ході обшуків та виїмок документи - зберігати при справі;

- наркотичний засіб канабіс - знищити.

На вирок може бути подана апеляція протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Головуючий:(підпис)

Згідно з оригіналом:

Головуючий: Н.В. Корольчук