Провадження №1-кп/639/147/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 р. Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0002219 внесене в ЄРДР 19 грудня 2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, з середньою освітою, заміжню, раніше судиму: 01 вересня 2015 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2015 р. ОСОБА_4 о 20.00 год. перебувала у приміщенні кафе Вітерець. Яке розташоване поблизу залізничної зупинки Липовий гай м. Харкова, де познайомилась з ОСОБА_5 , який під час зустрічі разом з нею розпивали алкогольні напої та надалі запропонував їй піти до його квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 на що та погодилась. Після цього, в той же вечір ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 , вирішила вчинити викрадення чужого майна, належного останньому, а саме заприміченої нею чоловічої сумки та речей, які знаходились в ній. ОСОБА_4 дочекавшись коли ОСОБА_5 засне, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу заволоділа сумкою, та речами які знаходились в ній, а саме : мобільним телефоном Самсунг, паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та грошовими коштами в сумі 120 грв. Після скоєного ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла, причинивши своїми діями ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 842 грв. та розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнала в повному обсязі та дала показання відповідно до наведеного вище. Обвинувачена вказала, що хотіла продати викрадене майно, а отримані гроші витратити на продукти харчування.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду не викликають сумнівів, так як вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, относимість, допустимість та достатність яких встановлена судом.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї провини, а також те, що вона не піддає сумніву фактичні обставини справи, а також правильність розуміння обвинуваченою зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності і істинності позиції останньої, а у зв`язку з цим, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дану справу в порядку ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої дослідженням матеріалів кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що їй відомо про порядок оскарження судового рішення у випадку визнання обставин справи. Положення та вимоги ст. 349 КПК України судом роз`яснено учасникам судового засідання.

Частиною 2 ст. 185 КК України передбачено кримінальну відповідальність за злочин, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні вивчені дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше судима, має постійне місце проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується, має неповнолітню дитину, відносно якої позбавлена батьківських прав.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та принципами законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, особу винної, відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження скоєння нею нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Речові докази повернути власнику.

Обов`язок по відшкодуванню судових витрат покласти на ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 378 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання роботи чи навчання.

Речові докази повернути власнику. Судові витрати у розмірі 306 грв. 90 коп. стягнути з ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК Україні до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1