АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/834/15 Справа № 693/1262/14-к Категорія: ч. 1 ст. 119 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6
з участю прокурораОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Жашківського району Черкаської області ОСОБА_9 на вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нагірна Жашківського району Черкаської області, проживаючий в АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, раніше не судимий,

виправданий за ч. 1 ст. 119 КК України в зв`язку з відсутністю в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

в с т а н о в и л а :
Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що він, 01.03.2014 року близько 15 год. в с. Побійна Жашківського району Черкаської області спільно із своєю матір`ю ОСОБА_11 та її співмешканцем ОСОБА_12 в будинку за місцем проживання останнього вживали спиртні напої. Між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_12 штовхнув ОСОБА_11 і вона впала на двері. Маючи намір припинити дії ОСОБА_12 та не маючи наміру на вбивство, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, взяв ОСОБА_12 за одяг, відвів в одну з кімнат будинку, де легковажно, не передбачаючи настання смерті останнього та суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді смерті ОСОБА_12 , хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи з необережності, кинув ОСОБА_12 на ліжко. При падінні ОСОБА_12 вдарився головою об стіну біля ліжка та втратив свідомість. Внаслідок такого удару ОСОБА_12 отримав згідно висновку судово-медичної експертизи № 129 від 22.03.2014 року тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму без ушкодження кісток черепа з забоєм головного мозку, лівосторонню субдуральну гематому, крововиливу під м`які мозкові оболонки, що в своєму перебігу ускладнились розвитком травматичного набряку головного мозку, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, від яких в ніч з 21 на ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 помер.

Суд першої інстанції виніс щодо ОСОБА_8 виправдувальний вирок, мотивуючи тим, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки відсутня об`єктивна сторона злочину.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор прокуратури Жашківського району ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати як незаконний та винесений з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним за ч. 1 ст. 119 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 років обмеження волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 03.03.2015 р. вказаний вирок Жашківського районного суду від 13.10.2014 р. відносно ОСОБА_8 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду Черкаської області, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подала касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.08.2015 р. касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 03.03.2015 р. щодо виправданого ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В поданих до суду змінах до апеляційної скарги, прокурор просить вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 13.10.2014 року відносно ОСОБА_8 скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

В обґрунтування вимог змін до апеляційної скарги, прокурор вказує, що суд, в порушення ч. 1 ст. 337 КПК України, провів судовий розгляд та постановив виправдувальний обвинувальний вирок відносно ОСОБА_8 , якому не висунуто обвинувачення. Крім того, як в ході досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, не було встановлено волевиявлення близьких родичів померлого ОСОБА_12 про залучення їх до участі у провадженні в якості потерпілих, чим в порушення вимоги ст. 55 КПК України їх позбавлено можливості реалізувати свої права, передбачені ст.. 56 КПК України.

Також, прокурор посилається на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 374 КПК України не надав належної оцінки зібраним доказам, побудував своє рішення про виправдання ОСОБА_8 на суперечливих та достатньо не перевірених доказах, взявши до уваги лише доводи сторони захисту, фактично не оцінивши докази обвинувачення та не навівши мотивів, з яких їх відкинуто.

Крім того, вказує, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 337 КПК України, суд, встановивши відсутність у обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, факт госпіталізації ОСОБА_12 та тривалість часу з моменту отримання травми до настання смерті потерпілого, мав прийти до висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 , а не про його виправдання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора , який підтримав змінену апеляцію прокурора в кримінальному провадженні, просив її задовільнити; думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечив проти задоволення зміненої апеляційної скарги прокурора; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора в зміненій редакції підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно вимог кримінального процесуального законодавства України, послідовне і неухильне додержання на всіх стадіях кримінального судочинства норм кримінального процесуального законодавства України, якими передбачені права потерпілих від злочинів, є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст. 55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що як в ході досудового розслідування, так і в суді першої інстанції, не було встановлено волевиявлення близьких родичів потерпілого ОСОБА_12 , щодо залучення їх до участі у провадженні в якості потерпілих. Проте, дані про вказаних осіб наявні в матеріалах кримінального провадження.

В порушення норм ч.1, ч.6 , ч.7 ст. 55 КПК України близьких родичів померлого позбавлено можливості реалізувати свої права, передбаченні ст. 56 КПК України, ст. 55 Конституції України в зв`язку з чим виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 не можна визнати законним, обґрунтованим та вмотивованим .

Виходячи зі змісту п.5 ч.2 ст. 412 КПК України здійснення судового провадження за відсутності потерпілого, належними чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім того, обвинувальний акт як важливий процесуальний документ досудового розслідування оформляє його результати, в ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.

За положеннями п.5 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинно бути викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим, оскільки відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а не щодо підозрюваної особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 вказаним вимогам не відповідає, оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення, а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, вказівку на підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та правову кваліфікацію його дій. Залишивши поза увагою відсутність висунутого обвинувачення щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції ухвалив виправдувальний вирок, чим порушив вимоги положень ст.370 КПК України.

Крім того, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що : вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а також при встановленні підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.1 та 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Структура мотивувальної частини виправдувального вироку регламентована п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України: в мотивувальній частині виправдувального вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. У виправдувальному вироку не повинен залишатися недослідженим жоден доказ, на якому ґрунтувалось обвинувачення.

Також у мотивувальній частині виправдувального вироку має бути чітко викладено, за якою з підстав суд вважає за необхідне виправдати обвинуваченого.

Суд першої інстанції, при постановленні вироку, цих вимог КПК України не дотримався.

Так, суд першої інстанції не мотивував своє рішення про виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 за інкримінованим йому злочином, не вказав підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а обмежився переліком доказів, викладених у обвинувальному акті, не надавши оцінку кожному доказу, та не мотивувавши - чому він відкидає ці докази.

Суд при винесенні вироку врахував лише змінені показання самого обвинуваченого ОСОБА_8 та змінені показання свідка ОСОБА_11 , яка є його рідною матір`ю, яка була допитана в суді першої інстанції з порушенням вимог ст. 346 КПК України.

Щодо показань свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , навівши їх зміст у вироку, суд не дав їм будь-якої оцінки як окремо, так і в сукупності, не проаналізував їх з точки зору доведення вини чи невинуватості обвинуваченого.

Суд не проаналізував дані протоколів слідчих експериментів за участю підозрюваного ОСОБА_8 від 28 червня 2014 року та за участю свідка ОСОБА_11 від 28 червня 2014 року, у яких зафіксовано їх показання щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 потерпілому.

Таким чином, суд не тільки не вказав підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а ще й не оцінив ці докази, не дав їм аналіз, щоб об`єктивно прийти до висновку - чому він відкидає ці докази.

Відповідно до вимог ч.3, ч.4 ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 УПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

З наведеного випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Вказані норми вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції при винесені виправдувального вироку були порушені.

Наведені висновки суду першої інстанції є суперечливими і не можуть бути усунуті в судовому засіданні апеляційного суду.

Відповідно до ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

За таких обставин, вирок підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження, оскільки судом допущені грубі порушення вимог кримінального процесуального закону.

В ході нового судового розгляду суду необхідно суворо дотримуватися вимог КПК України, ретельно перевірити зібрані у справі докази, доводи апеляційної скарги, дати належну оцінку всім доказам та постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись, ст. 404, ст..405, ч.1 п. 6 ст. 407, ст.412, ст. 415, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити.

Вирок Жашківського районного суду Черкаської області від 13.10.2014 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Головуючий :

Судді :