Справа № 495/5633/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яструбинове, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює за наймом, в силу ст. 89 КК України значиться таким, що не має судимості, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

22.04.2015 року приблизно о 16.00 годині, точний час встановити не представилось можливим обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 на ґрунті неприязних стосунків, діючи з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 декілька ударів кулаком правої руки в область лівої щоки та в область лівої частини носа. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 111 від 28.04.2015 року встановлено, що наявні тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 відповідно до п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, допитом потерпілого ОСОБА_7 , дослідженням доказів щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом потерпілого, дослідженням доказів щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 та дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 22.04.2015 року він займався ремонтними роботами квартири АДРЕСА_3 спільно із вдома підсобними робочими. 21.04.2015 року він домовився з потерпілим що останній буде також виконувати ремонтні роботи на цій квартирі. 22.04.2015 року потерпілий приступив до роботи ще з двома чоловіками, а він пішов на інший об`єкт. Через деякий час він повернувся до квартири де працював потерпілий та одразу приступив до виконання ремонтних робіт, але виявив, що були відсутні будівельні матеріали (розетки, автомати та інше…). Він подивився в куртці потерпілого, що знаходилась в цій кімнаті та побачив той матеріал, що він шукав. Після чого він вдарив потерпілого в область обличчя два рази кулаком правої руки. Після сварки потерпілий так і не зізнався, чому в його куртці були деякі будівельні матеріали. Цивільний позов потерпілого визнає в тій сумі, яка буде доведена судом. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати, оскільки на його утриманні мається двоє малолітніх дітей 2005 року народження та 2009 року народження та він згоден в добровільному порядку відшкодувати спричинену завдану шкоду.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив наступне. 21.04.2015 року він домовився з обвинуваченим ОСОБА_3 про виконання будівельних робіт на об`єкті, який виконував обвинувачений. 22.04.2015 року він приступив до роботи, обвинувачений постійно відлучався на інші об`єкти. Через деякий час в його куртці були знайдені будівельні матеріали, але чому вони опинились у його куртці він не знає. Після чого обвинувачений наніс йому кілька ударів в обличчя, коли він сидів на стільці. Від ударів з носу текла кров, коли він покидав приміщення квартири то впав на другому поверсі. Він витратив на лікування відповідно до чеків грошових коштів на суму 413,50 грн. Просив стягнути з обвинуваченого суму майнової шкоди 413,50 грн. та компенсацію моральної шкоди на суму 500 грн., яку обґрунтовує тим, що коли він знаходився в лікарні, його дружина займалась вихованням їхніх шістьох дітей. Від задоволення іншої частини позовних вимог відмовився. Просив обвинуваченому призначити не суворе покарання.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 125 ч.1 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику за місцем проживання, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в силу ст. 89 КК України значиться таким, що не має судимості, має постійне місце проживання та реєстрації, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, зобов`язався добровільно відшкодувати потерпілому спричинену матеріальну та моральну шкоду, потерпілий просив призначити не суворе покарання (а.с. 29-39).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді штрафу.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого майнову шкоду на суму 413,50 грн., а також стягнути компенсацію моральної шкоди на суму 500 грн., а всього стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 913,50 грн., в задоволенні інших позовних вимог суд вважає відмовити у зв`язку із відмовою потерпілого від позову (а.с. 11).

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України і на підставі санкції даної статті призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого майнову шкоду на суму 413,50 грн., а також компенсацію моральної шкоди на суму 500 грн., а всього стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 913,50 грн., в задоволенні інших позовних вимог відмовити (а.с. 11).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ