АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/89/16 Справа № 186/47/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючого неповнолітню дитину, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 09.02.2011 року вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 27.04.2015 року по відбуттю строку покарання,

на ухвалу слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14.01.2016 року у кримінальному провадженні №0000764 від 02 листопада 2015 року, якою було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
в присутності:

підозрюваного ОСОБА_7 ,
в режимі

дистанційного провадження:

за участю захисника адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою було задоволено клопотання слідчого СВ Першотравеньского відділу поліції Першотравенського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000764 від 02.11.2015 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.

Строк дії запобіжного заходу ухвалою визначено з 18:45 год. 12.01.2016 року до 18:45 год. 11.03.2016 року.

При внесенні вказаної ухвали суд виходив з того, що наявні ризики передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що проти ОСОБА_7 обґрунтована підозра у вчиненні ним злочинів передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 186 КК України та те, що в Першотравенському міському суді Дніпропетровської області розглядаються ще 2 кримінальних провадження, внесених до ЄРДР за № 0000616 та № 0000672 за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст.185 КК України, на які ОСОБА_7 не приходив і щодо нього було застосовано примусовий привід, виконати який співробітники міліції не змогли, і таким чином ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, і що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в яких просить скасувати рішення суду першої інстанції, обрати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, що ОСОБА_7 12.01.2016 року о 18 годині 45 хвилин був затриманий о 22 годині 53 хвилин по кримінальному провадженню №0000764, від 02 листопада 2015 року, було вручене повідомлення про підозру.

14 січня 2016 року слідчим суддею Першотравенського міського суду Дніпропетровської області було винесено Ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає, що на час затримання ОСОБА_7 на 18 годину 45 хвилин 12.01.2016 року, підстава передбачена п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України була відсутня, оскільки злочин у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 0000764, був вчинений 02.11.2015 року, що виключає можливість висновку про те, що його підзахисний «щойно вчинив злочин», разом з цим зазначає, що перелік підстав затримання особи без ухвали слідчого судді, передбачений ч. 1 ст. 208 КПК України, є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Проте захисник не погодився з такими висновками суду та вважає їх помилковими, в обґрунтування чого зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 186 КК України, та підтверджує, що його підзахисний цього і не заперечує, а навпаки визнає, що саме він їх скоїв, на підставі чого захисник стверджує, що у його підзахисного немає підстав переховуватись від органів досудового слідства та суду, до того ж зазначає, що знаходячись на свободі його підзахисний ОСОБА_7 має намір допомогти слідчим поліції скоріше завершити розслідування цих кримінальних проваджень.

Захисник вважає неправильним висновок суду першої інстанції про те, що його підзахисний має намір ухилятися від органів досудового слідства та суду.

Також захисник зазначає, що запобігання вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень, фактично гарантує особа, яка має намір взяти на поруки його підзахисного, а саме ОСОБА_9 , яка має тривале, постійне місце роботи, має постійне місце проживання, що вона і підтвердила своїм клопотанням, де чітко зазначила, що вона забезпечить його явку за першою вимогою органу досудового розслідування або суду, а також, що він не вчинить іншого кримінального порушення. Також, вважає що треба взяти до уваги, що у ОСОБА_7 дуже хвора мати, яка потребує догляду та допомоги, яку надавав їй ОСОБА_7 знаходячись на свободі.

Також апелянт посилається на практику Європейського суду з прав людини, вказуючи про те, що в усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

В апеляційній скарзі просить застосувати до підзахисного запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника, який, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив обрати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, думку підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, та думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення є законним, а вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційним переглядом встановлено, що 02.11.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000764 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України.
Слідчий СВ Першотравеньского відділу поліції Першотравенського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вивчив матеріали кримінального провадження, дослідив відповідні документи, вислухав думку учасників процесу.
Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що підозру ОСОБА_7 обґрунтовано зібраними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , який дав пояснення щодо обставин, за яких ОСОБА_7 скоїв злочин відносно нього, протоколом огляду мобільного телефону від 18.11.2015 року, постановою від 18.11.2015 року про долучення до матеріалів провадження речових доказів, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_12 , яка дала свідчення щодо обставин вчинення щодо неї хлопцем на ім`я ОСОБА_13 злочину 01.12.2015 року, протоколом огляду мобільного телефону від 02.12.2015 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.01.2016 року та копією фото таблиці до нього, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_12 впізнала особу під №4, як хлопця на ім`я ОСОБА_13 , який заволодів її мобільним телефоном 01.12.2015 року.

Як видно з ухвали, судом було враховано, що відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого та невеликої тяжкості кримінального правопорушення. Також суд взяв до уваги і дані про особу ОСОБА_7 , який, маючи непогашену судимість, вчинив вказані вище аналогічні злочини, офіційно ніде не працює, не має постійних джерел прибутку, не зайнятий суспільно корисною діяльністю. Було суду відомо і дані щодо сімейного стану підозрюваного, і те, що у нього є хвора мати, яка отримує пенсію та не перебуває у нього на утриманні. Тобто судом було враховано ті дані та обставини, на які є посилання в апеляції адвоката.
Відповідно до рапортів працівників поліції, неможливо виконати ухвалу про привід ОСОБА_7 по кримінальних провадженнях №0000616 та №0000672 за ч. 2 ст. 190 та ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України відносно нього, які перебувають в провадженні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області, у зв`язку із його відсутністю за місцем мешкання, а також в яких зазначено, що мати ОСОБА_7 не знає де перебуває її син і що він на протязі 2 тижнів не з`являвся до неї.
Отже суд, на підставі викладеного, визнав наявними ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, в зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням тяжкості інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, наявності непогашеної судимості, та вказаних вище ризиків, суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника, в тому що його підзахисний був неправомірно затриманий в порядку ст. 208 КПК України, оскільки з матеріалів провадження та апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_7 визнав свою провину в інкримінованих йому діяннях, вчинених 18.11.2015 року та 01.12.2015 року, був впізнаний потерпілою 12.01.2016 року і лише після цього був затриманий у встановленому порядку.
Твердження захисника щодо невідповідності висновків суду про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є не обґрунтованими, оскільки спростовуються доказами та відомостями про особу ОСОБА_7 , дослідженими під час розгляду клопотання судом першої інстанції.
Колегія суддів не може не погодитись з доводами апеляційної скарги щодо суперечливих відомостей, що містять рапорти інспекторів поліції, складені за результатами виконання приводу ОСОБА_7 , проте, суть відомостей має бути врахована, оскільки факт відсутності за місцем мешкання підтвердив як ОСОБА_7 так і його захисник, які повідомили, що дійсно ОСОБА_7 виїжджав за межі міста на два тижні щоб відвідати сина в іншій області.
Посилання захисника на практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів, в даному випадку, вважає недоречними, оскільки в зазначених адвокатом рішеннях мова йде про недопустимість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, коли це обґрунтовано лише тяжкістю вчиненого діяння, а у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 існують об`єктивні відомості, а також безпосередньо факти ухилення від явок до суду, та можливістю скоєння інших злочинів.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і колегія не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_7 будь якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали суду - не вбачається.

Отже вказана ухвала є законною, обґрунтованою і такою що не підлягає скасуванню, а тому в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14.01.2016 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..