АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1849/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 639/6918/15-К
Категорія: ЗУ «Про амністію у 2014 році»
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно ухвали, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році» - відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу та застосувати до нього амністію. Обґрунтовуючи своє апеляційне прохання апелянт посилається на те, що має мати, 1944 року народження, яка знаходиться в тяжкому стані та потребує в постійного догляду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив застосувати до нього закон про амністію, пояснення прокурора щодо законності та обґрунтованості ухвали суду, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно висновків, що містяться в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2014 році» з того мотиву, що згідно пункту «в» ч.1 ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія до ОСОБА_7 не може бути застосована.

Дійсно, як вбачається із копій судових рішень, що містяться у матеріалах особової справи, ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів: 13.04.2005 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.185, 307 ч.2, 309 ч.2, 69, 70,71 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 10.11.2005 року вироком Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, 71 КК України до 4 років позбавлення волі; 19.09.2008 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ст.309 ч.2, 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 28.12.2010 року вироком Дзержинського районного суду м.Харкова за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі; 24.07.2013 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.2 ст.307 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29.10.2013 року вирок Харківського районного суду Харківської області від 24.07.2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд; 14.10.2014 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.2 ст.307 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015 року вирок Харківського районного суду Харківської області від 14.10.2014 року змінено, виключено з вступної частини визначення місця реєстрації ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , вважати адресою реєстрації: АДРЕСА_2 , в іншій частині вирок залишено без змін. Вирок набрав законної сили 10.02.2015 року. Початок відбування строку покарання рахується з26.03.2012 року.
Таким чином, оскільки ОСОБА_7 має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, то, відповідно до пункту «в» ч.1 ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», ця підстава є обмеженням щодо застосування до нього амністії, в тому числі і статті 6 цього Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні доводи ОСОБА_7 стосовно однобічності судового розгляду в суді першої інстанції мають суб`єктивний характер, а доводи щодо необхідності та можливості застосування до нього амністії, тобто статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» - є безпідставними, оскільки не мають правового значення, з урахуванням вказаних обмежень, передбачених законом.

Інші обставини, на які посилається засуджений в своїй апеляційній скарзі, не мають правового значення для вирішення порушеного питання, оскільки не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не надають підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за амністією, з урахуванням встановлених обмежень у чинному законодавстві України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування постановленої ухвали, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії мотивованої ухвали.

Судді:

_______________ _______________ _______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4