УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого ОСОБА_5
суддів ОСОБА_6., ОСОБА_7,
розглянувши у судовому засіданні 17 лютого 2016 року в м. Києві заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень Верховним Судом України щодо нього,

в с т а н о в и л а:

у заяві ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 2 серпня 2007 року, яким його визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, ухвали Апеляційного суду Харківської області від 4 жовтня 2007 року та просить виправдати його за вчинення зазначеного злочину, а кримінальну справу стосовно нього закрити.

Крім того, заявник у доповненні до заяви просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відмову у відкритті касаційного провадження як таку, що перешкоджає провадженню у справі, однак ним не долучено зазначене рішення та не зазначено дату його постановлення.

На обґрунтування заяви, ОСОБА_4 посилається на те, що рішенням Європейського суду з прав людини (далі - Суд) стосовно нього установлено незаконність постановлених судових рішень за обвинуваченням його у вчиненні службового підроблення та долучив до заяви автентичний переклад рішення Суду у справі «Віктор Миколайович Пасічник проти України та 3 інші заяви» від 17 вересня 2014 року (заява №48791/06).

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, викладені в заяві, дослідивши рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Згідно із статтею 44 Конвенції остаточним рішенням є рішення Великої палати.

Процедура дружнього врегулювання визначена статтею 39 Конвенції (у редакції Протоколу до Конвенції від 13 травня 2004 року № 14). Так, згідно з частинами 3 та 4 вказаної статті у разі досягнення дружнього врегулювання Суд вилучає справу з реєстру, прийнявши рішення, яке містить лише стислий виклад фактів і досягнутого вирішення та передає його Комітетові Міністрів, який здійснює нагляд за виконанням умов дружнього врегулювання, викладених у рішенні.

Рішенням П'ятої секції Суду від 17 вересня 2014 року в справі «Віктор Миколайович Пасічник проти України та 3 інші заяви» вирішено об'єднати заяви громадян України, у тому числі й заяву ОСОБА_4, та вилучити їх із реєстру справ з підстав підписання сторонами декларації про дружнє врегулювання скарг заявників, пов'язаних із надмірною тривалістю кримінального провадження у їх справах. За умовами цих декларацій, заявники погодилися відмовитися від будь-яких подальших скарг проти України, які стосуються фактів, викладених у їхніх заявах, в обмін на зобов'язання Уряду виплатити заявникам суми, які є відшкодуванням будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат. Сплата цих сум становить остаточне вирішення справи.

Враховуючи викладене, а також те, що вказане рішення про вилучення скарг з реєстру справ із підстав підписання сторонами декларації про дружнє врегулювання скарг не приймалося палатою або Великою палатою Суду та не є рішенням по суті, яким констатовано порушення Конвенції, воно не є остаточним.

Отже, рішення Суду від 17 вересня 2014 року в справі «Віктор Миколайович Пасічник проти України та 3 інші заяви» про вилучення скарг з реєстру справ відповідно до ст. 39 Конвенції не містить приписів про те, що стосовно заявника встановлено порушення положень Конвенції із зазначенням меж цих порушень.

За таких обставин колегія суддів вважає, що подана засудженим заява про перегляд постановлених стосовно нього судових рішень є необґрунтованою і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 445, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд судових рішень щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5ОСОБА_6ОСОБА_7