Справа № 190/1626/15-к
Провадження №1-кп/190/140/15
ЄРДР №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001102 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, вдівця, маючого на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився с. Богородицьке Добринського району Ліпецької області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, фактично проживаючого без реєстрації в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

в с т а н о в и в:

22.09.2015 р. приблизно о 08.30 год. ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , перебуваючи на АДРЕСА_1 , попередньо маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, скористались тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, діючи за попередньою змовою групою осіб, проникли на територію садиби по АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_7 , де з-під навісу біля сараю викрали секцію металевої огорожі розміром 1,7х2 метри вартістю 618 гривень. З викраденим з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 618 гривень.

Обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 185 ч. 3 КК України, кожен окремо визнали повністю і скористалися правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, п. 4 ч. 3 ст. 42 КПК України, відмовившись від пояснень з приводу обвинувачення. При цьому, обвинувачені у вчиненому щиро каються, просили у потерпілої вибачення і запевнили суд, що у подальшому не вчинятимуть нові злочини.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що протягом досудового розслідування ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відшкодували повністю їй спричинені збитки, тому претензій до обвинувачених не висловила.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При вказаних обставинах суд вважає, що винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, а їх дії вірно кваліфіковані за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 і ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, на військовому обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яких виховує один, адже дружина ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, на військовому обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, а стосовно ОСОБА_5 ще й перебування на його утриманні і вихованні неповнолітніх дітей. Обставин, які згідно ст. 67 цього Кодексу обтяжували б їх покарання, суд не встановив.

Враховуючи зазначені обставини суд вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слід обрати покарання у виді позбавлення волі, однак, враховуючи правову позицію прокурора і потерпілої щодо застосування міри покарання, не пов`язаної з позбавленням волі, те, що обвинувачені мають постійне місце проживання і висловлюють наміри щодо працевлаштування і виправлення своєї поведінки, раніше не судимі, ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітніх дітей, дійшов висновку про можливість їх виправлення без призначення реального покарання, що буде необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Вирішуючи долю речових доказів суд вважає доцільним речові докази згідно постанови слідчого СВ П`ятихатського РВ ГУМВС України від 23.09.2015 р. у вигляді секції металевих воріт розміром 1,7 х 2 метри, яка передана під розписку ОСОБА_7 , залишити потерпілій як її власнику.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 і ОСОБА_6 визнати винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити покарання 3 роки позбавлення волі кожному.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 п.п. 3, 4 КК України від призначеного покарання ОСОБА_5 і ОСОБА_6 звільнити з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки кожному, поклавши на них обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в ці органи.

Речові докази: секцію металевих воріт розміром 1,7 х 2 метри залишити потерпілій ОСОБА_7 ..

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1