справа № 488/1672/14-к
провадження № 1-кп/488/10/15
В И Р О К
23.09.2015 року
Корабельний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-19.12.2014 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 185 ч.2, 277 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.06.2015 року випробування скасовано, ОСОБА_5 направлено відбувати покарання,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 ст. 27 ч.5 КК України,-
04.08.2013 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , керуючись злочинним наміром, направленим на вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вступили між собою у злочинну змову. Реалізуючи попередню домовленість про вчинення розбійного нападу, 05.08.2013 року близько 11-00 год. обвинувачені на автомобілі ВАЗ2107, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 прибули на вулицю Металургів в Корабельному районі міста Миколаєва, де в подальшому, попередньо домовившись про зустріч із потерпілими, розподіливши між собою злочині ролі під час вчинення розбійного нападу, стали чекати появи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В процесі очікування ОСОБА_5 дізнався про злочинний намір ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і відмовився приймати участь у незаконних діях вказаних осіб а також надавати їм пособництво, проте залишити транспортний засіб не наважився, оскільки хвилювався за його збереження та побоювався реакції останніх, натомість пересів на пасажирське сидіння. Приблизно о 14-00 год. обвинувачені, побачивши рух потерпілих на автомобілі ВАЗ2101 по вулиці Металургів, з метою реалізації раніше досягнутої злочинної домовленості, на автомобілі ВАЗ2107 під керуванням ОСОБА_9 , шляхом створення штучної аварійної ситуації змусили потерпілих зупинити автомобіль ВАЗ2101 під керуванням ОСОБА_8 , в якому, окрім останнього, перебувала потерпіла ОСОБА_7 . Після зупинки зазначеного транспортного засобу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , діючи згідно раніше досягнутої домовленості, вибігли з автомобіля ВАЗ2107 та попрямували до автомобіля потерпілих, при цьому ОСОБА_11 з метою припинення можливого руху потерпілих на автомобілі пробив переднє право колесо автомобіля, ОСОБА_9 , зупинившись направив в бік ОСОБА_8 раніше заготовлену пневматичну гвинтівку, яку взяв за місцем свого мешкання, а ОСОБА_10 дерев`яною битою почав бити вікна автомобіля потерпілих. В подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, заволоділи майном належним потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 5.400 грн. та майном потерпілого ОСОБА_8 на загальну суму 1.200 грн. Залишаючи місце злочину, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 наказали ОСОБА_5 пересісти за кермо і на автомобілі під керуванням останнього зникли з місця події. Викраденим майном ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розпорядились на власний розсуд.
Викладені обставини підтверджуються наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.10.2014 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , що набрав законної сили, будучи скасованим лише в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, в іншій частині залишений без змін, яким встановлені обставини вчинення злочину зазначеними особами і згідно якому ОСОБА_5 був за кермом автомобіля ВАЗ2107, державний номер НОМЕР_1 тільки під час прямування до місця вчинення злочину і під час залишення місця злочину, а під час зупинки автомобіля ВАЗ2101 шляхом створення штучної аварійної обстановки, за кермом перебував ОСОБА_9 .

Показаннями ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що 04.08.2013 року він зустрівся з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з якими у нього були приятельські стосунки, а також ОСОБА_11 , якого він раніше не знав. Вказані особи попросили його надати автомобіль, що перебував у його користуванні, для перевезення речей 05.08.2013 року, на що ОСОБА_5 погодився. 05.08.2013 року він на автомобілі ВАЗ2107, державний номер НОМЕР_1 , забрав ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вони прибули на вулицю Металургів в Корабельному районі міста Миколаєва і стали когось очікувати. Через деякий час, незадовго до нападу, ОСОБА_5 дізнався про істинний намір ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , після чого відмовився приймати участь у незаконних діях, але автомобіль не залишив, оскільки опасався за його збереження і побоювався реакції останніх, натомість пересів на пасажирське сидіння. В розбійному нападі участі не приймав, проте коли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 поверталися до його автомобіля після вчинення нападу, вони наказали йому пересісти за кермо, що він і зробив, оскільки опасався за своє життя. Вони залишили місце злочину на автомобілі, після чого залишили автомобіль. В якусь мить, коли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 були зайняті розбійним нападом, обвинувачений мав можливість втекти, але розумів, що його знайдуть і покарають, крім того хвилювався за автомобіль. До правоохоронних органів не звертався, оскільки був наляканий. Ніякої винагороди за свої дії обвинувачений не отримував і такої домовленості не було.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що 05.08.2013 року він зустрів свою знайому ОСОБА_7 , яка попросила його підвезти. Вони поїхали на вулицю Металургів в м. Миколаєві і зупинилися біля магазину «24 години», оскільки автомобіль нападників позбавив їх можливості продовжувати рух. Нападників було троє, вони побили його автомобіль. Один із нападників пробив колесо, другий направив на нього гвинтівку, потерпілий пригнувся і більше нічого не бачив. Із його автомобіля забрали куртку, ковдру, подушку. У ОСОБА_7 також забрали якісь речі. Нападники були в масках, обличчя потерпілий не бачив. Хто сідав на місце водія в автомобілі нападників, коли той залишав місце пригоди, ОСОБА_8 не бачив.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 05.08.2013 року на вул. Металургів в м. Миколаєві вона знаходилась в автомобілі ВАЗ2101 під керуванням ОСОБА_8 і на них було скоєно розбійний напад. Нападники були на автомобілі, який перекрив їм дорогу, обличчя нападників не бачила. Нападників було троє і одна особа знаходилась в автомобілі, що перегородив дорогу. Хто з нападників на які місця в автомобілі сідав після нападу вона не бачила, але на місце водія ніхто не сідав. ОСОБА_5 серед нападників не бачила. Ніяких претензій до обвинуваченого не має.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що 05.08.2013 року він знаходився біля магазину «24 години» по вул. Металургів в м. Миколаєві. Бачив автомобіль з розбитими вікнами і пробитим колесом, з якого невідома особа витягнула якийсь згорток, були ще декілька осіб, у одного з них в руках був предмет, схожий на рушницю, у іншого бейсбольна бита. Всі вони поїхали на автомобілі. Чи був хтось в тому автомобілі, окрім зазначених осіб, свідок не бачив. ОСОБА_5 на місці пригоди він також не бачив. Хто на які місця сідав в автомобіль, не бачив.

Показаннями свідка ОСОБА_13 - вітчима обвинуваченого, який в судовому засіданні пояснив, що на початку серпня 2013 року ОСОБА_5 попросив у нього автомобіль, аби допомогти приятелю перевезти речі. В той же день ОСОБА_5 зателефонував свідку, приблизно о 15-00 год., і повідомив, що потрапив у неприємну ситуацію. Наступного дня ОСОБА_5 повернувся додому і повідомив, що автомобіль залишив біля магазину «Єсенін» в Корабельному районі м. Миколаєва. Пізніше свідок дізнався від працівників міліції про те, що насправді сталося.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 є його приятелем. 04.08.2013 року свідок попросив ОСОБА_5 відвезти його в Корабельний район м. Миколаєва. Наступного дня ОСОБА_5 забрав ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і вони поїхали на зупинку громадського транспорту «Універсам» в Корабельний район м. Миколаєва. Пісьменний не знав істинного наміру поїздки і не чув телефонних розмов з потерпілою ОСОБА_7 , а коли дізнався, відмовився приймати участь у нападі і будь-яким чином допомагати, пересів на пасажирське сидіння. Дізнався він майже перед нападом. За кермо сів ОСОБА_9 . Коли з`явилися потерпілі, ОСОБА_9 перекрив їм шлях. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 приймали участь у нападі, ОСОБА_5 сидів в автомобілі. Хто був за кермом після нападу свідок не пам`ятає. Автомобіль, на якому приїхали нападники, був залишений на Об`їзній дорозі м. Миколаєва. ОСОБА_5 ніякої винагороди не отримував.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 05.08.2013 року він з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скоїв розбійний напад. Вранці ОСОБА_5 заїхав на автомобілі ВАЗ за ним, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і вони поїхали на вул. Металургів м. Миколаєва. В телефонному режимі домовилися із ОСОБА_14 про зустріч. Коли ОСОБА_5 дізнався про розбійний напад, він відмовився приймати у ньому будь-яку участь і пересів на пасажирське сидіння, а ОСОБА_9 сів за кермо. Десь о 12-00 приїхала ОСОБА_7 із ОСОБА_8 на автомобілі ВАЗ2101. ОСОБА_9 підрізав автомобіль, на якому прибули потерпілі. ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вийшли з машини і здійснили розбійний напад. ОСОБА_5 сидів в автомобілі на пасажирському сидінні. Після нападу ОСОБА_9 наказав ОСОБА_5 сідати за кермо, що той і зробив, вони поїхали. Автомобіль залишили, оскільки хтось міг бачити його номерний знак.

Аналіз зазначених доказів, які суд вважає належними, допустимими і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що своїми діями ОСОБА_5 , за кваліфікуючими ознаками - заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, скоїв злочин, передбачений ст. 396 ч.1 КК України.

Прокурором ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 ст. 27 ч.5 КК України за кваліфікуючими ознаками пособництво, шляхом надання засобів для сприяння вчиненню нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозами застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб при наступних обставинах.

04.08.2013 року, будучи заздалегідь обізнаним про злочинний намір ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , спрямований на вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , ОСОБА_5 вступив з ними у злочинну змову і досяг домовленості про надання їм транспортного засобу ВАЗ2107, державний номер НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні, з метою досягнення злочинної мети. Згідно домовленості, ОСОБА_5 повинен був доставити на вказаному автомобілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на місце скоєння злочину та сприяти зникненню з місця. 05.08.2013 року, близько 11-00 год., ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на зазначеному автомобілі під керуванням ОСОБА_5 прибули на вул. Металургів в м. Миколаєві і стали очікувати появи потерпілих. Під час очікування, в присутності ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розподілили між собою ролі у вчиненні розбійного нападу. О 14-00 год., побачивши потерпілих, що рухались на автомобілі ВАЗ2101, шляхом створення штучної аварійної обстановки, змусили потерпілих зупинитися. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи згідно досягнутої домовленості, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, вибігли з автомобіля ВАЗ2107, в якому залишився ОСОБА_5 , та направились до автомобіля потерпілих. ОСОБА_11 , з метою недопущення можливого руху потерпілих на автомобілі, пробив переднє праве колесо, ОСОБА_9 , направив в бік ОСОБА_8 пневматичну гвинтівку, заготовлену раніше, ОСОБА_10 дерев`яною битою почав бити вікна автомобіля потерпілих. В подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я, заволоділи належним потерпілим майном, спричинивши ОСОБА_7 матеріальні збитки на суму 5400 грн., а ОСОБА_8 на суму 1200 грн. На автомобілі ВАЗ2107, за кермом якого перебував ОСОБА_5 , вказані особи зникли з місця злочину.

ОСОБА_5 свою вину не визнав, надав показання, які викладені вище.

На підтвердження вини ОСОБА_5 прокурор послався на наступні докази.

Витяг з ЄРДР з якого вбачається, що 29.10.2013 року до ЧЧ Корабельного РВ ММУ УМВС України надійшов рапорт про те, що ОСОБА_5 , будучи обізнаним про вчинення розбійного нападу 05.08.2013 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та особою на ім`я ОСОБА_15 , надав останнім транспортний засіб для вчинення нападу, сприяв їм у зникненні з місця злочину, а також сам рапорт.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.08.2013 року, з якого вбачається, що 05.08.2013 року близько 14-00 год. невстановлені особи, на вул. Металургів в м. Миколаєві, застосовуючи насильство, скоїли розбійний напад на ОСОБА_8 .

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.08.2013 року, з якого вбачається, що 05.08.2013 року близько 14-00 год. невстановлені особи, на вул. Металургів в м. Миколаєві, застосовуючи насильство, скоїли розбійний напад на ОСОБА_7 .

Протокол огляду місця події від 05.08.2013 року, в якому зазначена адреса вчинення злочину та його наслідки, а також міститься запис про вилучення 36 слідів папілярних узорів, 3 слідів перчаток, 4 медичних шприців, колеса з покришкою.

Протокол огляду місця події від 06.08.2013 року (місце знаходження автомобіля ВАЗ2107), з якого вбачаються адреса, спосіб розташування автомобіля на місцевості, а також є записи про вилучення предметів: слідів папілярних узорів (8 штук), фрагментів скла, а також самого автомобіля.

Висновок експерта №165 від 15.10.2013 року згідно якому, на таблиці до протоколу огляду місця події від 06.08.2013 року містяться вісім слідів папілярних узорів пальців рук з яких чотири придатні до ідентифікації, а чотири ні. Три сліди папілярних узорів, із числа придатних до ідентифікації, залишені ОСОБА_11 . Один слід залишений не ОСОБА_10 , не ОСОБА_9 , не ОСОБА_11 , а іншою особою.

Протокол обшуку від 15.08.2013 року за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_10 , згідно якому під час обшуку виявлено та вилучено 4 сім-карти, карту пам`яті, згорток з речовиною рослинного походження, документи на ім`я осіб, що не мають відношення до даного провадження, ніж складний, шило з дерев`яною ручкою, скляну пляшку, телефон «Самсунг» ІМЕЙ: НОМЕР_2 .

Висновок експерта №160 від 27.09.2013 року, згідно якому на поверхні шини колеса автомобіля, вилученого під час огляду місця події 05.08.2013 року, наявне механічне пошкодження, яке непридатне для встановлення знаряддя, що його залишило.

Протокол обшуку від 15.08.2013 року за адресою: АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_9 , згідно якому під час обшуку виявлено та вилучено пневматичну гвинтівку с/н НОМЕР_3 .

Протокол огляду предмета від 16.08.2013 року згідно якому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 впізнали речі, які були у них відібрані в ході розбійного нападу, на місцезнаходження яких вказав ОСОБА_10 під час слідчого експерименту.

Показання свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що участі у розбійному нападі не приймав, а тому нічого пояснити не може.

Жоден із вказаних доказів, а також усі вони в сукупності, не доводять вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, що йому інкримінується прокурором.

Крім того, прокурор послався на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.10.2014 року, яким встановлено, що 04.08.2013 року обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , керуючись злочинним наміром, направленим на вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вступили між собою у злочинну змову з метою викрадення належного останнім майна. Реалізуючи попередню домовленість про вчинення розбійного нападу, 05.08.2013 року близько 11-00 год. обвинувачені на автомобілі ВАЗ2107, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 прибули на вулицю Металургів в Корабельному районі міста Миколаєва, де в подальшому, попередньо домовившись про зустріч із потерпілими, розподіливши між собою злочині ролі під час вчинення розбійного нападу, стали чекати їх появи. Приблизно о 14-00 год. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , побачивши рух потерпілих на автомобілі по вулиці Металургів, з метою реалізації раніше досягнутої злочинної домовленості, на автомобілі ВАЗ2107 під керуванням ОСОБА_9 , шляхом створення штучної аварійної ситуації змусили потерпілих зупинити автомобіль марки ВАЗ2101 під керуванням ОСОБА_8 , в якому, окрім останнього, перебувала також потерпіла ОСОБА_7 . Після зупинки зазначеного транспортного засобу обвинувачені, діючи згідно раніше досягнутої домовленості, вибігли з автомобіля марки ВАЗ2107 та попрямували до автомобіля потерпілих, при цьому ОСОБА_11 , з метою припинення можливого руху потерпілих на автомобілі, пробив переднє право колесо автомобіля, ОСОБА_9 направив на ОСОБА_16 , який сидів за кермом, раніше заготовлену пневматичну гвинтівку, яку взяв за місцем свого мешкання, а ОСОБА_10 дерев`яною битою почав бити вікна автомобіля потерпілих. В подальшому ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, заволоділи майном належним потерпілим, зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, на місце скоєння злочину зазначені особи прибули на автомобілі під керуванням ОСОБА_5 , а створення штучної аварійної ситуації з метою зупинки автомобіля потерпілих відбувалося під керуванням ОСОБА_9 , що узгоджується з показаннями ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_5 відмовився допомогати вчиняти розбійний напад коли дізнався про істинні мотиви поїздки.

Прокурором надані розписки про зберігання речей, постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, квитанції про зберігання, ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук та арешт майна, постанова про виділення матеріалів досудового розслідування, які взагалі не мають доказового значення щодо предмету доказування.

Прокурором в якості доказів також надані протоколи проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та відеозапис зазначених слідчих експериментів. Однак, суд не може ґрунтувати свої висновки на протоколах проведення слідчого експерименту, оскільки ці докази походять із показань, наданих особами під час досудового розслідування і на цих показаннях ґрунтуються. Тобто фактично є документами, що складаються з показань особи, наданих поза межами судового засідання, які не сприймалися судом безпосередньо.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 95 ч.4 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Прокурор послався на показання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були допитані в судовому засіданні і показання яких викладені вище. Однак їх показання не містять відомостей про те, що ОСОБА_5 був обізнаний заздалегідь про злочинний намір поїздки, а ОСОБА_9 і ОСОБА_10 навпаки стверджують, що про істинні мотиви поїздки ОСОБА_5 не знав, а дізнавшись заявив про відмову від участі у розбійному нападі і пособництві.

Отже, ані умисел ОСОБА_5 на вчинення розбійного нападу або пособництво, ані його обізнаність заздалегідь про готування до розбійного нападу, в ході судового розгляду належним чином не доведені. Бездіяльність ОСОБА_5 , що полягала у не залишенні транспортного засобу, коли він мав таку можливість, суд вважає цілком логічною і обумовленою страхом втратити майно, за яке він відповідав (автомобіль).

Відповідно до ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обираючи міру покарання за ст. 396 ч.1 КК України, суд враховує тяжкість та обставини скоєного правопорушення; особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, раніше судимий; позицію потерпілих, які не мають до обвинуваченого претензій матеріального або морального характеру.

Обставин, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 зазначений злочин скоїв до ухвалення вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.12.2014 року, покарання слід призначати за правилами ст. 70 ч.4 КК України.

Питання про речові докази і процесуальні витрати суд не вирішує, оскільки вони вирішенні під час ухвалення вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.10.2014 року.

Питання про запобіжний захід суд не вирішує, оскільки в рамках даного кримінального провадження він не обирався.

Керуючись статтями 369, 370, 373, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 396 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва у вигляді 3 років позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, особою, що утримується під вартою, - з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1