Провадження №1-кп/639/201/14
Справа №639/2138/14-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 р. Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №00000141 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого: 10 листопада 1995 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 19 березня 1999 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 206 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, зі штрафом 20 грв.; 30 жовтня 2000 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 29 червня 2009 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 11 квітня 2013 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 196 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки; 18 березня 2015 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 10 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2014 р. о 13 год. 30 хв. ОСОБА_6 зайшов до магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Під час тимчасової відсутності продавця одно з торгівельних відділів вищезазначеного магазину ОСОБА_7 у ОСОБА_6 виник намір, на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає таємно, шляхом вільного доступу викрав дитячий халат марки Massimo Monelli вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №400 від 28 січня 2014 р. 135 грв. 00 коп., який належить приватному підприємцю ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, поклав вищезазначений дитячий халат до рюкзака, який був у нього та місця скоєння злочину намагався зникнути, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, однак продавці магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 наполягали на тому, щоб ОСОБА_6 залишився в магазині до прибуття співробітників міліції, оскільки у останніх виникли міркування щодо причетності ОСОБА_6 до вчинення протиправних дій у приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим останньому не вдалося довести свої злочинні дії до кінця з причин, що не залежали від його волі. 22 січня 2014 р. співробітниками міліції, які прибули за викликом до магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований в АДРЕСА_2 в ході огляду рюкзака, що належить ОСОБА_8 було виявлено та вилучено дитячий халат марки Massimo Monelli.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому злочині визнав та дав пояснення відповідно до викладеного вище. При цьому ОСОБА_6 зазначив, що раніше не визнавав свою провину оскільки був не згоден з запропонованою органом досудового розслідування кваліфікацією своїх дій.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що безпосередньо під час скоєння злочину вона на місці була відсутня, але про обставини їй стало відомо зі слів свідків, які знаходились в приміщенні магазину. Так їй відомо, що ОСОБА_6 звернув на себе увагу свідків своєю підозрілою поведінкою, та він, скориставшись не уважністю продавців, викрав дитячий халат та гроші.

Аналогічні наведеному вище свідчення дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 .

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , своїми показами підтверджують вину ОСОБА_6 вказавши, що як останній скоїв крадіжку вони не бачили, однак він з початку попросив продавця показати річ, як знаходилася у верхній частині прилавку та після того як остання виконала його прохання було виявлено крадіжку дитячого халату та грошей. Також свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 повідомили, що приймали участь під час досудового розслідування. Скарг та заяв від ОСОБА_6 щодо застосування недозволених методів ведення слідства не надходило.

Крім повного визнання своєї провини, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується зібраними та проаналізованими доказами:

-протоколом огляду предмета (арк.с. 15);

-висновком судово-товарознавчої експертизи №400 (арк.с. 39-42);

-висновком судово-дактилоскопічної експертизи №45 (арк.с. 74-78);

-висновком судово-дактилоскопічної експертизи №46 (арк.с. 80-83);

-висновком судово-дактилоскопічної експертизи №45 (арк.с. 85-89);

-протоколом огляду предмета (арк.с. 92).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду не викликають сумнівів, так як вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, относимість, допустимість та достатність яких встановлена судом.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї провини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, а також правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності і істинності позиції останнього, а у зв`язку з цим, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дану справу з дослідженням всіх доказів по даному кримінальному провадженню.

Частиною 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України передбачено кримінальну відповідальність за злочин, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 . Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений повторно.

В судовому засіданні вивчені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він раніше судимий: 10 листопада 1995 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 81, ч. 2 ст. 140 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 19 березня 1999 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 206 КК України до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, зі штрафом 20 грв.; 30 жовтня 2000 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 29 червня 2009 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 11 квітня 2013 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 196 КК України до 4 років позбавлення волі та звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки; 18 березня 2015 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 10 днів, має малолітню дитину ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , має постійне місце проживання, задовільно характеризується, на обліках нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та принципами законності, справедливості, індивідуальності, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючи покарання обставини, особу винного, його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Приймаючи до уваги, що 18 березня 2015 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, в силу ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 10 днів та в зазначений період скоїв злочин, який є предметом теперішнього розгляду, суд призначаючи покарання, виходить з положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Речові докази повернути власнику.

Обов`язок по відшкодуванню судових витрат покласти на ОСОБА_6 .

Позов залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 378 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

В силу ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 березня 2015 р., остаточно призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 10 (десять) днів.

Позов залишити без розгляду.

Речові докази повернути власнику.

Обов`язок по відшкодуванню судових витрат покласти на ОСОБА_6 .

Строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з 18 березня 2015 р. Зарахувати в строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_6 під вартою з 22 січня 2014 р. по 30 січня 2015 р.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1