АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/589/2014 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185, ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2015 року місто Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 ,, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисника-адвоката ОСОБА_9

розглянувши матеріали кримінального провадження № 0010595 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні старшого прокурора прокуратури Дарницького району міста Києва ОСОБА_10 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 4 квітня 2014 року, яким

ОСОБА_11 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Новодністровськ Сокирянського району Чернівецької області, громадянин України, українець, із середньою спеціальною освітою, не одружений, не працює, зареєстрований та мешкає за місцем народження у мікрорайоні « АДРЕСА_1 , на утриманні має неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий: 1). 4 лютого 1993 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч.3 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на два роки шість місяців; 2). 14 вересня 1995 року цим же судом за ч.2 ст. 142 КК України до позбавлення волі строком на два роки шість місяців; 3). 20 січня 1998 року цим же судом за ч.2 ст. 2153 КК України до позбавлення волі строком на два роки сім місяців; 4). 18 листопада 2002 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців; 5). 22 січня 2009 року Сокирянським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років; 6). 2 грудня 2009 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років, звільнений умовно-достроково на один рік шість місяців 23 дні 27 січня 2012 року,

засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки та звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком два роки та покладенням на нього певних обов`язків, відповідно до положень ст.ст. 75 і 76 КК України;

ОСОБА_12 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Очаків Миколаївської області, громадянин України, українець, із середньою спеціальною освітою, не працює, зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_2 , на утриманні має трьох неповнолітніх дітей 11 листопада 2003, 25 листопада 2004, ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше судимий: 1). 11 жовтня 2002 року Очаківським районним судом Миколаївської області за ч. ч. 2,3 ст. 185; ч.2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на три роки, звільнений від відбування покарання з випробування, іспитовим строком два роки; 2). 29 березня 2007року тим же судом за ч.3 ст. 186; ч.2 ст. 289; ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком три роки; 3). 10 вересня 2007 року тим же судом за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців, звільнений умовно-достроково на один рік дев`ять місяців 8 днів 16 квітня 2011 року,

засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком два роки та покладенням на нього певних обов`язків, відповідно до ст.ст. 75 і 76 КК України.

Вироком також вирішено долю речових доказів у справі.

Розглянувши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винуватими у вчиненні за описаних у вироку обставин за попередньою змовою групою осіб таємного викрадення чужого майна, яке вони вчинили приблизно о 250 годині 10 вересня 2013 року з кімнати будинку АДРЕСА_3 на загальну суму 10 740 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурора не ставляться під сумнів висновки суду щодо фактичних обставин справи та юридичної кваліфікації скоєного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України.

Водночас, посилаючись на неврахування судом при вирішенні питання про застосування до винуватця положень ст.ст. 75 і 76 КК України суспільної небезпечності та тяжкості скоєного умисного злочину, який за законом віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, а також відомостей про особу винуватців, а саме те, що вони раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, вважаючи, що внаслідок цього їм призначено явно несправедливе внаслідок надмірної м`якості покарання зі звільненням від його відбування, прокурор просить вказаний вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок в цій частині, визначивши обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі строком на три роки реально, кожному з них.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційних вимог, а обвинувачених та захисника проти їх задоволення, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченим, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності досить повно, всебічно, об`єктивно досліджених, повно та правильно описаних у вироку та оцінених в плані відносності, належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, ніким в апеляційному засіданні не піддаються сумнівам, а тому в цій частині вказані висновки судова колегія, розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог, не досліджує та не оцінює.

Що ж стосується виду та міри покарання, справедливість яких оскаржено прокурором, як і можливості звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від його відбування з випробуванням, то при вирішенні цих питань суд першої інстанції, і це прямо вказано у вироку, взяв до уваги обставину, що пом`якшує покарання щире каяття; обставину, що його обтяжує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; врахував також характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особистість обвинувачених, які раніше судимі; на утриманні ОСОБА_8 має трьох неповнолітніх дітей, 2003, 2004 та 2006 років народження, що виховуються без матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а батьки цього обвинуваченого пенсіонери та інваліди; те, що ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню доньку 2003 року народження і звичайно характеризується за місцем утримання; взяв до уваги суд також відшкодування заподіяної потерпілому шкоди.

Саме на цих підставах суд визнав за доцільне звільнити винуватців від відбування призначеного їм покарання з випробуванням та застосувати до них положення ст. ст. 75 і 76 КК України.

Між тим, як слушно зауважує в апеляційній скарзі прокурор, фактично поза увагою суду першої інстанції залишилися ті обставини, що раніше ОСОБА_7 шість разів, а ОСОБА_8 - тричі були засуджені за вчинення корисливих злочинів, причому у перших двох випадках ОСОБА_8 був звільнений від відбування покарання з випробуванням, а в останньому, як і ОСОБА_7 , умовно-достроково на не відбуту частину покарання звільнений із місць позбавлення волі.

Однак належних висновків із цих гуманних рішень держави ОСОБА_7 та ОСОБА_8 для себе не зробили і вчинили за обтяжуючої покарання обставини, в період не знятої та не погашеної судимості за попередніми вироками новий аналогічний злочин, який, до того ж, відзначався зухвалою поведінкою, бо для відволікання уваги потерпілого від вчинення крадіжки до нього було застосоване насильство.

Ці відомості прямо вказують на підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їхню стійку антисоціальну спрямованість і тому, на переконання судової колегії, не дають підстав для чергового звільнення їх від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенні у скасуванні вироку в частині звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням

Водночас, в частині апеляційних вимог про призначення покарання у виді позбавлення волі строком на три роки кожному, колегія суддів з доводами прокурора не погоджується.

Враховуючи факт наявності у ОСОБА_8 трьох, а у ОСОБА_7 однієї, малолітніх дітей та батьків-пенсіонерів і інвалідів, маючи на увазі позицію потерпілого, який претензій до винуватців не заявляв, колегія суддів визначає покарання на більш короткий термін, ніж просить прокурор, в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, хоча й у виді реального позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 413, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні старшого прокурора прокуратури Дарницького району міста Києва ОСОБА_10 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 4 квітня 2014 року, задовольнити частково.

Вказаний вирок суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням ст. ст. 75 і 76 КК України скасувати і ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, кожному з них.

В решті вирок залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обраховувати від дня затримання на підставі ухвали судової колегії, тобто з 06 березня 2015 року, з урахуванням попереднього ув`язнення у зв`язку з цією справою з 9 листопада 2013 року по 4 квітня 2014 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обраховувати від дня затримання на підставі ухвали судової колегії, тобто з 9 червня 2015 року.

На вирок може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня його проголошення до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженими, оскільки вони утримуються під вартою, в той самий строк з дня вручення їм копії вироку.

Судді: