Ухвала іменем україни 01 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого судді ОСОБА_18.,
суддів ОСОБА_19., ОСОБА_20.,
з участю прокурора ОСОБА_21.,
захисника ОСОБА_1
розглянувши в судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 лютого 2015 року та прокурора, який брав участь в розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вказану вище ухвалу апеляційного суду,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 серпня 2013 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, раніше судимий:

- 11 грудня 2001 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ч. 3

ст. 185 КК України до позбавлення волі на 4 (чотири) роки, постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23 грудня 2003 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк - 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців 11 (одинадцять) днів;

- 04 серпня 2004 року Дніпровським районним судом м. Херсона за ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців,

засуджений:

- за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 6 (шість) років;

- за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 2 (два) роки;

- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_2 покарання - 7 (сім) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2:на користь обласної Херсонської клінічної лікарні за лікування потерпілого ОСОБА_4 - 2 982 грн 98 коп; на користь держави в особі КП «Бюро судово-медичних експертиз» Херсонської облради за проведення судмедекспертиз - 158 грн 36 коп.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишені без розгляду, з роз'ясненням їм права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Вироком суду також вирішено долю речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_2 01 березня 2010 року близько 17.00 год., перебуваючи у будинку за адресою: АДРЕСА_3, намагався таємно викрасти мельхіорову чашу, вартістю 300 грн., яка належить ОСОБА_5 Однак, не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий потерпілою, яка виявила викрадену в неї чашу в особистих речах засудженого.

26 березня 2011 року близько 19.00 год. ОСОБА_2, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1, в ході сварки із ОСОБА_6, схопив її за зап'ястя лівої руки, вивернувши його, умисно завдавши, таким чином, потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді закритого перелому лівої лучової кістки зі зміщенням.

10 серпня 2012 року близько 14.00 год. ОСОБА_2, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, в ході сварки після спільного вживання алкогольних напоїв, умисно наніс ОСОБА_4 удари руками та ногами по голові та у живіт, завдавши, таким чином, потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від

17 лютого 2015 року вирок суду першої інстанції залишений

без зміни.

У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у зв'язку з порушенням кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону. При цьому, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту судового слідства та порушення вимог процесуального законодавства під час досудового слідства.

В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що у справі відсутні докази умислу ОСОБА_2 на скоєння злочинів. Зокрема, те, що мельхіорова чаша, згідно з протоколом огляду та вилучення, знаходилась саме у потерпілої, доводить відсутність наміру ОСОБА_2 на крадіжку, а також не доводить його корисливого мотиву. Крім того, в судове засідання не були викликані та допитані потерпіла ОСОБА_5 та свідок

ОСОБА_7

Стосовно епізоду з потерпілою ОСОБА_6, захисник вказує на те, що потерпіла сама перша почала лізти до

ОСОБА_2 в обличчя руками, і останній, з метою припинити напад на нього, схватив її за руку. Стверджує, що ніхто із свідків не бачив моменту заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Також, в судове засідання не були викликані та допитані потерпіла ОСОБА_6 та експерт. З огляду на це, суб'єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не доведена.

Щодо епізоду з потерпілим ОСОБА_4, захисник стверджує, що ОСОБА_2 не наносив удари потерпілому по голові, що не спростовується матеріалами справи, зокрема показами свідків та потерпілого. Крім того, сумнівним є проведення експертизи лише за історією хвороби, без огляду потерпілого. Також, про необ'єктивність слідства свідчить схожість протоколів допиту свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Під час досудового слідства було порушено право ОСОБА_2 на захист, зокрема, його відмова від кваліфікованого захисника відбулася в результаті психологічного тиску слідчого.

Крім того, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про відвід захисника ОСОБА_11, чим, на думку захисника, було порушено право ОСОБА_2 на захист, зокрема, на кваліфіковану юридичну допомогу.

Також, суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив доводи апеляції засудженого.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь в розгляді справи судом апеляційної інстанції, просить ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у зв'язку з порушенням кримінально-процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону.

В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції не було в повній мірі досліджено доводи апеляційної скарги засудженого, чим було порушено вимоги ст. 377 КПК України 1960 року.

Так, в порушення ст.ст. 303, 306, 308 КПК України 1960 року, суд необґрунтовано прийняв рішення про визнання поважними причин неявки в судове засідання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10 та потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Водночас, суд обмежився лише оголошенням їх показань, наданих на досудовому слідстві.

Крім того, судом було залишено поза увагою доводи засудженого про те, що він не мав на меті спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4, а удари наносив через побоювання отримати тілесні ушкодження від потерпілого, який, в ході конфлікту, спробував взяти в руку металевий шпатель.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав касаційні скарги захисника ОСОБА_3 та прокурора, який брав участь в розгляді справи судом апеляційної інстанції, думку захисника ОСОБА_1, який підтримав касаційну скаргу захисника ОСОБА_3 та просив скасувати судові рішення і направити кримінальну справу на нове розслідування, думку засудженого ОСОБА_2, який підтримав свого захисника, просив скасувати судові рішення і направити кримінальну справу на нове розслідування, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ст. 398 КПК України 1960 року в суді касаційної інстанції підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Вирішення питань, зазначених у касаційних скаргах захисника та прокурора щодо невідповідності висновків, які викладені у постановлених по справі судових рішеннях, фактичним обставинам справи, а також здійснення оцінки доказів у кримінальній справі до повноважень касаційного суду не віднесено.

Згідно з положеннями ст. 367 КПК України 1960 року перегляд справ з підстав однобічності або неповноти дізнання, досудового чи судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи віднесено до компетенції апеляційного суду.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з твердженнями захисника та прокурора щодо неналежних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Так, згідно з вимогами ч. 1 ст. 323 КПК України 1960 року, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України 1960 року мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Судом першої інстанції не допущено порушень вказаних вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що районний суд ретельно дослідив всі докази, зібрані у передбачений законом спосіб, дав їм належну оцінку, визначив юридичну кваліфікацію дій засудженого.

Так, обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, суд взяв до уваги наступні докази:

- показання потерпілої ОСОБА_5, з яких убачається, що 01 березня 2010 року, після закінчення ремонтних робіт, вона виявивши відсутність сріблявої чаші, знайшла її в речах ОСОБА_2;

- показання свідка ОСОБА_7, який підтвердив, що ОСОБА_5 виявила в речах ОСОБА_2 зазначену чашу;

- показання засудженого, який свою вину визнав повністю та підтвердив фактичні обставини вчинення замаху на крадіжку;

- протокол відтворення обстановки та обставин події, з якого убачається демонстрація та пояснення ОСОБА_2 обставин замаху на крадіжку чаші;

- довідку, згідно з якою, чаша, яка належить потерпілій ОСОБА_5, коштує 300 грн.

Обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд взяв до уваги наступні докази:

- показання потерпілої ОСОБА_6 про те, що 26 березня 2011 року в ході сварки засуджений схопив її за зап'ястя лівої руки, вивернувши його, чим спричинив їй тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості;

- показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_14,

ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які, в сукупності, підтвердили показання потерпілої про спосіб спричинення їй тілесних ушкоджень;

- показання засудженого, який свою вину визнав повністю та розповів про обставини скоєння ним злочину;

- протокол відтворення обстановки та обставин події, в ході якого ОСОБА_2 розповів і продемонстрував обставини нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_6;

- висновки судово-медичної експертизи № 144/348, згідно з якими ОСОБА_6 завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження;

- протокол пред'явлення особи до впізнання від 23 червня 2011 року, з якого убачається, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала саме ОСОБА_2 як особу, яка 26 березня 2011 року завдала їй тілесні ушкодження.

Обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд взяв до уваги наступні докази:

- показання свідка ОСОБА_17, згідно з якими 10 серпня 2012 року близько 14.00 год. він побачив ОСОБА_4, який лежав у крові на підлозі, а біля нього стояв ОСОБА_2, який пояснив, що це він завдав йому тілесні ушкодження через образу. У самого ОСОБА_2 тілесні ушкодження були відсутні.

- показання свідка ОСОБА_9 про те, що 10 серпня 2012 року він, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_13 вживали спиртні напої. Близько 14.00 год. побачив ОСОБА_4 на підлозі, обличчя якого було в крові, біля нього стояв ОСОБА_2 і тер свою праву руку, зазначивши, що в нього сильний удар, та при цьому пояснив, що ОСОБА_4 його образив. Пізніше ОСОБА_13 розповідав йому, що бачив, як ОСОБА_2 з розгону стрибав на лежачого на підлозі потерпілого, б'ючи останнього ногами в різні частини тіла, в тому числі по голові;

- показання свідка ОСОБА_8, дані на досудовому слідстві, з яких убачається, що 10 серпня 2012 року вони вживали спиртні напої. Біля 14.00 год. він побачив на підлозі ОСОБА_4 обличчя якого було у крові. Поруч з ним стояв ОСОБА_2, потираючи праву руку та пояснюючи, що в нього сильний удар та що, начебто, потерпілий його образив. Приблизно за 15 хв. він побачив, що ОСОБА_2 з розгону стрибає на лежачого ОСОБА_4, наносячи останньому удари ногами по тулубу та голові.

- показання потерпілого ОСОБА_4 про те, що 10 серпня 2012 року він працював у складі ремонтної бригади. Того дня всі вони вживали спиртне, але ніяких конфліктів між ними не було. Раптово ОСОБА_2 почав поводитись агресивно, підбіг до нього та збив з ніг. Коли він піднявся, ОСОБА_2 вдарив його по обличчю і він упав на підлогу, а засуджений став наносити йому множинні удари ногами по голові та тулубу;

- висновки судово-медичної експертизи № 363, з яких вбачається, що ОСОБА_4 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження;

- протокол відтворення обстановки та обставин події від 23 серпня 2012 року, в ході складання якого ОСОБА_2 розповів та показав як він спричинив потерпілому тілесні ушкодження.

Також вина засудженого у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_4 підтверджується наступними протоколами слідчих дій: пред'явлення фотознімків для впізнання, огляду місця події та іншими доказами в їх сукупності.

Таким чином, у процесі досудового та судового слідства були встановлені і досліджені всі обставини, з'ясування яких мало значення для правильного вирішення справи. Тобто, характеризуючи об'єктивну та суб'єктивну сторони злочинів, були допитані всі особи, показання яких мають значення для справи, та проведені всі необхідні експертизи, а тому, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 121

КК України підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та відносних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і з достатньою повнотою досліджених судом, яким дана належна оцінка.

Крім того, сумніви захисника стосовно висновку експерта лише на підставі історії хвороби і без огляду потерпілого не знайшли своєї підтримки в суді касаційної інстанції, оскільки процедура проведення експертизи № 363 від 26 вересня 2012 року не суперечить вимогам п. 4.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров'я № 6 від 17 січня 1995 року.

У зв'язку з цим доводи захисника та прокурора про порушення судом вимог кримінально-процесуального закону щодо оцінки доказів безпідставні.

При цьому, на думку колегії суддів, в процесі досудового та судового слідства по справі істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б могли вплинути на вирішення питання про винуватість ОСОБА_2 або правильність застосування кримінального закону, не допущено.

А тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано були покладені вказані докази в основу обвинувального вироку, і, за встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_2 кваліфіковані правильно. Підстав для сумніву в правильності кваліфікації дій засудженого колегія суддів не вбачає.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. ст. 323, 334 КПК України 1960 року.

Не погоджуючись з вироком суду, засудженим було подано апеляцію, в якій наводились доводи, у тому числі аналогічні доводам касаційної скарги його захисника, зокрема і про однобічність розгляду справи.

Апеляційний суд, в межах повноважень та в порядку визначеному ст. 365 КПК України 1960 року, розглянув у повному обсязі доводи апеляції засудженого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та неправильного застосування вимог кримінального закону. Визнав ці доводи, з наведенням в ухвалі відповідних мотивів, безпідставними і обґрунтовано дійшов висновку про залишення вироку відносно засудження ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 121 КК України без зміни.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377

КПК України 1960 року. Таким чином, доводи прокурора в цій частині є безпідставними.

Крім того, твердження прокурора та захисника в касаційних скаргах щодо порушення судами ст. ст. 303, 306, 308 КПК України 1960 року через те, що в судовому засіданні не були допитані усі свідки та потерпілі, а їх показання лише були оголошені, є необґрунтованими з огляду на те, що це не вплинуло на повноту судового слідства, крім того, це не суперечить зазначеним нормам.

Водночас, доводи прокурора, викладені ним в касаційній скарзі знаходься у протиріччі з його позицією в суді апеляційної інстанції, оскільки в судовому засіданні апеляційного суду він вважав апеляційну скаргу з доповненнями засудженого такою, що не підлягає задоволенню.

Твердження касаційної скарги захисника, та в судовому засіданні касаційного суду засудженого про те, що йому не надавалась кваліфікована юридична допомога захисником, спростовується протоколом судового засідання суду першої інстанції з якого вбачається, що захисник приймав активну участь в судовому засіданні та надавав кваліфіковану юридичну допомогу ОСОБА_2

Такий висновок також підтверджується вироком суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду з яких вбачається, що дані судові рішення постановлені за участю захисників.

Доводи касаційної скарги захисника про те, що відносно ОСОБА_2 здійснювались недозволені методи ведення слідства шляхом психічного тиску на нього, про що він неодноразово заявляв в ході судового слідства, не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з ували апеляційного суду, ОСОБА_2 навпаки заперечував факт того, що до нього на досудовому слідстві застосовувалися недозволені методи. Крім того, не заявляв він про це в судовому засіданні, де мав кваліфікованого захисника та в апеляційній скарзі не вказував, яким чином недозволені методи вплинули на результати досудового слідства по справі.

Покарання, призначене ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. ст. 50 і 65 КК України, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, усіх обставин справи, є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових злочинів.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, а істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування судових рішень, органами досудового слідства та судами першої і апеляційної інстанцій у справі не допущено, у тому числі і тих на які є посилання у касаційних скаргах, тому підстав для скасування постановлених щодо засудженого ОСОБА_2 судових рішень за доводами касаційних скарг захисника та прокурора у колегії суддів немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Касаційні скарги захисника засудженого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та прокурора, який брав участь в розгляді справи судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 07 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 17 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_2 залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_18 ОСОБА_19 ОСОБА_20