Справа № 467/1500/13-к
УХВАЛА
09.12.2015 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

засуджених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

законних представників неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника служби у справах дітей Арбузинської райдержадміністрації ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка заяву законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , поданої в інтересах ОСОБА_3 про перегляд вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2015 року до Арбузинського районного суду Миколаївської області законний представник неповнолітнього ОСОБА_5 подала в інтересах засудженого ОСОБА_3 заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 жовтня 2015 року вона, ознайомившись з КПК України, дізналась, що є поняття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення і що ч.2 ст. 289 КК України відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, якщо цей злочин вчинено чоловіком(дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого. Дружина потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 є рідною сестрою її чоловіка ОСОБА_12 , в зв`язку з чим її син ОСОБА_3 доводиться їм рідним племінником. У суді потерпілий ОСОБА_10 заявляв, що не бажає, що ОСОБА_3 позбавили волі, а тільки бажає отримати гроші на ремонт автомобіля. Прохала відкрити кримінальне провадження, скасувати вирок у частині обвинувачення по ч.2 ст. 289 КК України.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 та його законний представник ОСОБА_5 підтримали вимоги, зазначені у заяві.

Захисник ОСОБА_8 та представник служби у справах дітей Арбузинської райдержадміністрації ОСОБА_9 поклали вирішення питання, зазначеного у заяві на розсуд суду.

Засуджений ОСОБА_4 та його законний представник ОСОБА_6 не змогли визначитися щодо вирішення заяви, зазначили, що вирок суду від 29 жовтня 2013 року відповідає вимогам закону.

Потерпілий ОСОБА_10 зазначив, що міліцію викликав він, а не його дружина, у вироку все записано правильно, клопотання про закриття кримінальної справи у ході її розгляду він не заявляв. Оскільки вони з засудженим є родичами, то він не бажав, щоб його позбавляли волі, вважав, що суд може призначити йому інше покарання, йому також було необхідно, щоб останній відшкодував вартість ремонту автомобіля за його пошкодження.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання терміном 2 роки.

В апеляційному порядку вирок не оскаржувався та набрав законної сили.

У відповідності до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перегляду висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним судом України неконституційності Закону, іншого правового акту чи їх окремого положення застосованого судом, інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і, які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Тобто, нововиявленими обставинами є такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі чи не могли бути відомі на той час суду та слідчим органам. Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.

Доводи заявника щодо неправильності зазначення у вироку суду показань потерпілого ОСОБА_10 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , не прийняття до уваги побажань потерпілого не позбавляти ОСОБА_3 волі, не врахування судом як пом`якшувальні обставини добровільної заяви обвинуваченого про вчинення злочину, намагання добровільно відшкодувати завдану злочином шкоду не можуть визначатися як наявність нових обставин, адже ці обставини були відомі законному представнику ОСОБА_5 при постановленні вироку. Такими доводами заявник вказує на те, що вона не погоджується з ухваленим вироком суду, а не доводить про виникнення нових обставин.

Також законному представнику ОСОБА_5 були відомі при постановленні вироку і ті обставини, які стосуються повідомлення працівників міліції про вчинений злочин.

У відповідності до ч.3 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого частинами першою або другою ст. 289 КК України(незаконне заволодіння транспортним засобом без особливо обтяжуючих обставин) якщо вони вчинені чоловіком(дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

Поняття близьких родичів та членів сім`ї визначено у ст. 3 КПК України. До таких закон відносить чоловіка, дружину, матір, вітчима, мачуху, сина, дочку, падчерку, рідного брата, рідну сестру, діда, бабу, прадіда, прабабу, внука, внучку, правнука, правнучку, усиновлювача чи усиновленого, опікуна чи піклувальника, особу, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_10 зазначили, що дружина потерпілого ОСОБА_11 є рідною сестрою батька ОСОБА_3 , тому засуджений ОСОБА_3 доводиться потерпілому племінником.

З урахуванням вимог ст. 3 КПК України дядько та племінник не є близькими родичами, а тому у даному випадку кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 289 КК України не може вважатися кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і не підлягає закриттю у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.

За таких обставин не може вважатися новими обставинами незнання ОСОБА_5 про існування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною законодавства України, не гарантує право на поновлення розгляду справи, в якій винесено остаточне рішення (рішення у справі Кучеренко проти України №41974; рішення Хосе Марія Руїз Матеос та інші проти України №24469/94 від 02.12.1994 року).

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень за застосування практики Європейського Суду з прав людини) у справах «Рябих проти Росії» та «Науменко проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст.6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположень свобод, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип полягає у тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не зміни рішень.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 466, 467 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , поданої в інтересах ОСОБА_3 про перегляд вироку Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1