Справа № 148/1771/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2016 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду у матеріали кримінального провадження № 0000498 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Сільниця, Тульчинського району Вінницької області, з середньо-спеціальною освітою, не одруженої, непрацюючої, яка зареєстрована та проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , не судима, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У с. Сільниця Тульчинського району, 02.08.2016 неподалік місцевого ставка, близько 10:00 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, нанесла удар долонею правої руки в область лівої щоки ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинила останній тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичного експерта № 193 від 03.08.2015, у ОСОБА_7 наявні тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої щоки, синця в області лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнала і суду надала показання, що 02.08.2015 близько 9:00 год., вона прийшла до свого сина додому. Перебуваючи там, пила каву з невісткою ОСОБА_8 , а син ОСОБА_9 з внуком ОСОБА_10 пішли на город косити бур`ян, через декілька хвили, після того, як син пішов, прибіг внук і повідомив, що на городі якісь люди хочуть побити її сина. Після чого, вона разом з невісткою побігла на город, і побачила там невідомих людей - три чоловіки та жінка, які знімали це все на мобільний телефон, і вона подумала, що це кореспонденти, сварки між невідомими людьми та сином не було, але враховуючи, те що вони були на приватному городі, у неї виникла думка, що вони хочуть нанести тілесні ушкодження сину та обвинувачена була розлючена на те, що невідомі особи перебували на городі її сина і без дозволу знімають на мобільний телефон, вона почала їх проганяти з городу, аж до дамби ставку, при цьому кидала в них грудками з землі та гнала гіллякою, яку взяла на городі, і в цей проміжок часу намагалась вибити телефон в жінки, яка проводила зйомку, однак остання схопила її за волосся, і почала тягнути, внаслідок чого вирвала пучок волосся. Також, обвинувачена зазначила, що город сина виходить до самого ставка, як стало відомо їй пізніше, даний ставок орендує чоловік потерпілої, тому невідомі особи звинувачували сина та онука, про те, що вони крадуть рибу з ставка. Обвинувачена ОСОБА_4 категорично заперечила факт нанесення удару потерпілій правою рукою по лівій щоці, оскілки в неї права рука хвора, і вона високо підняти її не може. Цивільний позов не визнала.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , надала показання суду, що вона 02.08.2015 о 6:00 год. приїхала разом з своїм кумом ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на його автомобілі, до свого домогосподарства, яке розташоване біля ставку в с. Сільниця Тульчинського району, знаючи про те, що сім`я ОСОБА_13 написала оголошення про безкоштовний вилов риби в орендованому ставку її чоловіком ОСОБА_14 , до них також приєднався ОСОБА_15 , який допомагає по догляду за ставком. Однак, які мали відбуватися події, щодо рибальства та вилову рибу їм відомо не було. Близько 9:00 год. вони побачили, що на протилежному боці ставка хтось кинув з берега вудку, і всі разом вирушили по під ставком в напрямку цих осіб. Коли вони прийшли потерпіла запитала у чоловіка який там був разом з дитиною, чому вони ловлять рибу, якщо це орендований ставок, а також в цей час за номером «102» викликали працівників міліції, щоб зафіксувати даний факт. Після чого, між ними відбулась спокійна розмова, про заборону вилову риби. В цей час з кущів вибігла обвинувачена з своєю невісткою, і почала кричати нецензурною лайкою, виривати з рук чоловіка який був на городі, це її син, косу і замахуватись в їхній бік, потім почала брати грудки з землі та кидати в їхній бік, у подальшому ОСОБА_4 підняла гіляку, якою замахувалась на них, також замахувалась руками, з словесними погрозами, в цей час намагалась вирвати у неї мобільний телефон, який вона тримала лівою рукою та робила відео зйомку всіх подій з самого початку, при цьому обвинувачена нанесла удар правою рукою, по лівій щоці в область ока потерпілої. Не спиняючись ОСОБА_4 так і продовжувала їх гнати до дамби. Через деякий час приїхали працівники міліції, що і було ними зафіксовано. Також, потерпіла зазначила, що волосся обвинуваченій не виривала, ніяких тілесних ушкоджень не наносила, оскільки фізично цього не могла зробити, тому, що всі події знімала на мобільний телефон. У подальшому потерпіла проходила судово-медичну експертизу за результатами якої встановлено, що вона внаслідок дій обвинуваченої, отримала легкі тілесні ушкодження
Також, потерпілою ОСОБА_5 , до початку судового розгляду заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданої злочином на загальну суму 5000 грн., внаслідок чого визнана цивільним позивачем, позов підтримала та наполягала на його задоволенні.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надала показання суду, що вона являється невістка обвинуваченої, 02.08.2015 близько 9:30 год. вона була дома разом із своєю свекрухою ОСОБА_4 пила каву, в цей час забіг її восьмирічний син наляканий і сказав, що в них на городі біля його батька, тобто її чоловіка троє невідомих чоловіків та жінка. Вона разом з свекрухою побігли на город, і побачили, що ці всі люди обступили її чоловіка, однак сварки між ними не було, ОСОБА_4 відразу ж почала кричати до невідомих чоловіків та ОСОБА_16 , із запитаннями чому вони перебувають на їхньому городі та толочать малину, після чого між свекрухою та ОСОБА_17 почалась сутичка, під час якої остання схопила свекруху за волосся, і їх почали розбороняти свідок, її чоловік та невідома особа, тому можливо в цей час хтось і наніс потерплій тілесні ушкодження, однак саме обвинувачена не наносила тілесних ушкоджень. Обвинувачена взяла гіляку і почала нею махати, тобто відганяти їх від городу на дамбу. Також зазначає, що всі події які відбувались в той час ОСОБА_18 знімала на мобільний телефон.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав показання суду, що він є сином обвинуваченої, і 02.08.2015 близько 10:00 год. він працював на земельній ділянці, біля нього був малолітній син, до свідка підійшло троє чоловіків та жінка, з претензіями, що його дитина краде рибу, син побіг додому. Конфлікту між невідомими особами та свідком не було. Потім побачив, що до них наближається його дружина, син та мати ОСОБА_4 , остання була схвильована, та почала кричати, чому вони ходять по їхньому городі, між нею та ОСОБА_19 виникла сутичка під час якої, остання схопила матір за волосся, якою рукою він не пам`ятає, і потім він, його дружина та чоловік, який прийшов з потерпілою прізвище ОСОБА_20 почали їх розбороняти, запобігати бійці між ними, можливо в цей час сам свідок і наніс удар потерпілій, після чого обвинувачена виганала всіх з городу, і всі пішли на греблю ставка. Чи брав хтось в руки грудки, гіляки свідок не бачив. Також, зазначає, що всі події які відбувались в той час ОСОБА_18 знімала на мобільний телефон.
Допитаний у судовому засіданні в присутності законного представника малолітній свідок ОСОБА_21 надав суду показання, що він є онуком обвинуваченої, того дня грався коло ставка, а тато був на городі, прийшли три здорових чоловіка та жінка, та запитали чому вони крадуть рибу, він налякався та побіг додому, покликав матір та бабусю. Після чого бабуся прийшла і почала запитувати, чому вони ходять по їхньому городі, потім потерпіла взяла за волосся його бабусю, а його тато та невідомий чоловік почали їх розбороняти. Потім всі пішли на греблю ставка.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 надав показання суду, що 02.08.2015 він, ОСОБА_18 , ОСОБА_23 приїхали на ставок, потім до них приєднався ОСОБА_24 . Близько 9:30 год., побачили на протилежній стороні ставку, що там нібито хтось ловить рибу, коли перейшли на іншу сторону, побачили дитину та його батька. Через декілька хвилин вибігла обвинувачена, з своєю невісткою, і ОСОБА_4 почала їх ображати нецензурною лайко, кидатися на ОСОБА_25 , намагалась вибити мобільний телефон у неї, на який вона знімала всі події які відбувались, і під час цього нанесла удар рукою по голові, кидалася у них всіх грудками з землі та махала гіллякою. Потерпіла ніяких тілесних ушкоджень, обвинуваченій не наносила, за волосся її не брала.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду надав показання, що того він дня ОСОБА_18 , ОСОБА_23 та ОСОБА_27 йшли по під ставок, щоб подивитись хто ловить рибу. На своєму городі біля ставку стояв ОСОБА_28 та його син ОСОБА_10 , потім вибігла ОСОБА_29 та її невістка. Обвинувачена почала кричати, ображати нецензурною лайкою, кидатись грудками із землі, махати гіллякою, тобто виник конфлікт, під час якого обвинувачена нанесла удар правою рукою по лівій щоці потерпілої. Також зазначив, що ці всі події потерпіла знімала на мобільний телефон.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_30 надав суду показання, що являється кумом потерпілої, 02.08.2015 він на прохання ОСОБА_31 приїхав в с. Сільниця на ставок, який останній орендує, близько 9:30 на протилежному боці ставка з`явилась людина з вудкою. Свідок, ОСОБА_18 , ОСОБА_27 та ОСОБА_24 , які також були на ставку та спостерігали хто має виловлювати рибу, пішли дивитись, що там відбувається. Коли вони підійшли побачили, що з вудкою була дитина та біля неї якийсь чоловік, який щось косив на городі, після чого підбігли обвинувачена та її невістка, і почали кричати, чому вони ходять по їхньому городі та виганяти їх, хоча вони всі перебували на прибережній смузі. Обвинувачена взяла гілляку та почала махала нею в їхню сторону, потім почала чіплятися до ОСОБА_32 , тягнути за куртку, під час чого нанесла удар долонею по обличчю останній. Також, зазначає, що потерпіла всі події знімала на мобільний телефон.
Також, крім показів свідків, вина обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме:
-витягом з кримінального провадження № 0000498 від 02.08.2015, відповідно до якого ОСОБА_5 повідомила, що 02.08.2015 близько 10:00 год., в с. Сільниця Тульчинського району, неподалік від місцевого ставка, ОСОБА_4 нанесла удар долонею правої руки в область обличчя лівої щоки ОСОБА_5 ;
-заявою ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 02.08.2015, відповідно до якої ОСОБА_4 нанесла їй удар долонею правої руки в область обличчя лівої щоки;
-висновком експерта № 193 від 03.08.2015, відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої щоки, синця в області повік-лівого ока, дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета, можливо в строк та за обстави, на які вказує ОСОБА_5 , відносять до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
-протоколом огляду предмета від 05.08.2015, яким оглянуто компакт диск DVD-R наданий потерпілою ОСОБА_5 , відповідно на якому міститься відеозапис, подій які відбувались 02.08.2015 близько 9:30 год.;
-постановою про визнання, DVD-R диска з відеозаписом подій, речовим доказом від 05.08.2015;
При відтворенні у судовому засіданні запису на диску встановлено, що вказаний диск містить запис, виконаний потерпілою ОСОБА_5 за допомогою мобільного телефону, подій, що відбувались біля ставку у с. Сільниця Тульчинського району 02.08.2015 близько 9:30 год. Так, з вказаного запису вбачається, що потерпіла ОСОБА_5 разом з ОСОБА_22 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 підійшли до городу де стояв ОСОБА_9 та його малолітній син ОСОБА_10 , запитали чому вони ловлять рибу, через декілька хвилин підбігли обвинувачена ОСОБА_4 та її невістка ОСОБА_8 . Обвинувачена почала кричати, ображати нецензурною лайко, потерпілу та тих осіб, які були з нею, почала вигонити їх з свого городу, при цьому піднімаючи із землі грудки намагалася кинути в їхній бік, потім піднявши гілляку намагалася бити, на відеозаписі видно, як обвинувачена замахувалась руками до потерпілої, і у подальшому чути голос потерпілої, яка стверджує, що їй нанесено удар по обличчю обвинуваченою. Разом з тим, відеозапис проводився з самого початку подій, і до того моменту, як всі учасник перейшли на дамбу ставка, однак на ньому відсутні обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілою обвинуваченій, а також те, що потерпіла брала її за волосся.
Посилання обвинуваченої на визнання доказу, а саме диску з відеозаписом на мобільний телефон, який здійснювала потерпіла, та який оглянутий під час досудового розслідування і визнано речовим доказом, як недопустимими, який підтверджує винуватість обвинуваченої у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до уваги не береться, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належність та допустимість доказів регламентовані ст. 85, 86 КПК України, а саме: належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина 1 ст. 86 КПК, встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій.
Частиною 2 ст. 86 КПК України, передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Питання про допустимість доказів вирішується судом при постановленій судового рішення під час їх оцінки в нарадчій кімнаті.
Згідно ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження та потерпілим у порядку передбаченим цим Кодексом.
Обов`язок доказування обставин, що є підставою для виключення доказів покладається саме на сторону, що заявила таке клопотання, однак, посилання обвинуваченої про визнання доказу відеозапису на диску, недопустимими не містять чітко викладеної підстави (неналежності доказів, отримання з порушенням встановленого КПК порядку, незаконність джерела, отримання доказу неналежним суб`єктом і т. ін.)
Крім того, судом враховано той факт, що учасники процесу, а саме: обвинувачена, потерпіла та всі свідки підтвердили той факт, що потерпіла під час подій, які відбувались 02.08.2015 близько 9:00 год. весь час проводила відео зйомку на власний мобільний телефон, і при відтворені відеозапису у судовому засіданні, обвинувачена не заперечувала, щодо подій, які містяться на диску.
Даючи оцінку доводам обвинуваченої про те, що вона не вчиняла даного злочину, суд вважає, що вони в повній мірі спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст. 370 КПК України. За вказаних обставин, суд вважає, що доводи обвинуваченої ОСОБА_4 , які не знайшли свого об`єктивного підтвердження, є одним із способів її захисту для уникнення відповідальності за вчинений злочин.
Суд також, критично ставиться до показів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , які являються близькими родичами обвинуваченої, в частині не нанесення останньою тілесних ушкоджень потерпілій, а також те, що сама потерпіла тягала за волосся обвинувачену. Вказані доводи спростовуються показами свідків зі сторони обвинувачення ОСОБА_35 , ОСОБА_33 та ОСОБА_36 , які вказали, що обвинувачена під час конфлікту нанесла удар лодонею правої руки в область щоки лівого ока потерпілої, коли намагалась вибити мобільний телефон, а факт того, що обвинувачена хотіла вибити мобільний телефон, вона і сама в своїх показах не заперечила, що також підтверджується відеозаписом. Аналогічно спростовуються доводи обвинуваченої та свідків сторони захисту, що потерпіла під час конфлікту схопила обвинувачену за волосся.
Таким чином, оцінивши у сукупності надані по кримінальному провадженні докази, досліджені у судовому засіданні, оцінюючи показання свідків, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у інкримінованому злочині доведена повністю та її дії органами досудового слідства кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченої, яка характеризуються позитивно, пенсійний вік, те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , судом не встановлено.
За таких обставин, з урахуванням особи обвинуваченої, яка вину не визнала, шкоду потерпілій не відшкодувала, вибачення не просила, з метою попередження нових злочинів, виправлення обвинуваченої, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 в межах санкції визначеної ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. суд виходить з наступного.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ПП ВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Враховуючи зазначене, а також те, що у судовому засіданні доведено винуватість обвинуваченої, її протиправну поведінку, заподіяння тілесних ушкоджень, що безумовно призвело до страждань та вплинуло на нормальний спосіб життя потерпілої, суд вважає доведеним заподіяння ОСОБА_4 моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 .
Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що сума, визначена в цивільному позові ОСОБА_5 в 5000 грн. є завищеною та приходить до висновку, про необхідність задоволення позову частково в сумі 500 грн.
Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання процесуальних витрат у справі.
Так, згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ст. 124 КПК України, що регулює розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
З довідки вбачається, що потерпілою ОСОБА_5 сплачено за правову допомогу адвокату ОСОБА_37 1000 грн., що зумовлює стягнення зазначених процесуальних витрат з обвинуваченої на її користь.
Питання речових доказів вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65-67, 125 КК України, 100, 124, ст. 368 - 371, 373, 374, КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 грн.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 500 (п`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 процесуальні витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу у сумі 1000 (одна тисяча) гривень.
Речовий доказ - диск з відео записом, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя: