Справа № 11-855/11 Категорія: 20
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач : Зайцев В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2011 року м. Вінниця

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого-судді: Зайцева В.А.,

суддів: Нагорняка Є.П., Старинця Ю.В.,

при секретарі Маркіной Г.А.,

за участю прокурора Фінца Д.Г.,

адвоката ОСОБА_2,

засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_5, на вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2011 року, яким

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше неодноразово судимий,

останній раз - 26.05.2010 року

Староміським районним судом

м. Вінниці за ч.1 ст.185 КК України

до штрафу в розмірі 850 грн,

засуджений за ч.2 ст.185 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, з покладенням на нього обовязків, передбачених ст.76 КК України, що зазначені у вироку.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

раніше неодноразово судимий,

останній раз - 13.06.2005 року

Староміським районним судом

м. Вінниці за ст.ст.190 ч.2, 71 КК

України на 4 роки 1 міс. позбавлення

волі; 15.08.2007 року постановою

Дергачевського районного суду Харківської

області від 07.08.2007 року, на підставі ст.107

КК України умовно- достроково звільнений

від відбування покарання з невідбутим

строком 1 рік 11 міс. 6 днів,

засуджений за ч.2 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, з покладенням на нього обовязків, передбачених ст.76 КК України, що зазначені у вироку.

Вирішено долю речових доказів та питання судових витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засуджені за те, що 11.12.2010 року, приблизно о 00:30 год., діючи за попередньою змовою між собою на викрадення чужого майна, спільно, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись у дворі будинку 78, що по вул. 1-го Травня у м. Вінниці, підійшли до автомобіля НОМЕР_1, що належить ОСОБА_6 та помітили у ньому авто магнітолу Піонер. В той момент у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення даної авто магнітоли з автомобіля ОСОБА_6 Реалізуючи свій спільний злочинний умисел ОСОБА_3 та ОСОБА_4 переконавшись, що за їхніми злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, за допомогою заздалегідь заготовлених ножиць пошкодили серцевину замка передніх пасажирських дверей вказаного автомобіля, звідки викрали авто магнітолу Піонер вартістю 300 грн. Після цього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця події зникли та розпорядились викраденим майном на власний розсуд заподіявши ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 300 грн.

Крім того, 11.12.2010 року, близько 03:00 год. ОСОБА_3, знаходячись у стані алкогольного спяніння, перебуваючи у дворі будинку №19, що по вул. П. Запорожця у м. Вінниці, підійшов до автомобіля марки ТАТА 613/58 д.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_7, та помітив у ньому авто магнітолу LG. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення вказаної авто магнітоли. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, за допомогою заздалегідь заготовлених ножиць, пошкодив серцевину замка передніх пасажирських дверей даного автомобіля, звідки таємно викрав авто магнітолу LG вартістю 600 грн., чим заподіяв ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 600 грн. Після цього з місця події зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

В апеляції державний обвинувач посилається на незаконність вироку в частині призначеного засудженим покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, вважаючи, що таке покарання не відповідає тяжкості злочину та їх особам внаслідок м"якості. Просить вирок в цій частині скасувати, постановити новий вирок, яким обом засудженим призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_3 - у вигляді 4-х років позбавлення волі, ОСОБА_4 у вигляді 2-х років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, якій апеляцію державного обвинувача підтримав частково в частині призначення покарання ОСОБА_3 і просив призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, але в меншому обсязі ніж зазначено в апеляції, щодо міри покарання ОСОБА_4 - апеляцію підтримав повністю, виступ адвоката ОСОБА_2, який заперечував проти апеляції прокурора і просив вирок стосовно ОСОБА_4 залишити в силі, пояснення підсудних ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які були згодні з вироком, заперечували проти апеляції і просили не позбавляти їх волі, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляції та обсудивши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.365 КПК України апеляційний суд перевіряє вирок суду першої інстанції в межах апеляції.

За відсутності спору щодо фактичних обставин справи, кваліфікації дій підсудних та доведеності їх вини справа розглянута районним судом у спрощеному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст.299 КПК України.

Дії кожного з підсудних вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, при призначенні покарання, судом не дотримано положень ст.65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення кримінального покарання", відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначивши засудженим покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, суд фактично взяв до уваги лише помякшуючи обставини, а саме повне визнання підсудними своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди. Проте, хоча і зазначив у вироку, але недостатньо врахував особи підсудних, які раніше були неодноразово судимими за аналогічні злочини, на шлях виправлення не стали, новий злочин скоїли в стані алкогольного спяніння, групою осіб, а ОСОБА_3, до того ж, в період непогашеної судимості за попереднім вироком.

За наведених обставин, враховуючи тяжкість та суспільну небезпеку скоєного, особи винних, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, вчинення ними нового злочину в стані алкогольного спяніння, думку прокурора, який вважав неможливим досягнення мети їх виправлення і перевиховання без реального позбавлення кожного з них волі, застосування до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ст.ст.75, 76 КК України, на думку колегії суддів, є необґрунтованим внаслідок м"якості призначеного їм покарання.

Необхідним і достатнім покаранням для підсудних колегія суддів вважає саме покарання у вигляді позбавлення волі, передбачене санкцією ч.2 ст.185 КК України, а тому вирок районного суду в цій частині підлягає скасуванню з одночасним постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 378, 379 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А:

Апеляцію державного обвинувача Степанова Д.В. задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 21 квітня 2011 року в частині призначення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання - скасувати.

Призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_3 - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі; ОСОБА_4 у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_4, залишити попередній, підписку про невиїзд.

В інший частині - вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через Апеляційний суд Вінницької області протягом одного місяця з моменту його проголошення.

Судді:

З оригіналом вірно: