Справа № 314/2791/15-к
Провадження № 1-в/314/630/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представник установи виконання покарання ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Водяне , Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької обласі, громадянина України, українця, проживав за адресо.: АДРЕСА_1 ,

Раніше судимого:
1.13.08.2002 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185,75,76 КК України до 2 років позбавлення волі із іспитовим строком.

2.23.10.2003 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ст.ст.309 ч.2,289 ч.2,69,70,71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

3.10.04.2008 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.263,75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

4.02.07.2009 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ст.ст. 307 ч.2, 310 ч.2,69,70 ч.1,714 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення з конфіскацією майна. Звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 14 днів .

По даній справі засуджений : 19.12.2012 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком від 02.07.2009 року та остаточоно призначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку: 09.11.2012 року Кінець строку: 02.06.2016 року

про умовно-дострокове звільнення,

в с т а н о в и в :
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання у Софіївській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№55), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що зробив для себе належні висновки, у скоєному злочині вину визнає, чим заслужив на умовно-достроково звільнення від подальшого відбування покарання.

Представник адміністрації установи заперечив проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, як такому, що не довів свого виправлення.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання засудженого, вважаючи, що підстав для його задоволення немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні клопотання має бути відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.11.2012 року.

Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі з 12.11.2012 року по 05.02.2013 року, характеризувався посередньо: заохочень та стягнень не мав.

Під час тримання в Софіївській ВК№ 55 з 05.02.2013 року по 25.11.2013 року, характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 25.11.2013 року по 14.06.2015 року відбував покарання в Ка`янській виправній колонії УДПТС України в Запорізькій області №101, характеризувався посередньо мав 2 заохочення та 1 стягнення.

Згідно довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 виданої Кам`янською виправною колонією УДПтС України в Запорізькій області, встановлено, що останній у період з листопада 2013 року по травень 2015 рік в установі працевлаштований не був.
Комісією установи Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення 15.05.2015 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.

З 14.06.2015 року відбуває покарання у Софіївській виправній колонії. На виробництві установи не працевлашотований. Характеризується посередньо.

Відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обовязковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обовязком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

Поведінка засудженого за весь час відбуванння ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_5 довів своє виправлення, оскільки два заохочення отримав лише у 2014 році, за 2015 рік має 1 стягнення накладене правами начальника відділення СПС 19.02.2015 року, яке не зняте та непогашене в установленому законом порядку, заохочень не має, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватись на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенні до праці за весь період знаходження у виправних установах .

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

У відповідності до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбуванння певної частини покарання а виправлення засудженого.

У відповідності з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці дові своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

За таких обставин на теперішній час суд погоджується з думкою прокурора, та представника установи виконання покарань та не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення - відмовити.
На ухвалу протягом семи діб може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

02.07.2015