02.09.2014
Справа № 642/7375/14-к
Провадження № 1кс/642/2088/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2014 р. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,
в с т а н о в и в:
27 серпня 2014 року заявник ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 20 серпня 2014 року у кримінальному провадженні
№ 0001281 від 10 травня 2013 року.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що постанова є неправомірною, оскільки слідчий не врахував факту заподіяння їй моральної шкоди через погіршення стану здоров`я та саботаж експертів ХОБСМЕ, не опитав її та не провів жодних слідчих дій. Крім того, вказана постанова не внесена у встановленому порядку до додатку №5 до Положення про ЄРДР, внаслідок чого є нечинною. Крім того, послалась на те, що слідчий ОСОБА_4 не мав повноважень на проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримала, пославшись на викладені в скарзі обставини, пояснила також, що слідчий неправильно зазначив в оскаржуваній постанові дату внесення до ЄРДР вказаного кримінального провадження - 10 травня 2014, а ні 2013 року.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 проти скарги заперечував, послався на те, що постанова є правомірною. Заявник вже зверталась з заявою про визнання її потерпілою, постановою слідчого ОСОБА_5 їй було в заяві відмовлено, оскільки склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України,є формальним, цей злочин направлений проти правосуддя, тому відсутні підстави для визнання заявника потерпілим у даному кримінальному провадженні. Вказана постанова слідчого про відмову у визнання потерпілим заявником була оскаржена до суду, та у задоволенні її скарги ухвалою слідчого судді було відмовлено. Слідчий також зазначив, що проведення досудового розслідування доручене йому начальником слідчого відділу Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України, як це передбачено кримінально-процесуальним законодавством. Також зазначив, що постанова про відмову у визнання потерпілим не підлягає внесенню до Додатку №5, як помилково вважає заявник. Крім того,пояснив, що він при зазначенні дати внесення до ЄРДР даного кримінального провадження у оскаржуваній постанові замість 10 травня 2013 року він помилково зазначив 10 травня 2014 року, що не є суттєвим, та вказана помилка ним виправлена.
Слідчий суддя, опитавши заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , дослідивши надані матеріали кримінального провадження та надані заявником документи, приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає на підставі наступного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001281 від 10.05.2013 року Ленінським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області внесено повідомлення, що надійшло з прокуратури Ленінського району м. Харкова на підставі листа Жовтневого районного суду м. Харкова, щодо неправомірних дій з боку працівників Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Дмитрівська, 14, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, та розпочато досудове розслідування.
10.07.2013 року ОСОБА_3 звернулась до Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області з заявою про визнання потерпілою.
Постановою слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 13 липня 2013 року у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у даному кримінальному провадженні відмовлено.
Заявник ОСОБА_3 зверталась до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області ОСОБА_5 від 13 липня 2013 року про відмову у визнанні потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 15 серпня 2014 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що підстави для визнання її потерпілою відсутні, оскільки склад вказаного злочину є формальним, злочин направлений проти правосуддя. Слідчий суддя прийшов до висновку, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим були виконанні всі необхідні процесуальні дії, всебічно, повно і об`єктивно досліджені обставини справи та слідчий дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим.
20 серпня 2014 року заявник ОСОБА_3 повторно подала заяву слідчому ОСОБА_4 про залучення її у даному кримінальному провадженні як потерпілого, зазначивши, що їй заподіяна фізична, матеріальна та моральна шкода внаслідок вказаного кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Згідно з ч.2 даної норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення нею кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до вимог ч.5 ст.55 КПК України слідчий і прокурор тільки за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що повідомлення про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, мають можливість винести постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
У частині 3 вказаної статті зазначено, що потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 ст. 55 КПК України передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до ст. 7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка згідно положень ч. 2 ст. 9 КПК України полягає в обов`язку прокурора, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частина 1 ст. 385 КК України передбачає кримінальну відповідальність за відмову свідка від давання показань або відмову експерта чи перекладача без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків у суді або під час провадження досудового розслідування.
Склад цього злочину є формальним, об`єктивна сторона якого виявляється в бездіяльності, що полягає у відмові (ухиленні) свідка від давання показань або відмові експерта чи перекладача без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.
Суспільна небезпечність цього злочину полягає в тому, що він порушує нормальну діяльність органів досудового слідства щодо одержання необхідних доказів, ускладнює здійснення діяльності щодо відправлення правосуддя, перешкоджає встановленню істини у справі та постановленню дійсно правосудного судового акта, тобто цей злочин направлений проти правосуддя.
Таким чином, слідчий дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для визнання заявника ОСОБА_3 потерпілим у даному кримінальному провадженні. Вказаний висновок вже підтверджений ухвалою слідчого судді від 15 серпня 2014 року.
Посилання заявника на помилку у зазначенні року внесення до ЄРДР відомостей про вказане кримінальне правопорушення у оскаржуваній постанові слідчого не може бути підставою для скасування постанови, оскільки кримінальне провадження за № 0001281 внесено до ЄРДР саме 10 травня 2013 року, а ні 2014 року, та саме у цьому кримінальному провадженні подана вказана скарга ОСОБА_3 .
Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затв. Наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 (із змін.) визначає порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також надання відомостей з нього.
Відповідно до п.1.1 вказаного Положення реєстр - це створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 2.1 цього Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру.
Реєстр утворено та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Кримінальне-процесуальне законодавство не пов`язує правомірність постанови слідчого з тим, чи внесена вона до додатків до ЄРДР, тому доводи заявника про те, що вказана постанова є нечинною внаслідок того, що не внесена до додатку №5, є помилковими. Крім того, у Додатку №5 до п.п 2.2. Положення про ЄРДР (картка про рух кримінального провадження) відсутня графа про внесення відомостей про винесення постанови про відмову у визнанні потерпілим.
Доводи заявника щодо відсутності відповідних повноважень у слідчого ОСОБА_4 спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що проведення досудового розслідування доручено 03.12.2013 року слідчому ОСОБА_4 начальником СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 - керівником органу досудового розслідування, як це передбачено ст.ст. 39, 40 КПК України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою, винесена повноважною особою, тому у задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 55, 303, 306, 307, 376 КПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги на постанову слідчого Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 20 серпня 2014 року у кримінальному провадженні № 0001281 від 10 травня 2013 року - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1