Ухвала
іменем україни

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 4 лютого 2016 року кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 30 березня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и в:
Зазначеним вироком
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 4 ст. 368 КК України ( в редакції Закону від 18 квітня 2013 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права займати посади в правоохоронних органах, строком 2 роки та з конфіскацією майна, окрім житла.

На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_7 позбавлено спеціального звання підполковник податкової міліції.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи службовою особою, тимчасово виконуючим обов`язки начальника головного відділу податкової міліції державної податкової інспекції у м. Хмельницькому Державної податкової служби, 9 липня 2013 року близько 16 години 40 хвилин поблизу кафе бару «Енеїда» по вулиці Театральній, 8 у м. Хмельницькому, використовуючи своє службове становище, одержав від директора ПП «АПБ Проект» ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 4 000 грн. за не проведення у подальшому перевірки господарській діяльності останнього та повернув бухгалтерські документи.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 30 березня 2015 року вирок щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений просить рішення судів першої та апеляційної інстанції скасувати, а провадження закрити у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину, мотивуючи істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що судовий розгляд справи проведено однобічно й неповно, а висновки суду про доведеність його вини за ч. 4 ст. 368 КК України не відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на суперечливих доказах. Також засуджений вважає, що йому призначено надмірно суворе покарання.

У поданих змінах та в доповненні до касаційної скарги засуджений просить судові рішення щодо нього змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Також просить скасувати призначенні йому додаткові види покарання та позбавлення його спеціального звання.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника про пом`якшення засудженому покарання, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення скарги, перевіривши кримінальне провадження та обговоривши доводи касаційної скарги з її змінами та доповненнями, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій, у зміненій касаційній скарзі не оскаржується.

Що стосується доводів касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, то вони заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Колегія суддів вважає, що суд не навів переконливих мотивів на підтвердження свого висновку про те, що призначене ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року) реальне основне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нового злочину.

Також судом не в повній мірі було враховано дані про особу винного, а саме, що засуджений уперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи й проживання та невеликий розмір одержаної незаконної вигоди.

Окрім того, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції не було враховано знаходження на його утримання двох малолітніх дітей 2004 та 2014 років народження, а також дружини, яка перебувала у декретній відпустці.

Тому, з урахуванням викладеного та визнання вини й щирого каяття, висловленого засудженим в змінах та в доповненні до касаційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.

У ст. 77 КК України законодавець передбачив перелік, який є вичерпний, видів додаткових покарань, які можуть застосовуватися до засудженої особи у разі звільнення її від основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Конфіскація майна як додаткове покарання у цьому переліку не значиться, а тому не підлягає застосовуванню навіть за умови, якщо санкцією ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року) передбачено конфіскацію майна як обов`язкове додаткове покарання.

Що стосується доводів касаційної скарги про скасування додаткового покарання у виді позбавлення права займати посади в правоохоронних органах та позбавлення спеціального звання підполковник податкової міліції, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

У зв`язку з цим вирок та ухвала щодо ОСОБА_7 підлягають зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 31 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 30 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання за ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 18 квітня 2013 року) у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
У решті вирок та ухвалу щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3