АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 667/2491/13-к
Провадження № 11кп-791/1/15р. Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

цивільного позивача ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 , цивільного позивача ОСОБА_11 на вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лимарське Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, працюючого ДП «Херсонський морський торгівельний порт» майстром виробничого навчання, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено

за ч.2 ст.286 КК України на 3 роки позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Запобіжний захід особисте зобов`язання.

Вироком суду ОСОБА_12 визнано винним та засуджено за те що він 20.10.2012року, близько 18:55 год. у м. Херсоні, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21099020» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Радянській сел. Комишани з боку сел. Білозерка у напрямку сел. Куйбишева, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністірів України № 306 від 10.10.2001року (зі змінами та доповненнями), проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки яка склалася, не обрав безпечну швидкість з якою міг би зберегти контроль над керуванням транспортного засобу, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на праве узбіччя дороги, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_13 1972 року народження, яка знаходилася на правому узбіччі на відставні приблизно 1,5м., від правої межі проїзної частини.

В результаті даної дорожньо - транспортної події пішохід ОСОБА_13 отримала тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя, що спричинили смерть потерпілої.

Настання смерті ОСОБА_13 знаходяться у причинному зв`язку з грубим порушенням Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_12 , а саме: п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

В апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги прокурор вважає вирок суду незаконним і необґрунтованим та таким, що підлягає зміні з підстав істотного порушення вимог кримінально процесуального закону. Просить вирок суду змінити та постановити новий вирок, яким стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 2 741 грн. 76 коп. в рахунок відшкодування вартості проведених НДЕНКЦ при УМВС України в Херсонській області автотехнічних експертиз, а також кваліфікувати дії ОСОБА_12 за ч.2 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі зі змінами адвокат ОСОБА_8 вказує на незаконність вироку через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Крім того, посилаючись на відсутність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_12 , чим порушено право останнього на захист, просить вирок суду скасувати, і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Потерпілий ОСОБА_10 у своїй апеляції вважає вирок в частині призначення покарання несправедливим, оскільки призначене ОСОБА_12 покарання є занадто м`яким і не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Просить вирок суду скасувати та призначити ОСОБА_12 більш суворе покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Аналогічне за змістом прохання міститься й у апеляційній скарзі цивільного позивача ОСОБА_11 .

У запереченнях на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_10 і цивільний позивач ОСОБА_11 , не погоджуючись з доводами його апеляційної скарги, і вважаючи їх надуманими, вважають вину обвинуваченого повністю доведеною, і у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 просять відмовити.

У запереченнях на апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 та цивільного позивача ОСОБА_11 , адвокат ОСОБА_8 наголошує на тому що апелянтом не наведено відповідних аргументів щодо необхідності застосування більш суворого покарання ОСОБА_12 , а цивільний позивач ОСОБА_11 не може ставити питання про погіршення становища обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора на підтримку апеляції та який просив про зміну вироку, доводи адвоката ОСОБА_8 на підтримку власної апеляції зі змінами, потерпілого ОСОБА_10 , цивільного позивача ОСОБА_11 , які просили задовольнити їх апеляції, та стверджували про необґрунтованість апеляційних скарг прокурора та адвоката ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , на підтримку апеляційної скарги потерпілого, пояснення та останнє слово обвинуваченого ОСОБА_12 , який просив не позбавляти його волі, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не знаходить.

Кримінальним провадженням і судом дотримано вимог ст. ст.93, 94 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини.

Висновки районного суду про доведеність винності ОСОБА_12 у вчиненні злочину, за який його засуджено обґрунтовані наявними у кримінальному провадженні, наведеними у вироку суду доказами, і сумнівів не викликають. Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які б могли істотно вплинути на висновки про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Так свілок ОСОБА_14 , пояснила що бачила, як 20.10.2012 року, близько 18:55 год. автомобіль під керуванням обвинуваченого ОСОБА_12 , рухаючись на великій швидкості, здійснив наїзд на жінку, яка знаходилася на узбіччі дороги та стояла до нього спиною .

Висновками судово - медичного експерта № 91/1460 від 28.11.2012 року встановлено що у ОСОБА_13 1972 р.н., виявленні тілесні ушкодження: крововилив під мозкову оболонку головного мозку та мозочку, в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні, забої головного мозку, забійні рани голови, двосторонні переломи ребер, осколковий перелом правої лопатки, множинні осколкові переломи кісток тазу з порушенням цілісності тазового кільця, прямі відкриті осколкові переломи кісток лівої гомілки, крововиливи у м`які тканини в місцях переломів, у корні легень, селезінки, куполу діафрагми, та інші ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, що спричинили смерть.
Виявленні тілесні ушкодження заподіяні тупими предметами з великою кінетичною енергією, не виключено від удару виступаючими частинами рухаючогося автомобіля з закидуванням потерпілої на капот з послідуючим падінням на дорожнє покриття та сковзанням по ньому, які знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті. Найбільш вірогідно, що на момент прикладання травматичної сили випираючими деталями автомобіля, потерпіла знаходилася у вертикальному положенні або близькому до такого. Точкою первинного контакту пішохода та автомобіля є задня поверхня середньої третини лівої голені.
Висновки наявних у кримінальному провадженні судових експертиз належно обґрунтовані і не викликають сумнівів у своїй достовірності, об`єктивно узгоджуються зі схемою дорожньо - транспортної пригоди, якою зафіксована слідова інформацію щодо руху автомобіля та наслідків ДТП.
Доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом вимог кримінального закону при кваліфікації дій засудженого є неспроможними і задоволенню не підлягають. Так, відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, ОСОБА_12 повідомлено про підозру у тому що він порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Суд розглянув кримінальне провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального закону у межах пред`явленого ОСОБА_12 обвинувачення, і обґрунтовано виключив з обвинувачення ОСОБА_12 інкримінований йому п.12.4 Правил дорожнього руху, оскільки обвинуваченням і кримінальним провадженням не доведено конкретну швидкість руху автомобіля, яким керував ОСОБА_12 .

Також є необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, в частині вирішення питання про відшкодування судових витрат. Заявлений прокурором позов на суму 198,08 грн., судом першої інстанції задоволено повністю.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_12 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України носять характер припущень, суперечать сукупності фактичних даних кримінального провадження які ретельно перевірені судом, а тому підстав для їх задоволення немає.

Крім того обґрунтованими висновками експерта встановлено що точкою первинного контакту пішохода та автомобіля є задня зовнішня поверхня середньої третини лівої голені потерпілої, що повністю спростовує версію адвоката про раптове з`явлення потерпілої ОСОБА_13 на проїзній частині дороги.

Також є безпідставними доводи адвоката ОСОБА_8 про неконкретизоване обвинувачення ОСОБА_12 , оскільки перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 відповідає вимогам ст.291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частину статті Кримінального кодексу України та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року зі змінами, « Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Згідно з вироком, призначаючи покарання ОСОБА_12 в межах санкції ч.2 ст.286 КК України суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного який до кримінальної відповідальності притягується вперше, та обставини кримінального провадження.

Таке покарання, за переконанням колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_12 , та попередження нових злочинів. Підстав вважати його несправедливим через надмірну м`якість немає. Тому доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_12 призначено покарання без дотримання вимог закону, є безпідставними.

Порушень Кримінального процесуального кодексу, які б давали підстави для скасування чи зміни вироку, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 376 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 , цивільного позивача ОСОБА_11 , прокурора, адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 23 жовтня 2013 року відносно ОСОБА_12 без зміни.

Запобіжний захід ОСОБА_12 залишити попередній особисте зобов`язання.

Головуючий (підпис) ОСОБА_15
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_5
Згідно з оригіналом
Ухвала набрала законної сили 30 листопада 2015 року
Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_15