Провадження 1-кс/127/69/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2015 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність начальника слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , яка полягає у не внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року до суду надійшла вказана скарга ОСОБА_4 на бездіяльність начальника слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , яка полягає у не внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 просив суд зобов`язати начальника слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 зареєструвати в Єдиному реєстрі досудових розслідувань усне повідомлення скаржника від 17.11.14 р про особливо тяжкий злочин скоєний прокурором ОСОБА_5 , який кваліфікуються за ст.364 ч.3 КК України, та про кримінальне правопорушення, виявлене 20-го листопада 2014р начальником СВ прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , що кваліфікується як державний злочин, передбачений ст.109 КК (змова з метою захоплення: державної влади), який мав місце 21 лютого 2014р в приміщенні Верховної Ради України.
Скаржник вказав, що 21.02.2014 року в приміщенні Верховної Ради України було постановлено законодавчі акти, які мають явні ознаки державного злочину, передбаченого ст.109 КК України (змова з метою захоплення державної влади), тому що 21.02.14 року Верховною Радою України встановлено чинність Конституції України в редакції 2004 року. Зокрема Конституція України 2004 року не передбачає існування депутатів Верховної Ради обраних за мажоритарним принципом, а встановлює можливість обрання до Верховної Ради депутатів, виключно за партійними списками.
Тобто, станом на 21 лютого 2014 р. особи, обрані в мажоритарних округах не мали повноважень депутатів Верховної Ради України, та не мали законних повноважень брати участь в ухваленні законів (в т.ч. не мали повноважень приймати закон №746-18 від 21.02.14 р., яким "виключено з Кримінального кодексу України ч.3 ст.364"). Тому факт ухвалення 21 лютого 2014 р. законодавчих актів групою осіб, які не мали встановлених Конституцією України 2004 р повноважень народних депутатів є доказом злочинного діяння, передбаченого ст.109 КК України і факт вказаного державного злочину був 20 листопада 2014 р., на думку скаржника, виявлений начальником СВ прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , що підтверджується змістом його листа від 20.11.14р №17-434-12 (доданим до цієї скарги).
В повідомленні скаржника про злочин, скоєний прокурором ГПУ ОСОБА_5 вказано, що факти протиправних, злочинних діянь прокурора ГПУ ОСОБА_5 скаржником задокументовано шляхом запису, зробленого аудіотехнічним пристроєм.
Тому на думку скаржника його повідомлення про злочин, скоєний прокурором ГПУ ОСОБА_5 (яке розглядав ОСОБА_7 ) містить необхідні відомості про місце, спосіб, час, та інші обставини скоєння злочину.Тому твердження ОСОБА_3 в листі від 20.11.14р за №17-434-12 про те, що усне повідомлення скаржника про злочин не містить жодних даних про вчинення ОСОБА_5 злочину та не підлягає реєстрації в ЄРДР в зв`язку з тим, що "ч.3 cm. 364 виключено з Кримінального кодексу України на підставі закону від 21.02.14р носить необґрунтований та протиправний характер.
Крім того скаржник вважає, що розглядаючи його повідомлення про злочин від 17.11.14 року ОСОБА_8 умисно присвоїв офіційній письмовій відповіді на таке повідомлення реєстраційний номер за 2012 рік, що вказує на наявність прямого злочинного умислу в діях ОСОБА_9 .
В судовому засіданні ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив суд задоволити вимоги скарги, посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

В судовому засіданні начальник слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 заперечив проти скарги з тих підстав, що за результатами розгляду усного повідомлення, про яке зазначає скаржник, була встановлена відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки в даному повідомленні не наведено формальних ознак кримінальних правопорушень, які ОСОБА_4 вважає вчиненими. Тому вважає, що вимоги скаржника щодо не внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей безпідставні. Просить по суті заявлених вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , скаржника, дослідивши матеріали скарги, вважаю, що скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, однак вказана заява чи повідомлення повинні містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Зі змісту скарги ОСОБА_4 щодо особливо тяжких злочинів, скоєних прокурором ОСОБА_5 , який кваліфікуються за ст.364 ч.3 КК України, та про кримінальне правопорушення, виявлене 20-го листопада 2014р начальником СВ прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , що кваліфікується на думку скаржника як державний злочин, передбачений ст.109 КК (змова з метою захоплення: державної влади), вбачається, що прокуратурою Вінницької області зроблено вірний висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР з вказаної заяви, оскільки в даній заяві не наведено формальних ознак кримінальних правопорушень, які ОСОБА_4 вважає вчиненими. При цьому останнім в поданому усному повідомленні від 17.11.2014 року наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення, як на його думку, кримінального правопорушення.

Таким чином, невнесення відомостей до ЄРДР із заяв, які за своєю суттю не є заявами про кримінальне правопорушення, не є бездіяльністю слідчого чи прокурора в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 303 КПК України.

За наведених підстав приходжу до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 214, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність начальника слідчого відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , яка полягає у не внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя