АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/189/15-к Номер провадження 11-кп/786/382/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК - С.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів при секретаріОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю прокурора потерпілої представника потерпілої захисника обвинуваченогоОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, розлучений, працюючий водієм ПП ОСОБА_11 , несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.122 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Згідно вироку, ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.
28 травня 2012 року близько 18 год. 30 хв. обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї власного домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_2 , в ході сварки з дружиною потерпілою ОСОБА_7 , відбираючи в останньої ключі від автомобіля, умисно завів її ліву руку назад та вивернув вгору, заподіявши тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого вивиху лівого плеча.

В апеляційній скарзі потерпіла просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий, яким засудити ОСОБА_10 за ч.1 ст.122 КК України на 3 роки позбавлення волі. При цьому зазначає, що обвинувачений лише перед дебатами визнав вину та розкаявся, а тому ставить під сумнів його щире каяття і вважає призначене покарання занадто м`яким.

В апеляційній скарзі обвинувачений з огляду на його щире каяття, визнання вини і добровільне відшкодування шкоди просить скоротити іспитовий строк до 1 року.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника на підтримання апеляційної скарги, потерпілу та її представника, які наполягали на призначенні покарання у виді позбавлення волі, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, виходячи з такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.122 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Приписами ч.1 ст.75 КК України встановлено, зокрема, якщо суд, при призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості, визнав вину, щиро розкаявся, добровільно відшкодував шкоду, має постійне місце проживання, працює.
Колегія суддів враховує також ту обставину, що потерпіла невдовзі після вчинення щодо неї злочину стверджувала, що сама спровокувала ОСОБА_10 , вказувала про відсутність претензій до обвинуваченого, звернулася з відповідною заявою до органів внутрішніх справ та просила припинити розгляд свої заяви про спричинення тілесних ушкоджень (т.1 а.с.18) і лише через декілька років порушила питання про притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності та наполягала на суворому покаранні. Наведене свідчить про те, що її ставлення до покарання обумовлене характером взаємовідносин з обвинуваченим в певний період часу, а отже, не може бути об`єктивним критерієм при призначенні покарання обвинуваченому.

Оцінюючи як тяжкість вчиненого злочину, так і особу винного та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і належним чином мотивував таке рішення.

Призначене ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, а тому підстав як для його посилення, так і до пом`якшення колегії суддів не вбачає.

Отже, апеляційні скарги обвинуваченого та потерпілої не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Диканського районного суду Полтавської області від 26 березня 2015 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілої та обвинуваченого, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4