Справа № 378/704/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1435/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 15.12.2015

УХВАЛА
іменем України
15 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача - Моторно (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_11 на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сидори Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, працюючого водієм автотранспортного засобу відділу централізованих перевезень військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , одруженого, з професійно-технічною освітою, жителя АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців виправних робіт з відрахуванням 15 відсотків заробітку в дохід держави, без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_12 233421 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто із Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_12 50000 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. витрат, пов`язаних з її лікуванням.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2577 грн. 96 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.
Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 , працюючи на посаді водія автотранспортного засобу відділу централізованих перевезень військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , 11 березня 2015 року керував автопоїздом у складі вантажного бензовоза марки «МАЗ 5337» реєстраційний номер на темному фоні НОМЕР_2 та причепа марки «ПЦ-6,7» реєстраційний номер на темному фоні НОМЕР_3 , які, згідно висновку експерта № 5-02/117 від 23.03.2015 року знаходилися у технічно справному працездатному стані, та рухався в складі автоколони бензовозів у супроводі інспектора військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_13 , по автодорозі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в напрямку м. Одеса. У зв`язку з виникнення несправностей двигуна бензовоза марки «МАЗ 5337» реєстраційний номер на темному фоні НОМЕР_2 , вказана автоколона бензовозів зупинилася на смузі для розгону транспортних засобів поряд з придорожніми кафе, на ділянці автодороги «Київ-Одеса», що знаходиться між 127 та 128 кілометром автодороги «Київ-Одеса» в напрямку м. Одеса, і яка відокремлена лінією дорожньої розмітки 1.8 (широка переривчаста лінія), що позначає межу між смугою розгону або гальмуванням і основною смугою проїзної частини. З врахуванням технічного стану автомобіля керівництвом військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення повернути назад до військової частини автопоїзд у складі вантажного бензовоза марки МАЗ 5337» реєстраційний номер на темному фоні НОМЕР_2 та причепа марки «ПЦ-6,7» реєстраційний номер на темному фоні НОМЕР_3 , під керування водія ОСОБА_7 ..
Враховуючи дану обставину, інспектор військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_13 запропонував водію ОСОБА_7 свою допомогу для здійснення розвороту автопоїздом у складі вантажного бензовоза марки «МАЗ 5337» реєстраційний номер на темному фоні НОМЕР_2 та причепа марки «ПЦ-6,7» реєстраційний номер на темному фоні НОМЕР_3 в забороненому місці Правилами дорожнього руху України, а саме перекрити рух транспортних засобів на зустрічних смугах руху в напрямку м. Києва. На дану пропозицію ОСОБА_7 погодився і діючи всупереч п. 8.3. та 1.10. Правилами дорожнього руху України ніяким чином не заперечив проти такого здійснення розвороту в забороненому місці через розділювальну смугу та не прийняв рішення здійснити розворот на ділянці автодороги «Київ-Одеса», призначеній для розвороту транспортних засобів, хоча і не отримав прямої вимоги чи наказу від військового інспектора ОСОБА_13 здійснити маневр розвороту даним автопоїздом в забороненому місці.
З метою здійснення розвороту автопоїздом у складі вантажного бензовоза марки «МАЗ 5337» реєстраційний номер на темному фоні НОМЕР_2 та причепа марки «ПЦ-6,7» реєстраційний номер на темному фоні НОМЕР_3 в забороненому Правилами дорожнього руху місці ОСОБА_7 , керуючи даним автопоїздом виїхав із автоколони бензовозів та скерував його на праву смугу руху автодороги «Київ-Одеса» в напрямку м. Одеса. Продовжуючи рух вказаним автопоїздом на 127 кілометрі + 900 метрів автодороги «Київ-Одеса» по правій смузі руху в напрямку м. Одеса, ОСОБА_7 зупинився з метою очікування завершення перекриття руху транспортних засобів військовим інспектором на зустрічних смугах руху автодороги «Київ-Одеса» в напрямку м. Київ, а потім всупереч п. 2.3. «б» ПДР України, проявив неуважність та маючи об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху всупереч вимог п. 10.1 ПДР України, перед зміною напрямку руху, а саме початку здійснення розвороту ліворуч з правої смуги руху в напрямку м. Одеса, не переконався що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасниками руху, а саме автомобілю марки «Кіа Соренто» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який рухався в попутному напрямку по лівій смузі руху, почав виконувати маневр розвороту ліворуч і на суцільній ліній дорожньої розмітки, що визначає лівий край лівої смуги руху автодороги «Київ-Одеса» в напрямку м. Одеса, о 10 год. 37 хв. допустив зіткнення з правим переднім кутом автомобіля марки «Кіа Соренто» реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Кіа Соренто» реєстраційний номер НОМЕР_4 - ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому променевої кістки лівого передпліччя, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 38Д від 23.03.2015 року, відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили розлад здоров`я більше 21 дня.
Згідно висновку експерта № 5-02/294 від 10.07.2015 року встановлено що:
1) В заданій дорожній ситуації на ділянці автодороги «Київ-Одеса» в напрямку до м. Одеса від пішохідного переходу, що розташований за поворотом до с.м.т. Ставище, до моменту виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_14 автомобіль «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_5 рухався зі середньою швидкістю 96,8... 102,5 км/год.
2) В заданій дорожній ситуації показання водія автопоїзда у складі автомобіля марки «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа марки «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 в частині того, що в момент зміни ним напрямку для виконання маневру розвороту лінія дорожньої розмітки, яка поділяє ліву та праву смуги руху, розташовувалась між лівими та правими задніми колесами автомобіля «МАЗ 5337», є технічно неспроможними.
3) В заданій дорожньо-транспортній ситуації боковий інтервал при проїзді автомобілем «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_5 повз автопоїзд у складі автомобіля «МАЗ 5337», д.н.з. НОМЕР_2 та причепа «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився в нерухомому стані, з технічної точки зору є безпечним.
4) За даних дорожніх обставин, з технічної точки зору водій автомобіля «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_5 повинен був діяти згідно вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України.
5) В заданій дорожньо-транспортній ситуації, з технічної точки зору виконання водієм автомобіля «Кіа Соренто» маневру об`їзду праворуч, по смузі для розгону, автопоїзда у складі автомобіля марки «МАЗ 5337» та причепа марки «ПЦ-6,7», з моменту виникнення небезпеки для його руху, не можна вважати безпечним, тому питання щодо наявності у водія автомобіля марки «Кіа Соренто» технічної можливості уникнути зіткнення з автопоїздом шляхом застосування маневру об`їзду праворуч по смузі для розгону не вирішувалось.
6) В заданій дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_5 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 , який буксував причеп «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом застосування термінового гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для руху.
7) За даних дорожніх обставин з технічної точки зору водій автопоїзда у складі автомобіля «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 повинен був діяти згідно вимог пунктів 10.1 та 1.10. Правил дорожнього руху України.
8) В заданій дорожньо-транспортній ситуації водій автопоїзда у складі автомобіля «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_5 , яка полягала у виконанні ним вимог пункту 10.1. Правил дорожнього руху України.
9) В заданій дорожній обстановці, з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_4 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які перебували в причинному зв`язку з даною пригодою, не вбачається. В заданій дорожній обстановці, з технічної точки зору в діях водія автопоїзда у складі автомобіля «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 маються невідповідності вимогам пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубого порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України, а саме:
- п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;
- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 1.10, Розділювальна смуга - виділений конструктивно або за допомогою суцільних ліній дорожньої розмітки 1,1 або 1.2 елемент автомобільної дороги, який розділяє суміжні проїзні частини. Розділювальна смуга не призначена для руху або стоянки транспортних засобів. За наявності на розділювальній смузі тротуару по ньому дозволяється рух пішоходів;
- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
- п. 8.3. Сигнали регулювальника мають перевагу перед сигналами світлофорів та вимогами дорожніх знаків і є обов`язковими для виконання. Водії та пішоходи повинні виконувати додаткові вимоги регулювальника, навіть якщо вони суперечать сигналам світлофорів, вимогам дорожніх знаків і розмітки.
- п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
Вказані порушення Правил дорожнього руху України та інших законодавчих актів перебувають в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, які настали, а саме спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_12 .
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вважає вирок суду необґрунтованим з мотивів неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. На думку апелянта, залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, а саме відхилене судом клопотання про призначення повторної експертизи. Крім того, апелянт зазначає, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. На думку апелянта дорожньо-транспортна пригода сталася не з його вини, а з вини водія автомобіля «КІА Соренто» ОСОБА_14 , який перевищив допустиму швидкість руху, внаслідок чого останній не встиг своєчасно зупинити автомобіль, а також з вини військового автоінспектора ОСОБА_13 , який в порушення вимог Інструкції щодо здійснення супроводження колон військових транспортних засобів запропонував йому здійснити розворот автопоїзда у забороненому ПДР місці.
Не погоджуючись з вироком суду, представник цивільного відповідача Моторно (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду в частині стягнення з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_12 50000 грн. матеріальної шкоди та 500 грн. витрат, пов`язаних з її лікуванням та ухвалити новий вирок, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу до відповідача - Моторно (транспортного) страхового бюро України. Вважає апелянт, що рішення прийняте судом на підставі неправильного застосування норм цивільного законодавства та на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи.
На апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та представника Моторно (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_11 прокурор та представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_10 надіслали заперечення, в яких просять апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, його захисника та представника в/ч НОМЕР_1 , які підтримали апеляційні скарги обвинуваченого та Моторно (транспортного) страхового бюро України, пояснення представника потерпілої та думку прокурора, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтував вирок на доказах, досліджених під час судового розгляду та оцінив докази в їх сукупності, ґрунтуючись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин провадження, відповідно до вимог закону.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю доказів: показаннями потерпілої ОСОБА_12 , показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , протоколом огляду місця події від 11.03.2015 року, протоколом огляду транспорту від 11.03.2015 року, протоколом огляду предмета відео-реєстратора - від 11.03.2015 року, протоколом огляду предмету оптичного диску CD-R від 07.04.2015 року, висновком судово-медичної експертизи № 38Д від 18.03.2015 року, висновками інженерно-технічних експертиз № 5-02/117 від 23.03.2015 року та № 5-02/118 від 23.03.2015 року, висновком авто - товарознавчої експертизи від 25.03.2015 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 20.06.2015 року.

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини суд першої інстанції розцінив як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Суд першої інстанції зазначив, що досліджені в судовому засіданні матеріали справи вказують на те, що експертизами від 21.04.2015 року № 5-02/154 та від 10.07.2015 року № 5-02/294 вирішувалися питання, які ставилися обвинуваченим та його захисником, з приводу яких вони заявляли клопотання про призначення додаткової інженерно-технічної експертизи. В судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_18 надав учасникам процесу відповіді на поставлені йому питання, експертизи проведені на підставі даних, встановлених під час слідчого експерименту, участь у якому брали учасники дорожньої пригоди, в тому числі обвинувачений та його захисник, підписи яких є в протоколі слідчої дії. В судовому засіданні, даних, які б ставили під сумнів висновки даних експертиз, або те, що висновки мали суперечності, не здобуто, а тому суд першої інстанції визнав ці експертизи належними доказами, які не суперечать одна одній, а доповнюють одна одну, підстав для проведення повторної експертизи не вбачав, тому відмовив у задоволенні клопотання стороні захисту про призначення додаткової інженерно-технічної експертизи.

Судом першої інстанції вірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, та прийшовши до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, призначив останньому міру покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним, а саме у виді 1 року 6 місяців виправних робіт з відрахуванням 15 відсотків заробітку в дохід держави, без позбавленням права керувати транспортними засобами.
Колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначені в апеляційній скарзі, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_12 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, сталася не з його вини, а з вини інших осіб, а саме водія ОСОБА_19 , який з перевищенням швидкості керував автомобілем марки «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_4 ., в якому знаходилась потерпіла ОСОБА_12 , а тому не встиг своєчасно зупинити автомобіль, а також з вини інспектора ВАІ ОСОБА_13 , який супроводжував автоколону, спростовуються:
- показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що вона в якості пасажира знаходилася в автомобілі марки «КІА Соренто» під керуванням її чоловіка ОСОБА_14 та рухалися по дорозі Київ-Одеса в напрямку м. Жашків. По дорозі бачила колону військових автомобілів, а тому зменшили швидкість та продовжили рух. В правій смузі рухався автомобіль-бензовоз, за ним автомобіль ВАЗ-2109. ОСОБА_14 перестроївся автомобілем в ліву смугу, випередив автомобіль ВАЗ-2109, який рухався по правій смузі руху, та став наближатися до бензовоза, який різко з правої смуги руху почав повертати на розворот на зустрічну смугу. Відбулося зіткнення автомобілів, внаслідок чого вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вважає, що якби водій бензовоза, який рухався в правій смузі руху, подивився в ліве дзеркало та дзеркало заднього виду, то побачив би автомобіль «КІА Соренто». Перешкод для руху автомобіля КІА не було, бензовоз рухався по правій полосі руху, автомобіль КІА рухався по лівій полосі руху і автомобілі один другому не заважали;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який суду пояснив, що він у складі військової автоколони рухався в голові автоколони з АДРЕСА_1 в напрямку м. Жашків, в його автомашині їхав старший колони майор ОСОБА_17 . По дорозі вийшов з ладу автомобіль МАЗ під керуванням ОСОБА_7 , керівництвом військової частини було прийняте рішення про повернення даного автомобіля в військову частину в АДРЕСА_1 . Інспектор військової автоінспекції ОСОБА_13 сказав, що перекриє зустрічну смугу руху і що можна розвернутися, та пішов на зустрічну смугу руху де зупинив транспорт. ОСОБА_7 почав рухатися автомобілем МАЗ-бензовоз із полоси розгону, де стояла військова автоколона, виїхав на праву смугу руху і рухався по ній, за ним їхав легковий автомобіль, який загальмував, цей автомобіль випередила іномарка, яка зіткнулася із бензовозом, який в цей час із правої полоси, почав розвертатися та виїздити на зустрічну смугу руху. Інспектор ВАІ стояв на зустрічній смузі руху там зупиняв там автотранспорт. Згідно Правил дорожнього руху на цій ділянці дороги розвертатися не можна, безпеку руху на полосі руху бензовоза, яким керував ОСОБА_7 , ніхто не забезпечував. На причепі бензовоза був включений покажчик лівого повороту. Вважає, що якби керував автомобілем він, то пропустив би автомашини, які рухалися за бензовозом, оскільки перекрита була лише зустрічна смуга руху;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який суду пояснив, що він рухався в складі автоколони військових автомобілів. Вийшов з ладу автомобіль МАЗ, яким керував ОСОБА_7 та зупинилися на полосі розгону автотраси біля кафе за поворотом на с.м.т. Володарку, тому було прийняло рішення повертати автомобіль МАЗ з причепом у військову частину. Військовий інспектор пішов на зустрічну смугу руху і перекрив там рух. ОСОБА_7 на автомобілі МАЗ з причепом включив лівий поворот, виїхав з колони із полоси розгону спочатку на праву смугу руху, а потім і на ліву та пішов на розворот, покажчик повороту не виключав з моменту початку руху. Зі сторони Києва на полосі руху автомобіля МАЗ рух ніхто не перекривав, тому автомобіль КІА, який випереджав автомобіль Жигулі, зіткнувся з автомобілем МАЗ, який почав розвертатися.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який суду пояснив, що він був старшим військової автоколони, яка рухалася з АДРЕСА_1 в напрямку АДРЕСА_3 . Автомобіль МАЗ з причепом, яким керував ОСОБА_7 , вийшов з ладу, тому керівництвом військової частини було прийняте рішення повернути даний автомобіль у військову частину. Таке рішення він передав ОСОБА_7 , після чого останній вибув із колони, яку він супроводжував. Обставин дорожньої пригоди він не бачив. Хто давав ОСОБА_7 команду розвертатися і де, він не знає;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду пояснив, що він від старшого військової автоколони ОСОБА_17 дізнався про прийняте рішення повернути до військової частини в АДРЕСА_1 автомобіль МАЗ з причепом під керуванням ОСОБА_7 . Рух на полосі руху із м. Одеса в напрямку м. Києва перекривав за власною ініціативою із дружніх та людських спонукань, щоб полегшити розворот ОСОБА_20 , при цьому останньому жодних команд чи вказівок не давав, так як на той момент це був окремий транспортний засіб, а в його обов`язки входило супроводження автоколони, при цьому він мав діяти у відповідності до «Інструкції щодо здійснення супроводження колон військових транспортних засобів», затвердженої наказом Міністра оборони України № 435 від 04.09.2015 року, яка врегульовує порядок супроводження колон військової техніки, а не окремих транспортних одиниць;

- висновком експерта № 5-02/294 від 10.07.2015 року, згідно якого:
а) на ділянці автодороги «Київ-Одеса» в напрямку до м. Одеса від пішохідного переходу, що розташований за поворотом до с.м.т. Ставище, до моменту виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_14 , автомобіль «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_5 рухався зі середньою швидкістю 96,8... 102,5 км/год.;
б) показання водія автопоїзда у складі автомобіля марки «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа марки «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 в частині того, що в момент зміни ним напрямку для виконання маневру розвороту лінія дорожньої розмітки, яка поділяє ліву та праву смуги руху, розташовувалась між лівими та правими задніми колесами автомобіля «МАЗ 5337», є технічно неспроможними;
в) боковий інтервал при проїзді автомобілем «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_5 повз автопоїзд у складі автомобіля «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився в нерухомому стані, з технічної точки зору є безпечним;
г) водій автомобіля «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_5 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 , який буксував причеп «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом застосування термінового гальмування в заданий момент виникнення небезпеки для руху.
д) за даних дорожніх обставин з технічної точки зору водій автопоїзда у складі автомобіля «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 повинен був діяти згідно вимог пунктів 10.1 та 1.10. Правил дорожнього руху України.
е) в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автопоїзда у складі автомобіля «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_5 , яка полягала у виконанні ним вимог пункту 10.1. Правил дорожнього руху України.
є) в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_4 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які перебували в причинному зв`язку з даною пригодою, не вбачається. В заданій дорожній обстановці, з технічної точки зору в діях водія автопоїзда у складі автомобіля «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 та причепа «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 маються невідповідності вимогам пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинному зв`язку з виникненням ДТП.
Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, під час досудового розслідування на місці пригоди за участю підозрюваного, його захисника, потерпілої та її представника за участю понятих було проведено слідчий експеримент та повторний огляд місця події, яким проведено замірювання елементів дорожньої розмітки, встановлено момент, коли автопоїзд під керуванням ОСОБА_7 почав зміщуватися в ліву смугу руху. За результатами цих слідчих дій були складені процесуальні документи, які без зауважень та доповнень підписали всі її учасники, в тому числі підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник. За уточненими даними 22.06.2015 року слідчим була призначена інженерно-технічна експертиза. А тому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що слідчим були надані експерту неправильні вихідні дані, експерт неправильно тлумачить Правила дорожнього руху, що під час огляду запису авто реєстратора було застосовано недосконалу комп`ютерну техніку, яка хибно відтворила запис відеореєстратора, слідчий та експерт неправильно визначили момент виникнення небезпеки для руху водія ОСОБА_14 , є надуманими, оскільки не ґрунтуються на матеріалах даного провадження.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 стверджує, що військовий автоінспектор ОСОБА_13 , ігноруючи вимоги «Інструкції щодо здійснення супроводження колон військових транспортних засобів», повинен був забезпечити безпечний розворот керованого ОСОБА_7 автомобіля з причепом, належним чином його не забезпечив, внаслідок чого сталася ДТП. Разом з тим, судом першої інстанції досліджено дану інструкцію, допитано інших водіїв, старшого колони, військового автоінспектора ОСОБА_13 та встановлено, що згідно даної інструкції ОСОБА_13 повинен був супроводжувати саме колону військових автомобілів і не мав повноважень організовувати розворот автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , який отримав команду від керівництва військової частини самостійно повертатися до військової частини. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що з метою надання допомоги ОСОБА_7 перекривав рух транспортних засобів в напрямку з м. Одеси до м. Києва, однак ОСОБА_7 перед здійсненням маневру розвороту повинен був переконатися, що це не створить небезпеки для руху транспортних засобів, що рухалися в попутному напрямку з м. Києва до м. Одеси. Він ( ОСОБА_13 ) не подавав Орленку та іншим водіям, що рухалися в попутному з ним напрямку будь-яких сигналів чи жестів, оскільки знаходився на інший частині автодороги. Рух з напрямку з м. Києва перекрити не міг, оскільки супроводжував колону військових автомобілів один згідно наказу командира частини. За таких обставин, твердження ОСОБА_7 про те, що ДТП сталася не з його вини, а з вини військового інспектора, є безпідставними.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі жодним чином не обґрунтовує, в чому полягає неповноту судового розгляду, які саме висновки суду, викладені у вироку, не відповідність фактичним обставинам кримінального провадження, яких саме порушень вимог кримінального процесуального законодавства допустив суд, не порушує питання повторно дослідити ті чи інші обставини, які неповно дослідив чи відкинув суд першої інстанції, а тому дані посилання обвинуваченого колегія суддів вважає надуманими.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_12 , заявленого до військової частини НОМЕР_1 , Моторно (транспортного) страхового бюро України, обвинуваченого ОСОБА_7 , третя особа Міністерство Оборони України, в рамках даного кримінального провадження, ОСОБА_12 звернулася до відповідачів із цивільним позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. Свій позов мотивує тим, що 11 березня 2015 року внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля МАЗ ОСОБА_7 на 128 кілометрі траси Київ-Одеса, останній здійснюючи розворот у невстановленому місці допустив зіткнення з автомобілем КІА під керуванням ОСОБА_14 , внаслідок чого ОСОБА_12 завдано тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості та пошкоджено автомобіль КІА д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_12 . Внаслідок зіткнення належний їй автомобіль КІА зазнав механічних пошкоджень, чим завдана їй матеріальна шкода в розмірі 283921 грн., що підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи. Оскільки в результаті ДТП вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, тому понесла витрати пов`язані з оплатою медичних послуг, а саме консультаціями лікаря, рентгенографією, на загальну суму 500 грн., що підтверджується фіскальними чеками. Також вказує, що їй було завдано маральну шкоду, яка полягала у фізичному болю та фізичних стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням її автомобіля, яку він оцінює в 100000 грн.. Тому просили стягнути: з власника транспортного засобу - військової частини НОМЕР_1 233421 грн. в рахунок відшкодування завданої їй частини матеріальної шкоди та 100000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди; із Моторно(транспортного) страхового бюро України 50000 грн. в рахунок відшкодування ій частини матеріальної шкоди та 500 грн. витрат, пов`язаних з її лікуванням.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія ОСОБА_7 , який керував автомобілем марки «МАЗ 5337» д.н.з. НОМЕР_2 з причепом «ПЦ-6,7» д.н.з. НОМЕР_3 , що належать військовій частині НОМЕР_1 , потерпілій ОСОБА_12 , яка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, було завдано матеріальної та моральної шкоди. Внаслідок зіткнення належний їй автомобіль «Кіа Соренто» д.н.з. НОМЕР_4 зазнав механічних пошкоджень, чим завдана їй матеріальна шкода в розмірі 283921 грн., що підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи. В результаті ДТП потерпіла ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження і понесла витрати, пов`язані з оплатою медичних послуг, а саме консультаціями лікаря, рентгенографією, на загальну суму 500 грн., що підтверджується фіскальними чеками. Також їй було завдано маральну шкоду, яка полягала у фізичному болю та фізичних стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням майна. Враховуючи вимоги розумності та справедливості суд першої інстанції визначив розмір моральної шкоди, з яким погоджується колегія суддів, у 50000 грн.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_12 шкоду під час виконання ним своїх трудових обов`язків, тому суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України правильно стягнув військової частини НОМЕР_1 233421 грн. в рахунок відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_12 частини матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 9 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон України «Про ОСЦПВ»)розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.
Згідно ст. 24 Закону України «Про ОСЦПВ» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно до вимог п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про ОСЦПВ» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про ОСЦПВ» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, на момент даної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_14 була застрахована за полісом № АІ / 3553563 ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», тому у відповідності до положень п. 1.7 Закону, керований водієм ОСОБА_14 автомобіль у розумінні вказаної норми, був забезпеченим.

З урахуванням викладеного, зобов`язання відшкодувати завдану матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_12 покладається на МТСБУ в межах ліміту відповідальності за шкоду, завдану майну у розмірі 50000 грн., та 500 грн. у зв`язку з її лікуванням у відповідності до норм Закону «Про ОСЦПВ» та 500 грн. витрат, пов`язаних з її лікуванням, що підтверджується фіскальними чеками.

Суд першої інстанції відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягнув із Моторно(транспортного) страхового бюро України 50000 грн. в рахунок відшкодування потерпілій ОСОБА_12 частини матеріальної шкоди та 500 грн. витрат, пов`язаних з її лікуванням, що підтверджується фіскальними чеками.

Тому доводи апелянта Моторно(транспортного) страхового бюро України, що суд першої інстанції неправильно застосував норми цивільного законодавства, є безпідставними.

Посилання Моторно(транспортного) страхового бюро України в апеляційній скарзі про те, що на його адресу від позивача жодних звернень не надходило, не відповідає дійсності, оскільки 07.04.2015 року (наступний день після ДТП) водій ОСОБА_14 (водій автомобіля КІА), у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про ОСЦПВ» подав до МТСБУ письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, на підставі якої МТСБУ відкрило страхову справу. Розглянувши звернення ОСОБА_14 , 27.04.2015 року МТСБУ направило йому відповідь, у якій зазначає перелік документів, необхідних для отримання страхового відшкодування. 24.09.2015 року власник автомобіля КІА потерпіла ОСОБА_12 , яким в момент ДТП керував ОСОБА_14 , звернулась до МТСБУ з письмовою заявою про здійснення страхового відшкодування.

Крім цього, під час розгляду даного кримінального провадження суд першої інстанції направив до МТСБУ як цивільному відповідачеві у справі повідомлення-виклик у судове засідання на 05.10.2015 року, на який представник МТСБУ направила до суду заперечення на цивільний позов та просила розглядати справу у її відсутність.

Таким чином, МТСБУ було вчасно повідомлено про даний страховий випадок у визначений законом термін, саме власник пошкодженого ТЗ звернувся до МТСБУ із заявою про страхове відшкодування, МТСБУ було відомо, що за даною ДТП проводилось досудове розслідування та судовий розгляд, якими було встановлено всі обставини даної ДТП (страхового випадку), також експертним шляхом було встановлено розмір завданого потерпілій ОСОБА_12 матеріального збитку, вироком суду було визнано винним у вчиненні даної ДТП водія ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування вироку, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , представника цивільного відповідача - Моторно (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Ставищенського районного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: