АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/135/16 Справа № 187/1719/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах

підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,

на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суд Дніпропетровської області від 27.01.2016 року у кримінальному провадженні №0000671 від 30 жовтня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, якою було продовжено строк дії запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника- адвоката ОСОБА_8 ,
в присутності:

підозрюваного ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого Магдалинівського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Строк дії запобіжного заходу ухвалою продовжено до 29 лютого 2016 року.

Обґрунтовуючи своє рішення суд вказав, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким. Також суд послався, що є обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, і ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, залишилися не змінними.

В апеляції:

Адвокат ОСОБА_8 вважає вказану ухвалу незаконною. На його думку судом допущено порушення процесуальних прав учасників судового розгляду, та підозрюваного, в частині не ознайомлення з правами та їх роз`ясненням, а в ухвалі не зазначено часу спливу строку тримання ОСОБА_6 під вартою, а лише вказано дату 29.02.2016 року.

Вважає що ні слідчий ні прокурор в клопотанні не підтвердили ніякими доказами описані ризики, не навели доводів що ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, не зазначено обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, тобто, не довели обставин, визначених в ч. 3 ст. 199 КПК України, що відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України є підставою для відмови в продовженні строку тримання під вартою. На його думку не було доведено неможливість запобігання ризикам та гарантування виконання його підзахисним покладених на нього обов`язків за допомогою більш м`яких запобіжних заходів.

Вважає, що суд не у повній мірі оцінив вагомість наявних доказів про скоєння інкримінованого його підзахисному кримінального правопорушення, не звернув увагу відношення ОСОБА_6 до вчиненого діяння, а саме на те, що він не мав умислу та наміру вбивати потерпілого і не бажав настання таких наслідків, зробивши два постріли з мисливської рушниці вгору з метою припинити сварку, після чого потерпілий своїми агресивними намірами, діями та висловлюваннями злякав його і він випадково зробив постріл з мисливської рушниці в його сторону.

Захисник також посилається на практику Європейського суду з прав людини, та зазначає, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосування менш суворого ( альтернативного) запобіжного заходу, посилаючись при цьому на рішення Європейського суду з прав людини від 11.07.2006 року по справі Бойченко проти Молдови.
Просив вказану ухвалу скасувати та обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника, який, підтримав вимоги апеляційної скарги, просив обрати щодо його підзахисного запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою, думку підозрюваного ОСОБА_6 , який підтримав думку свого захисника, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, та думку осіб в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про те, що судове рішення є законним, а вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційним переглядом встановлено, що 30.10.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000671 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України.
Старший слідчий Магдалинівського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України.
Суд, перевіряючи законність і обґрунтованість клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вивчив матеріали кримінального провадження, дослідив відповідні документи, вислухав думку учасників процесу.
Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким, що є обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки стороною захисту не надано доказів про постійне місце проживання підозрюваного, місце роботи, сімейного стану, будь яких характеризуючи відомостей на ОСОБА_6 .

Зазначено також в судовому рішенні, що при розгляді в судовому засіданні 28.12.2015 року ОСОБА_6 просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою : АДРЕСА_3 , а під час розгляду 27.01.2016 року з тією ж самою вимогою зазначив іншу адресу: АДРЕСА_4 , втім, взаємозв`язок між вказаними адресами та ОСОБА_6 не встановлено, доказів на його наявність стороною захисту не надано.

Також судом вказано, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, залишилися не змінними.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що доводи захисника відносно недоведеності наявності або незмінності ризиків, щодо відсутності обставин що перешкоджають завершенню досудового розслідування є безпідставними, оскільки як в клопотанні слідчого так і в ухвалі слідчого судді обґрунтовано йдеться про наявність та не зменшення вагомості ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу та попереднього продовження строку тримання під вартою, та які не спростовуються доводами сторони захисту, а також конкретно зазначено, що у зв`язку із закінченням трьох місячного строку досудового розслідування, є необхідність ознайомлення підозрюваного з результатами експертизи і матеріалами провадження, а звільнення ОСОБА_6 з під варти, з урахуванням наявних та не спростованих стороною захисту ризиків, тяжкості інкримінованого злочину, в сукупності з відсутністю відомостей щодо постійного місця мешкання підозрюваного, може перешкодити як вчиненню вказаних дій, так і перешкодити завершенню розслідування взагалі.

Ствердження захисника що судом не було доведено не можливість запобігання ризикам та гарантування виконання підзахисним покладених на нього обов`язків за допомогою більш м`яких запобіжних заходів, нічим необґрунтовані та захисником не наведено переконливих доводів на підтвердження цього, оскільки тримання підозрюваного під вартою, із врахуванням ризиків, тяжкості вчиненого злочину та можливого покарання, та відсутністю відомостей про постійне місце мешкання підозрюваного, є в даному випадку саме тим запобіжним заходом, який може забезпечити належну процесуальну поведінку особи та виконання ним процесуальних обов`язків.
Доводи захисту щодо не врахування судом першої інстанції вагомості наявних доказів про скоєння інкримінованого його підзахисному кримінального правопорушення, колегія суддів вважає передчасними, оскільки з`ясування цього не передбачається на даній стадії розгляду подання та не може бути оціненим як судом першої інстанції так і під час апеляційного розгляду, остільки підлягає з`ясуванню під час наступних стадій провадження.

Посилання захисника на практику Європейського суду з прав людини, колегія вважає в даному випадку вважає недоречними, оскільки в рішенні «Бойченко проти Молдови» йде мова про те, що суд, приймаючи рішення про тримання під вартою, посилався на правові норми, не вказавши причини, чому вважав обґрунтованими твердження, що заявник може перешкодити судовому розгляду, сховатися або вчинити інший злочин, в той час як в ухвалі щодо ОСОБА_6 мова йде про продовження строку тримання під вартою і судом в ухвалі належно вмотивовано підстави, вказано на реальність ризиків, внаслідок чого продовжено термін тримання підозрюваного під вартою до 29 лютого 2016 року. При цьому перевіркою матеріалів провадження судом встановлено, що ризики не змінилися, ОСОБА_6 , як і раніше підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та існує нагальна необхідність вчинення певних процесуальних дій, реалізація яких, з урахуванням наявних ризиків, при звільнення підозрюваного з-під варти, може бути унеможливлена.
З наявних матеріалів також видно, що досудове розслідування у встановленому порядку продовжено до 29 лютого 2016 року, а також вбачається те, що 28 грудня 2015 року ухвалою Петриківського районного суд Дніпропетровської області раніше обраний запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою було продовжено до 16 години 20 хвилин 27 січня 2016 року.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і колегія не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_6 будь якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали суду - не вбачається.

Отже вказана ухвала є законною, обґрунтованою і такою що не підлягає скасуванню, а тому в задоволенні апеляційної скарги захиснику слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407,422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Петриківського районного суд Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року у кримінальному провадженні №0000671 щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4