Справа № 357/6989/15-к
1-кп/357/527/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.10.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білої Церкви кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001105 від 18.05.2015 р. щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, гр-на України, з повною загально середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 раніше судимого:

1) 08.07.2011 р. Білоцерківським міськрайонним судом за ст.ст.185 ч.3, 186 ч.2 КК України до 4 р. п/волі, звільненого 10.06.2014 р. на підставі ст.7 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 р.,

2) 23.04.2015 р. тим же судом за ст.ст.185 ч.3, 262 ч.1,70 ч.1 КК України до 5 р.п/в;

3) 06.05.2015 р. тим же судом за ст.ст.15 ч.3 186 ч.2 КК України до 4 р.п/в,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Теплик Вінницької обл., українця, гр-на України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого водієм ТОВ «Арт Майстер», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3 , раніше судимого: 29.11.2012 р. Голосіївським районним судом м.Києва за ч.2 ст.289, ч.3 ст.289 КК України до 7 р. 5 міс. п/волі, звільненого 18.06.2014 р. на підставі ст.7 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 р., і.н., -

обох обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло. ОСОБА_6 вчинив зазначений злочин повторно.

Злочин вчинено за наступних обставин.

18.03.2015 р. ОСОБА_6 , маючи непогашену судимість за вчинення злочину проти власності, за попередньою змовою зі ОСОБА_7 , вирішили вчинити таємне викрадення майна з буд. АДРЕСА_4 .

Того ж дня, близько 13 год. ОСОБА_6 , реалізуючи спільний злочинний намір, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, разом зі ОСОБА_7 , на легковому автомобілі марки «Опель Кадет» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , приїхали на вулицю Верхня в м. Біла Церква, де залишили автомобіль, а самі пройшли на АДРЕСА_4 , де проживає потерпіла ОСОБА_5 .

Зайшовши на подвір`я вказаного домоволодіння, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , шляхом віджиму металопластикового вікна проникли до приміщення будинку, звідки з шафи спальної кімнати вчинили крадіжку готівкових коштів в сумі 69800 грн., належних потерпілій ОСОБА_5 , які ОСОБА_7 поклав до кишені свого одягу.

В подальшому, продовжуючи пошук цінних речей в приміщенні вказаного будинку, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були виявлені ОСОБА_12 , який неочікувано для них, повернувся до будинку. З метою уникнення затримання останнім, ОСОБА_6 вистрибнув через вікно другого поверху та з місця події втік, направившись до буд. АДРЕСА_5 , де був затриманий працівниками міліції.

ОСОБА_7 , вистрибнувши через вікно першого поверху будинку, з місця скоєння злочину втік, однак був затриманий ОСОБА_12 на вул. Верхній в м. Біла Церква і викрадені кошти у нього були виявлені та вилучені.

Внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спричинили потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 69800 грн.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнали повністю, ствердили фактичні обставини, зазначені в обвинувальному акті.

При цьому обвинувачений ОСОБА_6 вказав суду, що дійсно, в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, 18.03.2015 р., зустрівшись зі ОСОБА_7 , з яким раніше відбували разом покарання в місцях позбавлення волі, запропонував йому вчинити крадіжку майна з буд. АДРЕСА_4 , де проживала наглядно знайома потерпіла ОСОБА_5 і у якої, за його переконанням, могли бути цінні речі.

Того ж дня, близько 13 год. разом зі ОСОБА_7 , на легковому автомобілі марки «Опель Кадет» д.н.з. НОМЕР_2 , яким останній приїхав з м. Києва, приїхали на вул. Верхня в м. Біла Церква, залишили там автомобіль, а самі пройшли на АДРЕСА_4 .

Зайшовши на подвір`я вказаного домоволодіння, шляхом віджиму метало пластикового вікна на першому поверсі, проникли в середину будинку, де з шафи спальної кімнати вчинили крадіжку готівкових коштів в сумі 69800 грн., які ОСОБА_7 поклав до кишені свого одягу. Продовжуючи пошук цінних речей в кімнаті другого поверху будинку, побачили чоловіка, який неочікувано для них, зайшов до будинку. З метою уникнення затримання останнім, він (Скалига) вистрибнув через вікно другого поверху та втік, направившись до буд. АДРЕСА_5 , де в подальшому був затриманий працівниками міліції.

Аналогічні покази дав суду обвинувачений ОСОБА_7 , вказавши при цьому, що він, вистрибнувши через вікно першого поверху будинку, з місця скоєння злочину втік, однак чоловік став його переслідувати автомобілем та затримав на вул. Верхній в м. Біла Церква. При цьому у нього(Слободяника) було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 69800 грн., які вони зі ОСОБА_6 викрали в будинку.

Повністю взнаючи вину, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєному чистосердечно розкаюються, просять суворо не карати. ОСОБА_7 зазначив, що збитки потерпілій повністю відшкодував, просив не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_5 ствердила факт повного відшкодування їй завданих матеріальних збитків та моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_7 , в зв`язку з чим відмовилася від заявленого цивільного позову, просила останнього суворо не карати та не позбавляти волі. При визначенні виду покарання щодо ОСОБА_6 послалася на розсуд суду.

Повністю визнавши свою винність у вчиненому, в повному обсязі погодившись з пред`явленим обвинуваченням та не оспорюючи обставин інкримінованих їм злочину, будучи належним чином ознайомленими з положеннями ст.349 ч.3 КПК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили не досліджувати зібрані у провадженні докази та обмежитись їх власним визнанням своєї винності у вчиненому. Інші учасники процесу підтримали вказану заяву обвинувачених і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що винність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину доведена в судовому засіданні в повному обсязі висунутого обвинувачення, і дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України, оскільки вони вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групи осіб, поєднане з проникненням у житло. ОСОБА_6 вчинив інкримінований злочин повторно.

Призначаючи міру покарання обвинуваченим, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особи винних, обставини справи.

ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, як особа характеризується посередньо.

Ті обставини, що ОСОБА_6 у скоєному чистосердечно розкаюється, сприяв слідству та факт відшкодування потерпілій повністю завданих збитків суд розцінює як пом`якшуючі покарання.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, думку потерпілої та прокурора стосовно виду покарання, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою його визнано винним.

При цьому в суді встановлено, що ОСОБА_6 був засуджений Білоцерківським міськрайонним судом 23.04.2015 р. за ст.ст.185 ч.3, 262 ч.1,70 ч.1 КК України до 5 р.п/в; та 06.05.2015 р. за ст.ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України до 4 р.п/в. Інкримінований злочин вчинив до постановлення зазначених вироків, тому при визначенні остаточного покарання за даним вироком необхідно застосовувати щодо нього правила ст.70 ч.4 КК України.

ОСОБА_7 у скоєному чистосердечно розкаюється, сприяв слідству та повністю відшкодував збитки потерпілій, працевлаштований, як особа за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина та непрацездатну дружину, яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, є єдиним утримувачем сім`ї наведені обставини щодо нього суд розцінює як пом`якшуючі покарання.

Обтяжуючою покарання щодо ОСОБА_7 суд розцінює рецидив злочину.

Враховуючи всі вищенаведені пом`якшуючі покарання обставини, думку потерпілої стосовно виду покарання для ОСОБА_7 , суд вважає що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою його визнано винним, звільнивши від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим терміном.

Цивільний позов, заявлений у провадженні потерпілою ОСОБА_5 , представник останньої - адвокат ОСОБА_13 в своїй заяві суду просив залишити без розгляду. Потерпіла в судовому засіданні від позову відмовилася у зв`язку з його повним відшкодуванням.

Речові докази у провадженні: речі, які були вилучені і передані згідно квитанції №1163/2015 від 07.05.2015 р. до камери схову Білоцерківського МВВС повернуті згідно розписок власникам по-приналежності.

Процесуальні витрати у провадженні за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №384 від 25.04.15 р. в сумі 429 грн. 66 коп. та судово-трасологічної експертизи № 383 від 23.04.15 р. в сумі 429 грн. 66 коп. (загальна сума 859 грн. 32 коп.) - підлягають відшкодуванню з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави - в рівних частинах.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_14 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і призначити покарання - 4(чотири) роки 6(шість) місяців позбавлення волі .

На підставі ст.70 ч.4 КК України шляхом часткового складання за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.04.2015 р. та Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2015 р., остаточно до відбуття ОСОБА_15 визначити покарання 5(п`ять) років 6(шість) місяців позбавлення волі .

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 09 жовтня 2015 р., зарахувавши в строк відбуття покарання час перебування під вартою з 18 березня 2015 р. по 09 жовтня 2015 р. за вироком суду від 23.04.2015 р.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу обрати у виді тримання під вартою, взявши під варту з залу суду негайно та утримуючи в СІЗО-13 УДПС України в м. Київ та Київській області.

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і призначити покарання - 3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 2(два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 покласти на Дніпровський районний відділ внутрішніх справ м. Києва за місцем його проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити попередній у виді застави.

Стягнути зі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави 859 грн. 32 коп. - в рівних частинах: по 429(чотириста двадцять дев`ять) грн. 66 коп. з кожного.

Речові докази у провадженні: речі, які були вилучені і передані згідно квитанції №1163/2015 від 07.05.2015 р. до камери схову Білоцерківського МВВС, в подальшому повернуті ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 згідно розписок - залишити їм по-приналежності.

Застава в розмірі 73080(сімдесят три тисячі вісімдесят) грн., внесена заставодавцем ОСОБА_11 згідно квитанції № КП5719/1 від 23 березня 2015 р. підлягає поверненню їй після припинення дії цього запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів після отримання копії вироку - обвинуваченим ОСОБА_6 та протягом зазначеного терміну з дня його проголошення - іншими сторонами провадження.

Суддя: ОСОБА_1 ,