Справа № 11-148/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 17.02.2010
УХВАЛА

Іменем України

17 лютого 2010 року Апеляційний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бех М.О., суддів - Орла А.І., Авраменко М.Г.,

з участю прокурора - Нечепоренко С.П., засудженого ОСОБА_1, потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляціями потерпілого ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_1 на вирок Макарівського районного суду Київської області від 30.11. 2009 року, яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, росіянина, громадянин України з вищою освітою, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, раніше не судимого -

засуджено за ч.З ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Із засудженого стягнуто:

на користь ОСОБА_4. на відшкодування матеріальної шкоди 13234 грн. 87 коп., на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн.;

на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 13000 грн., на відшкодування моральної шкоди - 100000 грн. та щомісячно по 800 грн. довічно;

на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 5000 грн., на відшкодування моральної шкоди 200000 грн.

Також вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що 09.09.2006 року, близько 21 години 56 хвилин, рухаючись на автомобілі Мерседес-Бенц, з реєстраційним номером АМ 4447 АА по вулиці Київській в м.Житомир, в напрямку до центра міста, в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.10 (а, є), 8.7.3 (є), 8.10, 12.3, 12.4, 12.9 (б), 16.3 ПДР, на перехресті з вулицею Хлібною створив небезпеку для дорожнього руху, виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора, при виникненні небезпеки для руху, яку він був спроможний об'єктивно виявити, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості, рухаючись з перевищенням встановленої швидкості руху, скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-2102, з реєстраційним номером Д 52 63 ВИ, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався по вулиці Хлібній, зліва направо відносно напрямку руху ОСОБА_1, внаслідок чого пасажири автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали тяжкі тілесні ушкодження від яких померли в Житомирській обласній лікарні, а водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_4 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляції потерпілого ОСОБА_2 ставиться питання про скасування вироку суду щодо ОСОБА_1, в зв'язку з м»якістю призначеного покарання, та постановлення нового вироку, яким, згідно апеляції, необхідно призначити винному більш суворе покарання відповідно до тяжкості скоєного злочину.

Як зазнає апелянт суд невірно оцінив докази та безпідставно не взяв до уваги, що злочин ОСОБА_1 скоєно в стані алкогольного сп'яніння, також безпідставно врахував пом»якшуючу покарання обставину - наявність на утриманні у

ОСОБА_1 0.0. дитини, а при призначенні мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.З ст.286 КК України, судом не було враховано, що від злочину загинуло 3 особи, ОСОБА_1 своєї вини не визнав, матеріальну шкоду не відшкодував і навіть не намагався це зробити.

В своїй апеляції та доповненні до неї засуджений ОСОБА_1 просить скасувати вирок Макарівського районного суду, а кримінальну справу направити прокурору для організації додаткового розслідування.

Як зазначає цей апелянт при розгляді справи в суді було порушено його право на захист, оскільки заявлене ним 20.10.2009 року клопотання про допуск до участі в справі його другого захисника ОСОБА_9 судом залишено без розгляду. Також зазначається апелянтом, розслідування справи було проведено особою, яка підлягала відводу, оскільки на момент вчинення злочину він працював начальником слідчого відділу прокуратури Житомирської області і, у відповідності до ст..112 КПК України, слідство у справах про злочини, вчинені працівниками правоохоронних органів, проводиться слідчими прокуратури, а не міліції, як це було при розслідуванні справи про його обвинувачення. Крім того, вказує апелянт, при розслідуванні кримінальної справи та при розгляді справи в суді були допущені однобічність і неповнота.

Зокрема, слідство велось з обвинувальним ухилом про що свідчать аналітичні довідки слідчого і формальні та приблизні проведення відтворень з головними свідками ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, а суд клопотання про повернення справи на додаткове розслідування, про проведення відтворень та експертиз, про надання судових доручень, про допит експерта ОСОБА_13, свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15, про порушення правил підслідності спочатку відхиляв як подані передчасно, а під кінець судового розгляду - відмовив у їх задоволенні, як поданих безпідставно.

Однобічність висновків суду, вважає апелянт, полягає у тому що суд у вироку надав перевагу свідченням родичам потерпілої ОСОБА_8 - подружжю ОСОБА_4, а свідчення ОСОБА_16 не прийняв до уваги, також судом не взято до уваги покази ОСОБА_12, який їхав на автомобілі за ним.

Як вказує апелянт протокол огляду місця пригоди, висновки судово-медичних та технічних експертиз, протоколи відтворення, на які посилається суд, є фіксуванням наслідків ДТП і ніяким чином не доводять тієї обставини, що він їхав на червоний сигнал світлофора.

Крім цього суд не визнав належним доказом висновок спеціаліста-автотехніка ОСОБА_13 і не допитав його в суді. Судом допущено протиріччя, оскільки у вироку зазначено, що відтворення обставин подій не завжди проводилося в умовах, при яких сталося ДТП, проте істотного впливу на вихідні дані та висновки експертиз це не має.

Також в апеляції йдеться про безпідставність зміни судом міри запобіжного заходу.

Заслухавши суть вироку, повідомлення ким і в якому обсязі він оскаржується, думку прокурора, яка заперечує проти задоволення апеляцій засудженого та потерпілого, з»ясувавши думку засудженого, який в поясненнях, дебатах та в останньому слові просив справу направити на додаткове розслідування з підстав викладених в його апеляції, заслухавши потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які вважають призначене ОСОБА_1 покарання м»яким і просять призначити йому біль суворе покарання, заперечуючи обгрунтованість апеляції засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій та заперечення на апеляцію потерпілого, подані засудженим та його захисником, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення поданих апеляцій.

У відповідності до ст.367 КПК України невідповідність висновків суду, викладеним у вироку фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального

закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого є підставами для скасування вироку суду.

Як вбачається з вироку, який оскаржується, суд визнав частину обвинувачення -скоєння злочину в стані алкогольного сп"яніння - необгрунтованим і недоведеним та виключив цю обставину із обвинувачення, посилаючись на покази ОСОБА_1, який вказує, що він спиртні напої до ДТП не вживав, а випив горілки в стані шоку, зайшовши в кафе "Роджерс", яке знаходиться поруч з місцем ДТП. Також судом взято до уваги покази працівника кафе ОСОБА_17, лист адміністратора кафе та фіскальний чек.

Однак, взявши до уваги вказані докази, судом, проте, залишені без належної оцінки інші, які підтверджують, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої отримали тяжкі тілесні ушкодження три особи, ОСОБА_1 скоєна в стані алкогольного сп"яніння.

Так судом не було з достатньою повнотою перевірено покази свідка ОСОБА_11, який вказує, що після зіткнення з автомобілем ВАЗ ОСОБА_1, вийшов зі свого автомобіля і до приїзду працівників міліції весь час знаходився на місці ДТП; покази працівників міліції ОСОБА_18 та ОСОБА_19, які вказують, що на місце ДТП прибули через 5 хвилин і з того, що у ОСОБА_1 0.0. був запах алкоголю із рота, нестійка поза та почервоніння шкіри обличчя, вони зробили висновок, що він знаходиться в стані алкогольного сп"яніння.

На те, що ОСОБА_1 0.0. мав ознаки алкогольного сп"яніння вказує і допитаний в ході досудового слідства начальник ВЗДП ДАІ при УМВС ОСОБА_20, який на місце аварії приїхав через 15-20 хвилин після зіткнення автомобілів (а.с.242-243 т.1), а також свідок ОСОБА_14.

Зазначені покази судом не були співставлені з протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання всихоактивної речовини та стану сп"яніння від 09.09.2006 року, згідно якого у ОСОБА_1, при огляді його о 23 годині 45 хвилин, виявлено етанолу у крові - 1,79%, в сечі - 2,37%.

Вказані докази не проаналізовані та не оцінені в сукупності з іншими, які можуть давати підстави для висновку про вживання ОСОБА_1 спиртних напоїв і до ДТП.

При вирішенні питання чи знаходився ОСОБА_1 під час керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння суду необхідно враховувати також положення Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров»я та проведення огляду з використанням технічних засобів, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України та МЮ України від 24.02.1995 року, згідно якої ознакою знаходження особи у стані сп'яніння є запах алкоголю з рота, нестійкість пози, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя тощо та аналогічні положення Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння...., затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.09.2009 року. №400/666.

Також при призначенні покарання ОСОБА_1 судом не дотримано вимог ст.ст.50, 65 КК України.

Як вбачається з вироку судом формально зазначено про врахування ступені тяжкості вчиненого злочину.

Водночас при обранні ОСОБА_1 розміру покарання не були взяті до уваги всі обставини вчинення злочину та наслідки, які настали, зокрема, отримання ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, які стали причиною їхньої смерті.

На думку колегії суддів, якщо при новому судовому розгляді буде встановлена вина ОСОБА_21 у вчиненні ним злочину, який йому інкримінується, - призначення винному мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.286 КК України, за своїм розміром слід вважати явно несправедливим внаслідок його м"якості.

Як вбачається з матеріалів справи судом не дотримано вимог ст.ст.237, 240, 245, 253 КПК України і попередній розгляд справи фактично звівся тільки до вирішення заявленого клопотання захисника про повернення справи прокурору для виконання ст.228 КПК України, без вирішення інших питань, які підлягають з"ясуванню при попередньому розгляді справи, та не дотримано вимог кримінально-процесуального закону щодо вимог до протоколу судового засідання..

В зв'язку з наведеним постанова попереднього розгляду судді Макарівського районного суду від 12.10.2007 року та вирок Макарівського районного суду щодо ОСОБА_1 підлягають скасуванню з поверненням справи на новий попередній розгляд.

У випадку призначення справи до судового розгляду, в ході судового слідства, необхідно більш детальніше з"ясувати питання про обгрунтованність обвинувачення в частині, де йдеться про вчинення ОСОБА_1 злочину в стані алкогольного сп"яніння та перевірити обгрунтованість тих питань, які викладені ОСОБА_1 в апеляції і стосуються порушень кримінально-процесуального закону при розслідуванні справи.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляції потерпілого ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Макарівського районного суду Київської області від 30.11.2009 року щодо ОСОБА_1 скасувати, в зв"язку з мякістю призначеного покарання.

В порядку ст..365 КПК України скасувати постанову попереднього розгляду судді Макарівського районного суду від 12.10.2007 року по кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_1, а кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.3 ст.286 КК України направити до Бородянського районного суду Київської області на новий попередній розгляд.

Запобіжний захід ОСОБА_1 залишити взяття під варту.

Головуючий

Судді