Єдиний унікальний номер 341/2201/15-к
Номер провадження 1-кс/341/170/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року м. Галич
Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі

слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галич в приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода Галицького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, працює водієм в ПП «Єврокомфорт», раніше судимого,

який підозрюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Прокурор у кримінальному провадженні прокурор Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З клопотання вбачається, що 16.12.2015 приблизно о 19 годині 20 хвилин, в темну пору доби, суху погоду, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Москвич-21251», реєстраційний № НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 60 км/год. ділянкою автодороги Н-09 МукачевеЛьвів, що між м. Бурштин та с. Насташине Галицького району Івано-Франківської області у напрямку до м. Бурштин. У цей час в попутному напрямку, правим ґрунтовим узбіччі дороги, рухався пішохід ОСОБА_6 , який справа від себе вів велосипед, а назустріч по своїй смузі рухався невстановлений вантажний автомобіль. Під час руху вказаний вантажний автомобіль розпочав обганяти невстановлений легковий автомобіль, водій якого частково виїхав на смугу руху водія ОСОБА_5 , створюючи останньому небезпеку для руху.

Водій ОСОБА_5 проявив неуважність, неправильно відреагував на зміну дорожньої обстановки, виявивши небезпеку для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу у межах своєї смуги руху, а виїхав на праве ґрунтове узбіччя, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, де вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

При цьому ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10., п. 10.1., п. 12.3.,

У результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Тим самим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

22 грудня 2015 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, в їх сукупності, а саме: протоколом огляду місця події від 16.12.2015 та план-схемою до нього, протоколом огляду місця події від 17.12.2015, протоколом огляду місця події від 20.12.2015 огляду автомобіля марки «М-21251 Комби», реєстраційний № НОМЕР_1 , копією технічного паспорта автомобіля марки «М-21251 Комби», реєстраційний № НОМЕР_1 , копією тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 виданим 24.08.2015 ОСОБА_5 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 20.12.2015, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 21.12.2015, протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 від 21.12.2015.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: усвідомлюючи неминучість покарання ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки після вчинення злочину скрився з місця дорожньо-транспортної пригоди та переховувався від правоохоронних органів; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки після вчинення дорожньо-транспортної пригоди в томі числі і в нічний час, переховував належний йому автомобіль; незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час ще не встановлені всі обставини вчинення кримінального правопорушення, свідки, очевидці.

Вищевказане свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просив про його задоволення.

ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в скоєнні даного злочину не визнав, просив суд застосувати до нього більш м`яку міру запобіжного заходу, а саме домашній арешт.

Адвокат в судовому засіданні просив слідчого суддю застосувати до його підзахисного більш м`яку міру запобіжного заходу а саме домашній арешт.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

П.4 ч. 2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом. (ч.3 ст. 183 КПК України). Розмір застави, у відповідності до ч.5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

А тому слідчий суддя приходить до переконання, що в засіданні поза об`єктивним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відтак клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 слід задовольнити із визначенням розміру застави.

Враховуючи тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; розмір завданої злочином шкоди, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України в розмірі двадцяти мінімальних заробітних плат, тобто в сумі 24 360 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Галицького районного суду Івано-Франківської області, оскільки такий запобіжний захід є достатнім задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст. 183 та ч.5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Виходячи з викладеного, на підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України слідча суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода Галицького району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, працює водієм в ПП «Єврокомфорт», раніше судимого, який підозрюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на строк шістдесят днів з моменту винесення ухвали, терміном до «21» лютого 2016 року.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Розмір застави визначити в межах 20 мінімальних заробітних плат, тобто в сумі 24 360 (дванадцяти чотирьох тисяч триста шістдесят) гривень 00 коп, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Галицького районного суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчої судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали шістдесят днів.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківського шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1