Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1174/15-к
Провадження № 1-кп/483/140/2015
ВИРОК
Іменем України
25 листопада 2015 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 01 червня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Чорноморка Очаківського району Миколаївської області, є громадянкою України, не заміжня, з повною загальною середньою освітою, не працює, є раніше не судимою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 31 травня 2015 року приблизно о 07 годині 30 хвилин вона, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , під час виниклого конфлікту умисно нанесла не менше трьох ударів дерев`яною палицею з цвяхами в область ніг та тулуба останньої. Внаслідок вказаних дій потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді саден живота та нижніх кінцівок на фоні синців, які за класифікацією ступенів тяжкості відносяться до категорії легких.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні злочину не визнала та показала, що 30 травня 2015 року до неї прийшла її донька ОСОБА_6 зі своїм співмешканцем. Вони залишилися ночувати, оскільки наступного дня, на Трійцю, мали йти до церкви. 31 травня 2015 року приблизно о 06 годині 30 хвилин ОСОБА_5 побачила як ОСОБА_6 вийшла на двір, де на неї чекала ОСОБА_7 . Обвинувачена вийшла на двір та вивела звідти ОСОБА_7 , оскільки остання була в стані сильного алкогольного сп`яніння, та попросила її більше не приходити. Однак через деякий час ОСОБА_7 знову прийшла і ситуація повторилася. Коли ОСОБА_7 прийшла втретє і обвинувачена вивела її на вулицю, то побачила там ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . Усі вони були в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_4 обвинувачена раніше ніколи не бачила, а ОСОБА_8 обвинувачена знала як подругу ОСОБА_6 . Коли обвинувачена попросила ОСОБА_8 вивести ОСОБА_7 , то побачила, що наближається ОСОБА_4 . Остання виражалася на адресу обвинуваченої нецензурною лайкою, хотіла з`ясувати стосунки, порвала золотий ланцюжок на шиї обвинуваченої, чіплялася. Тоді обвинувачена схопила з землі дерев`яну палицю, двічі замахнулася, а на третій раз вдарила, оскільки на слова та замахи ОСОБА_4 не реагувала. В цей час ОСОБА_4 схопила другий кінець палиці і вони обидві перетягували палицю одна від одної. Коли на вулицю вибігла ОСОБА_6 і просила ОСОБА_4 піти, остання випустила з рук палицю та пішла, а сама обвинувачена кинула палицю і пішла у двір. Після цього ОСОБА_5 прийшла до міліції, щоб написати заяву відносно потерпілої, однак пізніше виявилося, що сама стала обвинуваченою. А заяву про вчинення злочин було оформлення як пояснення.
Під час судового розгляду сторонам було забезпечено передбачені ст. 22 КПК України права щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Стороною обвинувачення в якості доказу вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, надано висновок судово-медичного експерта ОСОБА_9 №36 від 18 червня 2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден живота та нижніх кінцівок на фоні крововиливів. Зазначені тілесні ушкодження могли утворитися від не менше трьох впливів твердим тупим предметом, не виключено цвяхами, які стирчали з дерев`яної палиці, та були розташовані в хаотичному порядку, малоймовірно взутими ногами, в строк та при обставинах, викладених в описовій частині постанови, а також записаних зі слів потерпілої. Виключено, що вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені руками, а також отримані при падінні на площині з вертикального положення або сидячи, з наданням тілу прискорення або без такого. За класифікацією ступеню тяжкості тілесних ушкоджень виявлені ушкодження відносяться до категорії легких (а.п. 37). Окрім висновку експерта, сторона обвинувачення посилалася на заяву ОСОБА_5 про добровільну видачу дерев`яної палки (а.п. 65), протокол огляду предмета від 22 червня 2015 року, а саме палки довжиною 219 см, шириною 5 см, діаметром 7 см (а.п. 66), протокол проведення слідчого експерименту від 22 червня 2015 року, під час якого ОСОБА_4 показала, як ОСОБА_5 нанесла їй два удари палицею в область тулуба і приблизно шість ударів в область ніг (а.п. 69, 70), протокол огляду місця події від 31 травня 2015 року, об`єктом якого є ділянка місцевості біля будинку АДРЕСА_1 (а.п. 71), показання самої потерпілої та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , які були присутні під час конфлікту, що виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ..
Разом із тим, суд вважає, що вищевказані докази не доводять вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з огляду на таке.
Допитаний 24 вересня 2015 року в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_9 пояснив, що у наданому ним експертному висновку №36 від 18 червня 2015 року допустив помилку, а саме помилково зазначив, що виявлені у ОСОБА_4 18 червня 2015 року тілесні ушкодження могли утворитися 31 травня 2015 року. Експерт пояснив, що тілесні ушкодження, описані в дослідженні від 18 червня 2015 року, могли утворитися не раніше, ніж за п`ять днів до огляду потерпілої, тобто не раніше 13 червня 2015 року.
Вказане свідчить про недоведеність стороною обвинувачення причинно-наслідкового зв`язку, як елементу об`єктивної сторони складу злочину, між діями ОСОБА_5 та виявленими експертом у потерпілої ОСОБА_4 тілесними ушкодженнями.
Відповідно до п. 4.10 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за №255/791), підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні експертизи. Вони повинні бути детальними і науково обґрунтованими.
Дослідивши висновок експерта Очаківського міжрайонного відділення обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївської облдержадміністрації ОСОБА_9 №36 від 18 червня 2015 року, суд встановив, що він за змістом не відповідає вимогам п. 7 ч. 1 ст. 102 КПК України, оскільки не містить обґрунтування відповідей на кожне поставлене запитання щодо механізму утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень.
Відсутність у висновку експерта докладного опису проведених досліджень, у тому числі методів, застосованих у дослідженні, отриманих результатів та їх експертної оцінки, як того вимагає п. 6 ч. 1 ст. 102 КПК України, також дає підстави для сумніву в достовірності його висновків.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 дала показання, що в ніч з 30 травня на 31 травня 2015 року вона гуляла з подругами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Приблизно о 06 годині 30 хвилин ОСОБА_7 сказала, що їй зателефонувала їх спільна знайома ОСОБА_6 і повідомила, що її б`є мати ОСОБА_5 . Тоді всі вони пішли до місця проживання ОСОБА_5 , щоб допомогти ОСОБА_6 , забрати її звідти. Коли вони прийшли, ОСОБА_6 не було. На вулиці стояла ОСОБА_5 та виганяла ОСОБА_7 . Коли потерпіла підійшла, ОСОБА_5 вдарила її не менше десяти разів дерев`яною палицею по тулубу та ногах.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 дала показання, що 31 травня 2015 року приблизно о 06 годині 30 хвилин їй зателефонувала ОСОБА_7 . Остання була в стані сильного алкогольного сп`яніння, хотіла прийти поговорити. ОСОБА_6 її відмовляла, однак ОСОБА_7 все одно прийшла. Коли ОСОБА_6 вийшла у двір, ОСОБА_7 вже стояла біля будинку. В цей час з будинку вийшла ОСОБА_5 та попросила ОСОБА_7 піти. Через деякий час ОСОБА_7 знову прийшла і ОСОБА_5 вивела її на вулицю. Через деякий час свідок почула крик на вулиці, а коли вибігла, побачила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 тримають палицю. Коли свідок попросила ОСОБА_10 піти, остання кинула палицю та пішла. Після цього свідок та ОСОБА_5 відшукали золотий ланцюжок, який обірвала ОСОБА_4 . Чи нанесла ОСОБА_5 потерпілій які-небудь удари свідок не бачила.
Допитана в якості свідка ОСОБА_8 дала показання, що 31 травня 2015 року до неї прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Вони вживали слабоалкогольні напої. Приблизно о 06 годині 30 хвилин ОСОБА_7 почала дзвонити ОСОБА_6 . Про що вони розмовляли свідок не чула, однак після розмови ОСОБА_7 пішла до ОСОБА_6 , яка перебувала у ОСОБА_5 . ОСОБА_7 сказала, що ОСОБА_5 вдарила ОСОБА_6 об асфальт головою і їй треба допомогти. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 пішли за нею. Коли вони дійшли до будинку ОСОБА_5 , ОСОБА_8 пішла і що відбувалося далі не знає. Свідок не бачила, щоб ОСОБА_5 наносила потерпілій удари. Через деякий час до неї прийшла ОСОБА_4 і показала подряпину в області живота. Остання пояснила, що її побила ОСОБА_5 . Інших тілесних ушкоджень, пошкоджень на одязі чи крові свідок не бачила.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 дала показання, що приблизно о 07 годині ранку 31 травня 2015 року вона прийшла до ОСОБА_6 , оскільки напередодні вони домовлялися гуляти разом. Коли свідок побачила, як ОСОБА_5 взяла ОСОБА_6 за волосся та нахилила до землі, вона зателефонувала ОСОБА_8 та сказала, що ОСОБА_5 б`є ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_4 підійшли до подвір`я. ОСОБА_5 відшукала на подвір`ї палицю та почала наносити удари ОСОБА_4 та їй. Свідок пояснила, що вони не встигли втекти, оскільки удари наносилися з досить високою амплітудою. Свідок також пояснила, що вона перебувала в стані алкогольного сп`яніння, яке оцінює як більш, ніж легке.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дала показання, що вона є сусідкою ОСОБА_5 . Вранці 31 травня 2015 року вона, перебуваючи біля свого будинку, почула розмову ОСОБА_5 з якоюсь дівчиною, яку вона називала ОСОБА_12 . Обвинувачена вмовляла її піти, після чого дівчина пішла. Через деякий час свідок почула крик і вибігла на вулицю. Біля двора ОСОБА_5 свідок побачила трьох дівчат. Одна з дівчат виражалася на адресу ОСОБА_5 нецензурною лайкою, кричала, чіплялася за одяг, розмахувала руками біля обличчя обвинуваченої. ОСОБА_5 відступала назад, поки не наштовхнулася на металеву огорожу та складені біля неї дрова. Коли відступати було нікуди, обвинувачена взяла палицю і вдарила по тулубу ОСОБА_4 . Остання перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, вела себе вкрай неадекватно, кричала, що по її дзвінку міліція закриє ОСОБА_5 за грати.
Показання свідка ОСОБА_7 про те, що обвинувачена відшукала палку і почала умисно бити її та потерпілу спростовуються показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_5 змушена була взяти палицю та замахнутися на ОСОБА_4 з метою самозахисту.
Показання потерпілої, надані в судовому засіданні, про те, що ОСОБА_5 нанесла їй приблизно десять ударів палицею, а також показання свідка ОСОБА_7 про те, що палиця, якою ОСОБА_5 вдарила її та ОСОБА_13 , була невеликої довжини і ОСОБА_5 наносила удари з великою амплітудою, окрім показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , спростовуються також протоколом огляду предмета дерев`яної палиці, довжина якої становить 2 метри 19 см, а також формою №1 на ОСОБА_5 , з якої видно вік обвинуваченої 57 років, що породжує сумнів у фізичній спроможності обвинуваченої завдати таку кількість ударів палкою вказаної довжини за короткий проміжок часу.
Крім того стан свідка ОСОБА_7 , зокрема ступінь алкогольного сп`яніння, який вона сама оцінює як більш ніж легкий, дає суду підстави вважати, що показання цього свідка не можуть бути беззаперечним доказом вини обвинуваченої.
Частиною 1 ст. 91 КПК України визначено, що доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
З диспозиції ч. 1 ст. 125 КК України вбачається, що суб`єктивна сторона вказаного злочину характеризується умислом.
Згідно ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку передбаченому КПК України.
З огляду на розбіжності в показаннях свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_6 , які показали, що потерпіла чіплялася до обвинуваченої, зірвала з неї золотий ланцюжок, а обвинувачена, захищаючись, коли відступати було нікуди, схопила палицю та замахнулася на потерпілу, з показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які бачили на тілі потерпілої тілесні ушкодження у вигляді подряпин на животі, суд застосовує ч. 3 ст. 62 Конституції України, тлумачить усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченої на її користь та вважає, що тілесні ушкодження, які бачили свідки, могли бути спричинені в ході необхідної оборони.
Так, згідно з ч.1 ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
За змістом ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Незважаючи на те, що судом встановлено, що обвинувачена діяла в межах необхідної оборони, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.3 ст.36 КК України перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках спеціально передбачених ст.ст.118, 124 КК України.
Тобто, завдання особі, яка посягає, легких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони не утворює складу злочину.
За таких обставин обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України, не знайшло свого підтвердження в суді.
Оцінюючи докази щодо характеру, механізму та часу утворення виявлених у потерпілої легких тілесних ушкоджень, суд застосовує практику Європейського Суду з Прав Людини, який у п.п. 48, 53 Рішення у справі «Мала проти України» (остаточне з 17 листопада 2014 року) відзначив, що «ключовим для концепції справедливого розгляду справи як у цивільному, так і кримінальному провадженні є те, щоб скаржник не був позбавлений можливості ефективно представляти свою справу в суді та мав змогу нарівні із протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Суд відзначає важливість того, щоб органи влади наводили деталізовані та переконливі підстави своєї відмови приймати доказ, запропонований заявником, особливо коли такий доказ має істотну важливість для результатів провадження».
Так, допитавши в якості свідка сторони захисту ОСОБА_11 , яка не була допитана під час досудового розслідування, суд виходив з того, що 22 червня 2015 року о 17 год. 30 хв. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, 22 червня 2015 року о 18 год. 20 хв. закінчений її допит в якості підозрюваної і того ж дня 22 червня 2015 року, складений обвинувальний акт.
Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачена була позбавлена реальної можливості реалізувати своє право на захист зібрати докази та повідомити про них сторону обвинувачення.
Разом із тим, 31 серпня 2015 року в підготовчому судовому засіданні, тобто до початку судового розгляду, ОСОБА_5 повідомила про свідка ОСОБА_11 та просила допитати її.
Клопотання було задоволено з урахуванням згоди на це прокурора та з огляду на те, що, будучи позбавленою можливості надати докази під час досудового розслідування, обвинувачена повідомила про свідка та місце його проживання, відкривши єдиний доказ сторони захисту до початку судового розгляду.
24 листопада 2015 року в судовому засіданні під час дослідження письмових доказів прокурором було заявлено клопотання про долучення до матеріалів провадження, зокрема, фотокарток, зроблених 24 листопада 2015 року, та письмових пояснень судово-медичного експерта ОСОБА_9 ..
Ухвалою суду стороні обвинувачення відмовлено в дослідженні зазначених доказів з підстав порушення вимог ст. 290 КПК України щодо відкриття доказів іншій стороні, а також з посиланням на ст. 95 КПК України.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Враховуючи ту обставину, що судово-медичний експерт ОСОБА_9 був допитаний в судовому засіданні і сторонам, в тому числі прокурору, було забезпечено можливість ставити йому запитання, підстави для долучення до матеріалів кримінального провадження письмових пояснень експерта відсутні.
Відповідно до ч. 11 ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.
Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч. 12 ст. 290 КПК України).
Суд приходить до висновку, що під час розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення не надано доказів, які б достовірно вказували на те, що ОСОБА_5 умисно нанесла ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад злочину, суд ухвалює виправдувальний вирок.
Згідно з п. 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29 червня 1990 року, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов до переконання, що вони не доводять пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, а тому її слід виправдати з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Цивільний позов у справі не заявлено, судових витрат немає, запобіжний захід не обирався.

Речовий доказ дерев`яну палицю, - повернути ОСОБА_5 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю того, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.

Речовий доказ дерев`яну палицю, яка передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів при Очаківському МВ УМВС України в Миколаївській області, номер книги обліку 2807, порядковий номер 50, - повернути ОСОБА_5 ..

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: