Справа№200/8063/15-К
Провадження №1-КС/200/2968/15
У Х В А Л А
22 квітня 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
Так, в обґрунтування відводу зазначив, що 19.01.2015 року приблизно о 19.15 по вул. Українській в с.Знаменівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_6 автобусом «Мерседес Спринтер» НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Унаслідок ОСОБА_7 отримав смертельну травму.
Досудове розслідування по зазначеному кримінальному провадженню здійснює слідчий ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 .
03.04.2015 року слідчий ОСОБА_5 вручив йому повістки про виклик на 06.04.2015 року, де зазначив, що викликає ОСОБА_4 для участі у допиті в якості свідка. 06.04.2015 року він та його клієнт ОСОБА_4 з`явились до слідчого ОСОБА_5 і він без усіляких пояснень зазначив, що повідомляє ОСОБА_4 про підозру. На питання чому слідчий зазначив у повістках про виклик неправдиву інформацію про статус ОСОБА_4 та про слідчу дію для участі в якій викликався ОСОБА_4 , слідчий не надав обґрунтованої відповіді.
Після набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного, стороною захисту слідчому було заявлено ряд клопотань про проведення слідчих дій, в т. ч. за участю адвоката ОСОБА_3 .
У постановах про відмову у задоволенні цих клопотань, незважаючи на те, що слідчим ще не складено обвинувальний акт і цей акт не затверджений прокурором, зазначено, що кримінальне провадження буде направлено до суду, що є неприпустимим та однозначно свідчить про упередженість слідчого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та фактичних обставин, слідчий ОСОБА_5 діє з метою виявити тільки ті обставини, що викривають ОСОБА_4 , що також обумовлено особистою неприязню до ОСОБА_4 , викликаною тим, що ОСОБА_4 намагається у спосіб встановлений законом довести свою невинність, незважаючи на те, що в діях ОСОБА_4 взагалі відсутній склад кримінального правопорушення, а в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_4 . При цьому, жодних дій для виявлення тих обставин, що виправдовують ОСОБА_4 слідчий не вчинив та не бажає їх вчиняти, про що свідчать необґрунтовані постанови про відмову у задоволенні клопотань з нашого боку.
19.01.2015 року слідчий ОСОБА_5 , незважаючи на те, що ОСОБА_4 надалі буде визнаний підозрюваним, з порушенням права на захист, допитав ОСОБА_4 у якості свідка по кримінальному провадженню, що тягне недопустимість цього доказу у відповідності до п.6 ч.2 ст.87 КПК України. При цьому, з протоколом ОСОБА_4 слідчий навіть не дав ознайомитись та вніс до нього недостовірну та спотворену інформацію щодо обставин ДТП. З самого протоколу видно, що ОСОБА_4 в ньому навіть не зазначив, що він його читав.
Слідчий ОСОБА_5 діяв всупереч письмовим вказівкам свого керівника ОСОБА_8 від 19.01.2015 року про встановлення свідків та очевидців та детальний їх допит про механізм та обставини ДТП з подальшим призначення судової автотехнічної експертизи. Незважаючи на те, що свідок ОСОБА_9 був відомий слідчому з моменту огляду місця ДТП і був понятим при огляді, а свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , було встановлено станом на 29.01.2015 року, небажаючі отримати всі можливі відомості про обставини ДТП від цих свідків, слідчий ОСОБА_5 26.01.2015 року призначив судову автотехнічну експертизу та зазначив у постанові про призначення експертизи недостовірні та неповні дані. Все це свідчить про навмисне спотворення слідчим дійсних обставин ДТП та намагання незаконним шляхом отримати докази для звинувачення ОСОБА_4 .
Слід звернути увагу, що слідчий, знаючи про свідків, навіть і не збирався їх допитувати ї допитав їх тільки після того, як зі сторони захисту були подані численні скарги про порушення слідчим вимог закону, самостійно встановлені всі свідки та подано клопотання про їх допит.
Коли були допитані всі свідки по справі, він звернувся до експерта, який взяв до уваги об`єктивні та дійсні вихідні дані, що містяться у матеріалах кримінального провадження та отримав висновок, що з технічної точки зору покази ОСОБА_4 про механізм наїзду на пішохода не позбавлені технічного смислу та він не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода і в його діях немає невідповідності вимогам ПДР України.
Згідно акту судово-медичного дослідження №42 від 13.02.2015 року категорично стверджувати про можливість переїзду пішохода неможливо.
Згідно висновку експерта №42 Е від 14.02.2015 року ймовірно пішохід в момент первинного удару був у вертикальному або близькому до нього положенні та був звернутий задньою поверхнею тіла або близькою до неї. Рухався чи стояв пішохід встановити неможливо.
Згідно висновку комісійної експертизи №53 від 05.03.2015 року в момент удару пішохід був повернутий задньою правою заднє-боковою поверхнею тулуба, а рухався чи стояв пішохід встановити неможливо.
Натомість з показів свідків вбачається, що можливо мав місце переїзд пішохода заднім правим колесом.
Висновки експертиз є неповними, неясними, необґрунтованими та такими, що суперечать іншим матеріалам справи та викликають сумніви в їх правильності, але слідчий не призначив ані повних ані додаткових експертиз, висновки яких могли б вплинути на прийняття процесуальних рішень у цьому кримінальному провадженні і зазначаючи у своїх постановах про те, що кримінальне провадження буде направлено до суду, заздалегідь виключає можливість призначення ним таких експертиз та закриття кримінального провадження за наявності підстав, та свідчить про упередженість слідчого.
Слідчий ОСОБА_5 всупереч закону допитав слідчого відділу ДТП Новомосковського МВ ОСОБА_13 та співробітника ВДАІ ОСОБА_14 , покази якого не можуть бути допустимими доказами, відповідно до ст.97 КПК України.
Таким чином, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, жодних належних та допустимих доказів вини ОСОБА_4 не має, і є докази, які свідчать про його невинність, натомість, незважаючи на те, що на теперішній час ще не виявлені як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного ОСОБА_4 , що унеможливлює прийняття слідчим законного і неупередженого процесуального рішення у цьому кримінальному провадженні, слідчий таке рішення вже прийняв та неодноразово засвідчив його у постановах про відмову у задоволенні клопотань, що кримінальне провадження буде направлено до суду, хоча відповідно до ч.2 ст.283 КПК України прокурор після повідомлення особі про підозру має право закрити кримінальне провадження.
Зокрема, позиція слідчого полягає у тому, що він не буде провадити досудове розслідування по кримінальному провадженню у відповідності до закону та витрачати свій час, а насамперед для нього важливо забезпечити показники діяльності відділу в якому він працює, заради чого обвинувальний акт неодмінно буде направлений до суду. Також, слідчий дотримується тієї позиції, що оскільки під час розгляду справи в суді обов`язок підтримання обвинувачення покладений на прокуратуру, то йому байдуже до того, що суд може ухвалити виправдовувальний вирок щодо ОСОБА_4 .
В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали, просили задовольнити, слідчий проти задоволення заяви про відвід заперечував.
Згідно ст.77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Дослідивши заяву про відвід та додані до неї документи, суд встановив, що постановами слідчого від 08.04.2015 року відмовлено у задоволенні клопотань сторони захисту про повторний допит свідків, у зв`язку з відсутністю необхідності, пред`явлення підозри та можливості такого допиту судом, після направлення кримінального провадження до суду.
Разом з цим, слідчий своїми постановами від 08.04.2015 року та 15.04.2015 року задовольнив клопотання адвоката ОСОБА_3 про долучення доказів, пояснень, висновку експерта.
Дії слідчого, з якими не згоден заявник, в судовому порядку чи до прокурора не оскаржувались, доказів чи обставин особистої зацікавленості слідчого ним не представлено, надані докази не можуть бути підставою для відводу слідчого, у зв`язку з чим, в заяві про відвід слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст.75- 81 КПК України, суд
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1