н/п 1-кп/640/509/15
іменем України

02.09.2015 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на своєму утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, раніш судимого: 30.03.2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.; 15.11.2010 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України на 3 роки; зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України
ОСОБА_4 , 23 червня 2015 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, розхитавши металеві конструкції, стойки та паркан, витягнув їх із землі, після чого, шляхом вільного доступу, взяв металеві конструкції - стойки у кількості 5 шт. та металеві конструкції - паркан 4 шт. вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 6824 від 17.07.2015 року: металева стійка для сушіння білизни, в кількості 5 шт., вартістю 800,00 грн., металева конструкція - паркан, яка складається з 4-х металевих секцій, вартістю 1400,00 грн., всього на загальну суму 2 200 гривень. Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв КП «Жилкомсервіс» матеріальну шкоду на загальну суму, згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 6824 від 17.07.2015 року - 2 200,00 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного.
Так, під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він, 23 червня 2015 року, приблизно о 23 годині, за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, на подвір`ї будинків № 5-Б, 5-Д, АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , з метою незаконного збагачення, розхитавши металеві конструкції, стойки та паркан, витягнув їх із землі та взяв металеві конструкції - стойки 5 шт. та металеві конструкції - паркан 4 шт., та покинувши місце вчинення кримінального правопорушення продав їх, а грошові кошти витрати на власні нужди. В скоєному розкаюється, просить строго не наказувати, цивільний позов на суму 3000 грн. визнає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглянути справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про його особу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніш судимий: 30.03.2010 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн., згідно відповіді Ленінського районного суду м. Харкова від 21.08.2015 року штраф не оплачений; 15.11.2010 року Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України на 3 роки.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку в Обласному наркологічному диспансері з 11.2010 року з діагнозом: синдром залежності від канабіоідів, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючий, проживає за місцем реєстрації з бабусею, характеризується позитивно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції, яка передбачена нормами статей, які інкриміновані обвинуваченому, а саме у вигляді позбавлення волі.
Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язки.
Також, в зв*язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв дане кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30.03.2010 року та не сплатив штраф у розмірі 850 грн., то відповідно до вимог ст.71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 КК України, покарання обвинуваченому ОСОБА_4 призначається за сукупністю вироків.
Відповідно до вимог п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003р. №7, складання різних за змістом покарань не допускається, кожен з них виконується самостійно, тому, не відбута міра покарання у вигляді штрафу, призначеного вироком Ленінського райсуду м. Харкова від 30.03.2010 року, повинна виконуватися самостійно.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Витрат по справі немає. Цивільний позов КП «Жилкомсерівс» суд задовольняє в повному обсязі, враховуючи визнання його обвинуваченим.
Також суд вважає за необхідне залишити без зміни запобіжний захід до набрання законної сили вироком.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
У відповідності до вимог ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків приєднати покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30.03.2010 року та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та штрафу в сумі 850 гривень, який виконується самостійно.
Звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
До вступу вироку суду в законну силу залишити ОСОБА_4 захід забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту.
Речові докази по справі, передані потерпілому на зберігання залишити у його користуванні.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь КП «Жилкомсервіс» суму у відшкодування матеріальних збитків в розмірі 3000 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1