05.10.2015
Справа № 494/1368/15-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.10.2015 м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпіла - ОСОБА_6
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 Кримінального кодексу України (далі- КК України),-
29 вересня 2015 року до Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та додані документи відносно ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України.
В підготовчому судовому засіданні захисник подав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, вказавши, що на обвинувальному акті відсутня оригінальна печатка прокуратури. Також, не точно вказані анкетні відомості обвинуваченого, а саме: зазначено, що обвинувачений не одружений, однак відповідно до свідоцтва про шлюб, обвинувачений проживає разом із своєю дружиною ОСОБА_7 ; не вказано, що ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину. Вказані обставини відносяться до обставин, які значно пом`якшують покарання, тому є суттєвими для обвинуваченого. Окрім цього, вказав, що сформульоване обвинувачення, яке викладене прокурором в обвинувальному акті, істотно відрізняється від формулювання, що міститься в останньому за часом повідомленні про підозру , та в правовій кваліфікації правопорушення, викладеній в обвинувальному акті. Допущені прокурором у обвинувальному акті порушення вимог Кримінально-процесуального кодексу України (далі- КПК України), відносно ОСОБА_4 , є істотними, порушують право обвинуваченого на захист та обтяжують його вину, а також такими, що перешкоджають всебічно і об`єктивно розглянути дане кримінальне провадження.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що печатка знаходиться у керівника прокуратури, а тому лише він має змогу ставити печатки, та взагалі КПК України не передбачено при затвердженні обвинувального акту проставляння оригіналу печатки. Щодо не точних анкетних відомостей обвинуваченого погодився та зазначив, що вказані обставини захисником будуть встановлені під час судового розгляду. Стосовно сформульованого обвинувачення у обвинувальному акті вказав, що у обвинувальному акті вказано розширене тлумачення статті 386 КК України, аніж у повідомленні про підозру. З вказаним категорично не погодився.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника, потерпіла вказала на розсуд суду.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, доходить висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України) підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до пункту 3 частини третьої ст. 314 КПК України «У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу».
Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього передбачені статтею 291 КПК України, вимогам якої не відповідає обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 .
Так, п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого.
Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведеної норми в обвинувальному акті анкетні дані обвинуваченого викладені неповно та неточно.
Зокрема, в анкетних відомостях обвинуваченого зазначено, що він є неодружений та відсутній запис про утримання неповнолітньої дитини, однак вказане не відповідає дійсності, про що не заперечувалось прокурором.
Окрім цього, згідно із ст. 291 ч.1 КПК України обвинувальний акт - це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, якій складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Суд звертає увагу, що згідно п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості щодо дати та місця його складання та затвердження.
Статтею 99 КПК України встановлені визначення поняття документу у кримінальному провадженні, а також вимоги, що пред`являються до них, а саме наявність у документах необхідних реквізитів, дату, місце складення і реєстрації, прізвище, і`мя та по-батькові посадовця, який його склав, необхідні підписи,штампи, печатки тощо, оскільки складення або підписання документів, у тому числі процесуальних документів, особою, яка не має на це відповідних повноважень, а також відсутність необхідних для документу встановлених у законі даних, робить документ недійсним, тобто таким, що не тягне юридичних наслідків.
Порядок оформлення, затвердження документу передбачений п.9.5., п.18.2 Інструкції з діловодства в органах прокуратури, затверджений наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013 року. Однак в порушення вимог п.п.9.5.1 п.9.5., п.18.2.1 п.18.2 зазначеної інструкції вбачається, що на обвинувальному акті відсутня мокра печатка, яка б засвідчувала підпис відповідальної особи, яка затвердила вказаний обвинувальний акт. Вказана позиція щодо проставляння мокрої печатки на обвинувальному акті, також викладена в ухвалі Апеляційного суду Одеської області по справі №11-кп/785/971/15 від 14.07.2015 року.
Разом з цим, відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 291 КПК України: «Обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення».
При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність, однак прокурором вказаних вимог не дотримано.
Згідно з пункту 13 частини першої статті 3 КПК України, «обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України». Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
За змістом положень частини четвертої статті 110 КПК України: «Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування».
Однак, вказані в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення суперечить вказаній в обвинувальному акті правовій кваліфікації. Крім того, правова кваліфікація не є чітко визначеною з урахуванням положень статей Кримінального кодексу України, що призвело до
неконкретизованого та суперечливого обвинувачення, яке грубо порушує право ОСОБА_4 на захист від цілком зрозумілого обвинувачення та є істотним порушенням кримінального процесуального закону.
Статтею 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно «оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, право поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Також, згідно ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Отже, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен представляти собою повний опис усіх без виключень процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування та містити у собі довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.
Проте, як вбачається з обвинувального акту та додатків до нього, вказані документи не відповідають вимогам ст.109 КПК України.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.
Так, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не в повному обсязі зазначені відомості та процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, в реєстрі допущені скорочення в написанні проведених процесуальних дій, зокрема протокол огляду предмету (п.21), не конкретизувавши, що саме було об`єктом огляду; відсутня інформація про проведення відповідних процесуальних дій: відсутні відомості щодо внесення відомостей до ЄРДР, час повідомлення прокурора підозрюваному про завершення досудового розслідування (п.30); час повідомлення слідчого потерпілому про завершення досудового розслідування (п.31),
Відповідно до ст. 314 частини 2 КПК України: «Підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими КПК України для судового розгляду».
Приймаючи до уваги засаду кримінального провадження законності, що передбачена ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК щодо змісту обвинувального акту, є підставою для визнання обвинувального акту таким, що не відповідає вимогам КПК України.
Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291 КПК України, суд дійшов висновку, що він в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.
Керуючись ст. ст. 314, 315, 370 - 372 КПК України, суд
Клопотання захисника про повернення обвинувального акту задовольнити.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ст.386 КК України повернути прокурору прокуратури Березівського району Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя ОСОБА_1