Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/159/16-к
Номер провадження 1-кп/540/22/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2016 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000432 від 24 грудня 2015 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миронівка мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, не депутата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України,
в с т а н о в и в :

24 грудня 2015 року близько 17.00 год. ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом спрямованим на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, таємно, з корисливою метою, шляхом вільного доступу, перебуваючи на роботі в ПСГ «Світанок» ГПУ «Полтавагазвидобування» та виконуючи поставлені завдання нарядом господарства, а саме вантажним автомобілем КРАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , належного господарству, здійснював перевезення зібраного зернозбиральними комбайнами урожаю кукурудзи в зерні з поля № 2 в межах Базилівщинської сільської ради Машівського району Полтавської області до зерносушильного комплексу для зберігання сільськогосподарської сировини, після чергового завантаження зерна кукурудзи на вказаний автомобіль, перевіз його та вивантажив на подвір`ї власного господарства за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим здійснив крадіжку 7920 кг зерна кукурудзи, чим спричинив ПСГ «Світанок» ГПУ «Полтавагазвидобування» матеріальну шкоду на загальну суму 18612 грн.

За таких обставин, дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

12 лютого 2016 року між представником потерпілого ГПУ «Полтавагазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 укладена угода про примирення, за умовами якої у зв`язку з тим, що обвинувачений вину визнав та щиро розкаявся, активно сприяв в розкритті злочину, добровільно відшкодував завдані збитки, раніше не судимий та має на утриманні малолітню дитину, сторони узгодили покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також сторони зазначили, що обізнані про правові наслідки укладення та затвердження угоди визначені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, що визначені ст. 476 КПК України, що відобразили в угоді та засвідчили своїми підписами.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується класифікується, як середньої тяжкості.

При цьому судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч.5 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.1 КПК України, характер обвинувачення, інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди та погоджується на призначення узгодженого покарання.

В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності та він повністю визнає винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України і просить суд затвердити угоду.

Представник потерпілого ОСОБА_4 зазначив, що претензій до обвинуваченого немає, оскільки він відшкодував шкоду, також просить суд затвердити угоду.

Прокурор та захисник підтримали думку представника потерпілого та обвинуваченого, вважають, що угода відповідає вимогам закону та може бути затверджена судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом установлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права і свободи сторін.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення узгодженого покарання у виді штрафу.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази у справі: 7920 кг зерна кукурудзи та автомобіль КРАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , які зберігаються під розпискою працівників ПСГ «Світанок» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , слід залишити підприємству, як власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 370, 371, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

затвердити угоду про примирення від 12 лютого 2016 року між представником потерпілого ГПУ «Полтавагазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Речові докази у справі: 7920 кг зерна кукурудзи та автомобіль КРАЗ д.н.з. НОМЕР_1 - залишити ПСГ «Світанок» ГПУ «Полтавагазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування».

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Сторони кримінального провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: