ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-699ск16
ПОСТАНОВА

27 січня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах ОСОБА_3 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 27 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 грудня 2015 року,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку судових рішень щодо ОСОБА_2 у касаційному порядку.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 388 КПК України 1960 року справа не витребовується, якщо скарга відповідно до вимог ст. 384, ст. 350, ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Відповідно до ст. 384 КПК України 1960 року касаційні скарги на вироки та постанови районного суду, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків та постанов, мають право подати: засуджений, його законний представник і захисник у частині, що стосується інтересів засудженого.
Проте, ОСОБА_3 не надано документів, які підтверджували б, що він, відповідно до ст. 384 КПК України 1960 року є особою, що має право подачі касаційної скарги щодо ОСОБА_2 .
Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 350 КПК України 1960 року касаційна скарга повинна містити вказівку на те, в чому полягає незаконність судового рішення та доводи на її обґрунтування.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції може бути лише: істотне порушення кримінально-процесуального закону; неправильне застосування кримінального закону; невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Відповідно до ч. 2 вказаної норми кримінально-процесуального закону при вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується ст. ст. 370-372 КПК України 1960 року.

Разом з тим, у касаційній скарзі як на підстави для скасування судових рішень хоча і міститься посилання на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, однак не наведено чітких доводів на обґрунтування цього. Так, за змістом скарги у ній у тому числі фактично висловлюється незгода з оцінкою доказів по справі, зазначається про однобічність та неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, міститься незгода з оцінкою доказів по справі. Проте, дані обставини відповідно до положень ст. 398 КПК України 1960 року не є підставою для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції.
Окрім того, порушуючи питання про скасування оскаржуваних судових рішень та закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_2 , у касаційній скарзі не наведено чітких та умотивованих доводів на обґрунтування того, з яких підстав, передбачених ст. 6 КПК України 1960 року, її слід закрити по кожному із обвинувачень.
Одночасно у касаційній скарзі не наведено вмотивованих доводів, які б свідчили про наявність таких істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду постановити законні, обґрунтовані і справедливі судові рішення.

За таких обставин скарга засудженого ОСОБА_2 та в його інтересах ОСОБА_3 не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
У зв`язку з цим, справу може бути витребувано для її перевірки в касаційному порядку при повторному надходженні скарги за умови усунення зазначених вище недоліків, якщо вона надійде у межах строку, визначеного ч. 2 ст. 386 КПК України 1960 року, або не пізніше одного місяця з дня одержання копії даної постанови.
Керуючись ст. 388 КПК України 1960 року, п.15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:
відмовити засудженому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у витребуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_2 для перевірки у касаційному порядку.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1