Справа № 204/3090/15-к
Провадження № 1-в/204/864/15
08 червня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
адвоката: ОСОБА_4
представника установи: ОСОБА_5
особи, відносно якої застосовано
примусові заходи медичного характеру: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань того ж суду заяву лікаря-психіатра ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_7 , 1961 року народження, -
Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2012 року ОСОБА_6 направлена на примусове лікування в психіатричну лікарню з суворим наглядом. До кримінальної відповідальності притягалась за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
В заяві лікаря-психіатра, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів № 661 від 07 травня 2015 року, ставиться питання про те, що ОСОБА_6 страждає шизофренією параноїдної форми, безперервного типу перебігу, параноїдним синдромом, поточний стрес і за своїм психічним станом підлягає подальшому перебуванню на примусовому лікуванні в психіатричній лікарні з суворим наглядом.
В судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_5 підтримала свою заяву та просила її задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні залишив вирішення питання щодо суті заяви лікаря-психіатра на розсуд суду.
Хвора ОСОБА_6 зазначила, що вважає за можливе припинити відносно неї примусові заходи медичного характеру, оскільки протягом останніх півтора року у неї спостерігається покращення психічного стану, вважає себе психічно-здоровою людиною.
Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву лікаря-психіатра та просив її задовольнити.
Обговоривши заяву, заслухавши учасників процесу і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 страждає тяжким психічним розладом і здійснила дії, які являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Доводи хворої ОСОБА_6 стосовно припинення примусових заходів медичного характеру відносно неї суд розцінює у якості неспроможних, оскільки згідно ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. З огляду на наведені положення законодавства, а також на відсутність даних про видужання ОСОБА_6 , суд не вбачає підстав для припинення примусових заходів медичного характеру відносно останньої.
На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст. 514 КПК України, ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, суд, -
Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру, призначених постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 грудня 2012 року відносно ОСОБА_7 в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя ОСОБА_1