Справа № 1620/2172/2012
№ провадження 4/1620/69/2012
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
П О С Т А Н О В А

03 серпня 2012 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі : головуючого судді Чернюк В.Д.,

при секретарі Міщанін Т.М.,

з участю: прокурора Огороднійчук Л.М.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи від 13.06.2012 року,-

в с т а н о в и в :

25 липня 2012 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою в порядку ст. 236 1 КПК України на постанову старшого дільничого інспектора міліції Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 про відмову в порушенні кримінальної справи, винесену ним 13 червня 2012 року, посилаючись на її незаконність та неповноту проведеної перевірки за обставинами заподіяння заявнику тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_3 при присіканні неправочинних дій останнього в ході сварки зі співмешканкою.

При розгляді цієї скарги по суті особа, яка подала скаргу, підтримала її і пояснила, що орган дізнання необґрунтовано відмовив у порушенні кримінальної справи, оскільки не опитав прямих очевидців події його безпричинного побиття ОСОБА_4, а саме односельців ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не встановив дійсних мотивів дій ОСОБА_4, не взяв до уваги ту обставину, що між заявником та особою, яка безпричинно заподіяла йому тілесні ушкодження не було ніяких неприязних відносин, а відтак дії ОСОБА_4 посягали не тільки на його здоровя, але й на громадський порядок. Крім того, посилаючись на неповноту проведеної перевірки, заявник вказував на те, що згаданим представником органу дізнання не долучено до матеріалів справи відомостей про попередню протиправну поведінку ОСОБА_4, який і раніше скоював однотипні діяння, безпричинно наносячи тілесні ушкодження односельцям, та уникав передбаченої законом відповідальності.

Прокурор, як завжди вважав, що оскаржувана постанова винесена обгрунтовано і підстав для її скасування немає.

Заслухавши думку прокурора, пояснення заявника ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи та відмовний матеріал № 2028 Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області по факту заподіяння тілесних ушкоджень заявнику, суд приходить до висновку про те, що подану скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Як вбачається з матеріалів справи за скаргою та досліджених письмових доказів, 13 червня 2012 року старшим дільничим інспектором міліції Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи з посиланням на те, що в діях ОСОБА_4 не вбачається ознак злочину, передбаченого ст. 296 КК України, а вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 125 КК України, за якою дізнання та досудове слідство не проводяться / а.с. 4 /.

Разом з тим, за переконанням суду, відповідна перевірка за заявою ОСОБА_1 органом дізнання проведена поверхнево та безініціативно, без аналізу всіх обставин справи. При цьому, органам дізнання не вжито всіх можливих та необхідних заходів для зясування дійсних мотивів та обставин діяння, вчиненого ОСОБА_4, оскільки такі мотиви у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи взагалі не наведені.

В згаданій постанові лише описується, хто та що з учасників події пояснив, проте, відсутній аналіз з посиланням на фактичні обставини, який би підтверджував відсутність хуліганського мотиву та безпричинного порушення громадського порядку. Наявні в справі пояснення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 за своїм змістом є суперечливими, оскільки стосуються не 5 , а 6 червня 2012 року, і зокрема щодо місця конфлікту, оскільки за одними поясненнями цей конфлікт відбувався на вулиці села, а за іншими у господарстві. Якщо в ході цього конфлікту заявник ОСОБА_1 сам напав на ОСОБА_4, будучи інвалідом 3 групи і заподіяв тому тілесні ушкодження, орган дізнання не перевірив цього факту шляхом направлення ОСОБА_4 для судово медичного обстеження з метою перевірки його пояснень відносно наявності відсутності на його тілі яких небуть тілесних ушкоджень, що за часом могли утворитися на момент конфлікту. Зважаючи на обставини, викладені у скарзі ОСОБА_1, органом дізнання не відібрано пояснення від всіх можливих очевидців події і зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_6. До матеріалів перевірки не долучено жодного документу, який би характеризував особу ОСОБА_4 і ОСОБА_1 з точки зору їх поведінки в побуті та стосунків з односельцями, а також документів про те, чи не притягувалися вони раніше до адміністративної відповідальності, чи не проводилися по ним аналогічні перевірки за заявами чи скаргами громадян.

З цих підстав прийняте рішення про відмову у порушенні кримінальної справи є передчасним та не відповідає положенням ст. ст. 94, 99 КПК України.

Оскільки питання про порушення кримінальної справи та допит свідків за цією скаргою не входить до компетенції суду, така скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 94, 99, 236 1, 236 2 КПК України , суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Скаргу ОСОБА_1 від 25 липня 2012 року задовольнити частково.

2. Постанову старшого дільничого інспектора міліції Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 про відмову в порушенні кримінальної справи, винесену ним 13 червня 2012 року, скасувавти.

3. Копію цієї постанови надіслати до Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області, Миргородському міжрайонному прокурору та особі, яка подала скаргу для відому.

На дану постанову прокурором, особою, яка подала скаргу, протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя ОСОБА_8