н/п 1-кп/640/524/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Мечетня Кривоозерського району Миколаївської області, українця, громадянина України, неодруженого, не
судимого, призваного на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, помічника гранатометника, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст. 407 КК України, -
встановив:
04 квітня 2014 року солдат ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, призваний на військову службу та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ).
19 вересня 2014 року солдат ОСОБА_4 для подальшого проходження військової служби був переведений до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ) та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2014 року №46 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлений на всі види забезпечення.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 14 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, захист конституційного ладу України, цілісності її території від спроб зміни їх насильницьким шляхом.
Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України 22 вересня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити місце служби.
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , діючи з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 22 вересня 2014 року, в порушення вказаних вимог Закону, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та повернувся до неї лише 03 липня 2015 року, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 14 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників 22 вересня 2014 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та повернувся до неї лише 03 липня 2015 року, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не зв`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, визнав повністю, щиро розкаявся, заявив клопотання про слухання справи на підставі вимог ч.3 ст. 349 КПК України, про що надав письмову заяву, у якій зазначив, що обвинувачення йому зрозуміло, процесуальні наслідки визнання свої вини та слухання справи у такому порядку, йому відомі.
З урахуванням клопотання обвинуваченого та думки прокурора, який не заперечував проти слухання справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд з`ясував та впевнився, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, що їхня позиція добровільна та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, виклав фактичні обставини вчинення злочину відповідно до змісту обвинувального акту, пояснив, що самовільно залишив військову частину через те, що злякався бути направленим до зони АТО.
Суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання суд в сукупності оцінив обставини справи, механізм вчинення злочину, його тяжкість, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставини, що обтяжують покарання відсутні. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді арешту і не вбачає підстав для звільнення його від такого покарання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-375, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 4 (чотири) місяці.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту продовжити до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1