Справа № 201/88/16-к
Провадження № - 1кп/201/80/2016
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0004896 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.185 КК України,-

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
22.11.2015 близько о 16 годині 32 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні супермаркету «Варус № 37», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, 11, побачив майно, яке належить ТОВ «Омега», а саме: дві пляшки оливкової олії (пуре) «Варто» ємкістю 250 мл., одну банку печінки тріски копченої натуральної з/к «Варто» ємкістю 121 г. які він визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі ОСОБА_3 , реалізуючи раптово виниклий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з прилавка дві пляшки оливкової олії (пуре) «Варто», ємкістю 250 мл., вартістю 119 гривень 98 копійок, які належать ТОВ «Омега», одну з пляшок сховав до правого нагрудного карману, другу - до лівого нагрудного карману, одну банку печінки тріски копченої натуральної з/к «Варто» ємкістю 121 г. вартістю 25 гривень 99 копійок, яка належить ТОВ «Омега», яку він сховав до правого нагрудного карману одягненій на ньому куртці та попрямував до касової зони, де розрахувався за придбані ним хліб та цукор. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , діючи умисно, залишив касову зону з викраденим майном, та покинув магазин «Варус № 37», у зв`язку з чим зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфікуються за ознакамизлочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у таємному викраденні чужого майна та його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, крім того, таке покарання повністю буде відповідати встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, на думку суду більш м`яке покарання не посприяє подальшому виправленню останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1