Справа № 487/4986/15-к
Провадження № 1-кп/487/442/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.09.2015 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в у залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002332 від 04.05.2015р., відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, має базову середню освіту, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимий:

- 29.08.2000 року Заводським районний судом міста Миколаєва за ч. 3 ст.140 КК України (1960) до позбавлення волі строком на 3 роки з відстрочкою виконання покарання на 2 роки; умовний термін замінено на покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

- 09.12.2002 року Заводським районний судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.03.2006 року;

- 10.04.2008 року Заводським районний судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

- 21.07.2008 року Заводським районний судом міста Миколаєва за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 19.07.2013 року з Казанківської ВК Миколаївської області №93 у зв`язку із відбуттям покарання;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 вчинив умисний злочин проти власності при наступних обставинах.

Так, 04.05.2015 року приблизно о 03 годині 30 хвилин ОСОБА_7 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де, з корисливих спонукань, в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння металевою хвірткою. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку господарів домоволодіння, підійшов до металевих воріт та зняв з петель воріт металеву хвіртку, яка належить ОСОБА_8 .

Вподальшому, ОСОБА_7 утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальні збитки на суму 205 гривень 20 копійок.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002332 від 04.05.2015р., 22.05.2015 року була висунута підозра ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України.

Після повідомлення про підозру, 26 червня 2015 року між ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_8 була укладена угода про примирення між сторонами, за умовами якої ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, відшкодував матеріальні збитки у повному обсязі. Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно), істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 у вигляді двох років позбавлення волі із звільненням від призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України в іспитовим строком два роки. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення та просила затвердити зазначену угоду, зазначивши, що матеріальні збитки, заподіяні злочином, відшкодовані у повному обсязі, у зв`язку з чим будь-яких претензій матеріального або морального характеру в теперішній час до обвинуваченого не має.

За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілої, думку прокурора, прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, передбачений ст. 185 ч. 2 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесена згідно з положеннями ст. 12 КК України, до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілому роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення в підготовчому судовому засідання згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України між потерпілим та обвинуваченим та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України, тривалість іспитового строку та обв`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Тобто, чинним законодавством передбачена лише можливість сторін угоди узгодити при призначенні покарання звільнення винної особи від його відбування з випробуванням. При цьому, визначення тривалості іспитового строку та обов`язків, які має бути покладено на особу у разі звільнення від покарання з випробуванням, віднесено виключно до компетенції суду, та не може бути делеговано іншим учасникам судового провадження.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Цивільній позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати з проведення товарознавчої експертизи №115 від 15.05.2015 року у сумі 491 гривень 04 копійки підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 468-476 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 26.06.2015 року між потерпілою ОСОБА_8 до ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002332 від 04.05.2015 року.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, зобов`язавши його на підставі ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 491 гривень 04 копійки за проведення товарознавчої експертизи №115 від 15.05.2015 року.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ: ОСОБА_9