Справа № 11а-77/2010 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 296, ч.2 ст.15-ч.2 ст. 186 Доповідач: Вовк А.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2010 року березня 12 дня Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Перетятька В.О.,

суддів Вовка А.С., Яременка О.Д.,

з участю прокурора Остапик О.П.,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляцією та доповненням до неї ОСОБА_2 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2009 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого

03.11.1988 року Золочівським районним судом Львівської області за ст. ст.81 ч.3, 140 ч. 2 , 215 ч.3,42 /1960р/на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; 01.04.1991 року Золочівським районним судом Львівської області за ст.ст.141 ч.2,117 ч.1, 17, 142 ч.2,144 ч.1,42,43 КК України/1960р/ на 7 років 3 місяці 17 днів позбавлення волі, з конфіскацією майна; 02.06. 1994 року Сарненським районним судом Рівненської області за ст.183-3 ч.2, 43 КК України на 5 років позбавлення волі; 14.04.1995року Золочівським районним судом Львівської області за ст.141 ч.2,43 КК України /1960 р/ на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 26.09.2001 року Золочівським районним судом Львівської області за ст.190 ч.2 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; 19.04.2004 року Золочівським районним судом Львівської області за ст.190 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі; 23.06.2005року Золочівським районним судом Львівської області, зміненим ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 серпня 2005 року за ст.ст.162 ч.1; 15 ч.1-162 ч.1, 70КК України на 3 роки обмеження волі, звільненого 07.02.2008 року у звязку з відбуттям строку покарання;

заcуджений - за ч.1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк два роки;

-за ч.2 ст.15-ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

ОСОБА_2 в предявленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України виправдано.

Початок відбуття строку покарання обчислювати з моменту затримання 18 березня 2008 року.

Судові витрати на проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 563 грн. 40 коп. прийнято на рахунок держави.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що 27 лютого 2008 року, близько 20 години, знаходячись в приміщенні кафе «Світанок», що в с. Ясенівці Золочівського району, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, грубо порушуючи громадський порядок та спокій відвідувачів даного кафе, навмисно, безпричинно, із хуліганських спонукань виражався нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_3, Конащук Лілії Ярославівни та ОСОБА_4, які вечеряли в малому залі даного кафе, при цьому наніс удар кулаком по голові ОСОБА_3, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу, садна в скроневій ділянці голови та струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я. Хуліганські дії ОСОБА_2 тривали близько 40 хвилин, після чого гр. ОСОБА_5, з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_2, вивів останнього з приміщення кафе.

Крім того, ОСОБА_2 08 березня 2008 року, близько 21 години знаходячись в с.Ясенівці Золочівського району, поблизу народного дому «Просвіта», в якому проходив вечір молоді, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, навмисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян пристав до неповнолітньої ОСОБА_6, обзивав її нецензурними словами та здавивши її шию руками спричинив їй фізичну біль, в результаті чого остання втратила свідомість і автомобілем швидкої допомоги була доставлена в ЦРЛ, де їй було надано медичну допомогу.

Також, 16 березня 2008 року, ОСОБА_2 їхав в якості пасажира в пасажирському поїзді №40 сполученням «Київ-Севастополь» в плацкартному вагоні №10 від станції Київ до станції Дніпропетровськ. Під час прибуття поїзду до залізничного вокзалу станції Знам'янка-пасажирська, розташованої на території міста Знам'янка Кіровоградської області, під час зупинки поїзду в 17 год. 20 хв., скориставшись тимчасовою відсутністю у вагоні пасажира ОСОБА_7, повторно, умисно, таємно із корисливих спонукань викрав дві сумки останнього, в яких знаходились його особисті речі а саме: пара чобіт вартістю 30 гривень, 5 футболок вартістю 3 грн. кожна, ковдра махрова вартістю 50 грн., ліхтарик вартістю 10 грн., зарядний прилад до мобільного телефону вартістю 11,5 грн., рукавиці вартістю 3 грн., два шпателі вартістю 10 грн., щітка вартістю 3 грн., викрутка вартістю 2 грн., ківш для штукатурних робіт вартістю 3,5 грн., шліфувальна машинка з кругами вартістю 190 грн., електродриль вартістю 170 грн., перфоратор з комплектуючими деталями вартістю 380 грн., вимірювальна рулетка вартістю 5 грн., всього майна останнього на суму 883 грн. З викраденими сумками ОСОБА_2 вийшов з вагону та направився до залізничного вокзалу, однак був помічений ОСОБА_7, який наздогнав ОСОБА_2 та став вимагати в останнього пояснень з приводу крадіжки та сказав, що забере свої сумки і поїде далі, а ОСОБА_2 у відповідь став заперечувати факт вчинення ним крадіжки сумок, належних ОСОБА_7 і з метою утримання у себе викраденого майна, накинувся на потерпілого та намагався вдарити його рукою у обличчя, однак не зміг зробити цього, оскільки потерпілий відвернувся і наніс ОСОБА_2 кілька ударів руками в обличчя, після чого останній відскочив від потерпілого і відійшов від сумок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить призначити йому покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

В обґрунтування поданої апеляції, ОСОБА_2 покликається на те, що суд неправильно кваліфікував його дії по епізоду викрадення особистого майна ОСОБА_7

У доповненні до апеляції просить перекваліфікувати його дії з ст.15-ч.2 ст. 186 КК України на ч.2 ст. 185 КК України, оскільки викрадення сумок потерпілого відбувалось таємно, на що вказав сам потерпілий.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_2.Я., який підтримав подану апеляцію, думку прокурора про залишення вироку суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінальної справи колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Місцевий суд повно, всебічно та обєктивно, всупереч доводам апелянта розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_2 за ч.1 ст. 296, ч.2 ст.15-ч.2 ст. 186 КК України.

Покликання ОСОБА_2Я в апеляційній скарзі на те, що суд неправильно кваліфікував його дії в епізоді відносно викрадення особистого майна ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15- ч.2 ст. 186 КК України, так як на момент скоєння злочину потерпілий був відсутній, є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна, яке в процесі його вчинення переросло у відкрите викрадення чужого майна, поєднане із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого.

Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року №12 із змінами від 4 червня 1993 р., 13 січня 1995 р., 3 грудня 1997 р. - дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, не дивлячись на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном або його утримання, належить кваліфікувати як грабіж, а у разі застосування насильства чи висловлювання погроз його застосування в залежності від характеру насильства чи погроз як грабіж чи розбій.

Зважаючи на наведене, суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_2Я за ч. 2 ст. 15- ч. 186 КК України, оскільки засуджений не довів свій намір на відкрите заволодіння чужим майном з причин, які не залежали від його волі, так як потерпілий силою відібрав своє майно.

Що стосується епізоду хуліганства від 27.02.2008 року, то вина ОСОБА_2 доведена сукупністю зібраних доказів а саме, показаннями потерпілих: ОСОБА_3 (т.1 а.с.20) та ОСОБА_4А.(т.1 а.с.22), показаннями свідка ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 28); висновком судово-медичної експертизи № 80/2008 від 31.03.2008року, згідно з яким при судово-медичному огляді, згідно акту Р 51/2008 від 28.02.2008року у гр-ки ОСОБА_3 виявлені: підшкірний крововилив та садно в лівій скроневій ділянці. Судячи із записів з медкарти амбулаторно-хворого в гр-ки ОСОБА_3 діагностована закрита черепно-мозкова травма в вигляді струсу головного мозку. Вказані пошкодження утворились від дії тупого предмета, можливо 27.02.2008 року при нанесенні удару кулаком, як вказано в постанові, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я (т. 1 а.с. 78-79); протоколом ставки віч-на-віч між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_2Я.(т.1 а.с. 242-244).

По епізоду хуліганства від 08.03.2008 року, вина засудженого ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами: показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 111), показаннями свідків: ОСОБА_9Б.(т. 1 а.с. 114), ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 204), протоколом ставки віч-на-віч між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_2 (т.1 а.с. 245-250).

Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував особу засудженого, обставини, що обтяжують покарання і з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину прийшов до переконання про призначення ОСОБА_2 покарання за ч.1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі, а за ч.2 ст. 15- ч.2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що покарання засудженому призначено у відповідності до вимог ст. ст. 65,66,67 КК України, є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і не вбачає підстав для зміни міри покарання.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

вирок Бродівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2009 року залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_2 без задоволення.

Дана ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку та на неї може бути внесене касаційне подання до Верховного Суду України протягом шести місяців.

Головуючий:

Судді: