Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/1040/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № № 0002193 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Знам`янка Кіровоградської області, з професійно-технічною освітою, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, раніше судимого: 05.09.2013 року Кіровоградським районним судом за ч.2 ст.307 КК України на 6 роки позбавлення волі з конфіскацією майна
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбута частина покарання за вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 05.09.2013 року і остаточно призначено покарання у виді 6 (шести ) років 6 (шести ) місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його власністю.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 09.01.2014 року.
Стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1371 грн.
Речові докази по справі, які передано на зберігання ОСОБА_9 (а.с.25-26), які залишено йому у володіння.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за скоєння відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за наступних обставин.
26.10.2013 року, приблизно о 19.00 год., ОСОБА_7 знаходився біля Знам`янського психоневрологічного інтернату з геріатричним відділенням, розташованого за адресою вул.Петровського, 148, м.Знам`янка Кіровоградської області. Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_7 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, ОСОБА_7 , побачивши ОСОБА_10 , який йшов по указаній вулиці, підійшов до нього та наніс не менше трьох ударів руками та ногами в область голови, тулубу та ніг. Усвідомивши, що ОСОБА_10 не в змозі чинити йому опір, ОСОБА_7 відкрито викрав у ОСОБА_10 мобільний телефон «Нокіа С6» вартістю 1911,20 грн. з картою пам`яті «micro sidi» на 2 Гб вартістю 96 грн. та сім картою оператора «МТС», на рахунку якої були кошти в сумі 40 грн., який знаходився у кишені штанів, полотняний рюкзак виробництва фірми «Linkin Park» вартістю 375 грн., який знаходився на спині ОСОБА_10 , в якому знаходилася плечова сумка виробництва фірми «Golden» вартістю 160 грн. та гроші в сумі 700 грн., які належали його матері ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 3282,20 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити виправдувальний вирок.

Вважає вирок районного суду не справедливим та невмотивованим.

Свої доводи мотивує тим, що в основу доказової бази брались покази людини, яка була засуджена за дачу завідомо неправдивих показань ОСОБА_11 , та те що навіть його покази не доводять його вини, зазначає, що обвинувачення ґрунтується лише на здогадках.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, за таких підстав.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні не визнав і показав суду, що не пам`ятає коли, він гуляв з ОСОБА_11 , який показав йому мобільний телефон і запитав, кому можна його продати. ОСОБА_11 при цьому був з ОСОБА_12 , потім останній в районі кафе «Зодіак» пішов по своїм справам, а вони пішли продавати телефон. Вони разом пішли до його знайомого ОСОБА_13 , і ОСОБА_11 продав тому телефон. Покази на досудовому слідстві він давав під тиском працівників міліції. Просить себе виправдати.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України доведена дослідженими в суді доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_8 суду показала, що 26.10.2013 року її неповнолітній син прийшов додому близько 19 год. весь побитий. Як розповів син, на нього хтось напав, побив та забрав гроші, мобільний телефон, рюкзак. Хто напав і скільки було нападників він не бачив, оскільки було темно. Наступного дня вона звернулась із заявою до міліції. Покарання просить призначити на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що ввечері він зустрівся з ОСОБА_7 в районі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Коли саме, точної дати не пам`ятає. При цьому у ОСОБА_7 був з собою мобільний телефон, який ОСОБА_7 невдовзі продав своєму знайомому. В той вечір вони заходили до свого знайомого ОСОБА_13 . Підтвердив свої покази, дані ним на досудовому розслідуванні.
Свідок ОСОБА_13 суду показав, що якось ввечері, точної дати не пам`ятає до нього зателефонував з незнайомого номера ОСОБА_7 , та запропонував купити мобільний телефон. Близько 20.00 години до нього додому прийшли ОСОБА_7 з ОСОБА_11 , у ОСОБА_7 в руках був мобільний телефон, який він запропонував купити. Він віддав ОСОБА_7 80 грн., оскільки в нього більше не було грошей, а останній передав йому телефон. Де ОСОБА_7 взяв телефон, він не запитував.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що на початку жовтня 2013 року (точної дати він не пам`ятає) ОСОБА_13 запропонував йому купити мобільний телефон за 120 грн. Він погодився. Про те, що телефон крадений він не знав. Деякий час він користувався телефоном, але згодом його вилучили працівники міліції. Саме тоді йому повідомили, що телефон крадений.
Вина також підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.2), згідно якого ОСОБА_10 повідомив про відкрите викрадення у нього майна;
- протоколом огляду місця події (а.с.23), в якому зазначено, що місцем огляду є ділянка території біля входу ТОВ «Геоїд» в м.Знам`янка, де у ОСОБА_14 вилучений телефон «Нокіа»;
- довідкою експерта-товарознавця (а.с.19), відповідно до якої вартість викраденого складає 2542,20 грн.
Вказаний телефон ОСОБА_9 отримав на зберігання ( а.с.26), після того як він оглянутий та приєднаний в якості речового доказу ( а.с.24-25).
Оцінюючи зібрані та досліджені по справі докази, судова колегія вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена повністю, а його дії суд правильно кваліфікував ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, грабіж, поєднаний з насильством, яке небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого.

Доводи апеляції обвинуваченого про те, що він не вчиняв даного кримінального правопорушення детально досліджені у судовому засіданні місцевого суду та перевірені у апеляційному суді та не можуть бути прийняті до уваги та задоволені, оскільки викладені вище докази його вини є достовірними, переконливими та безсумнівно свідчать про те, що даний злочин вчинено саме ОСОБА_7 . Судова колегія оцінює твердження обвинуваченого як намагання уникнути відповідальності, а тому апеляцію вважає такою, що не підлягає задоволенню.
При призначенні покарання відповідно до вимог ст.65 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке закон класифікує як тяжке, що він раніше судимий, задовільно характеризується за місцем проживання.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.
З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим ОСОБА_7 , його особи, відсутності пом`якшуючих та обтяжуючих його вину обставин, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без ізоляції його від суспільства і не знайшов підстав для застосування до нього положення ст.ст.69, 75 КК України. Оскільки ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення після постановлення вироку за попередньо вчинений злочин, покарання за цим вироком йому повинно бути призначено за правилами ст.71 КК України.
Таке покарання є виваженим, обґрунтованим, справедливим, достатнім і необхіднім для можливого виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а тому колегія суддів не вбачає переконливих підстав для скасування вироку, як на тому наполягає обвинувачений. Оскільки вказані в апеляції обвинуваченого доводи, були враховані судом при призначенні покарання, та не є такими, що можуть призвести до призначення більш м`якого покарання, колегія суддів визнає апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 необґрунтованою, в зв`язку з чим залишає її без задоволення.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції захисника, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
(підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2