АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1845/15 Справа № 183/2765/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
представника

потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську 21 жовтня 2015 року кримінальне провадження № 0000734, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2015 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, громадянина України, раніше не судимого,
- за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 54,221 грн, 16 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000 000 (мільйон) гривень.
Вирішене питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, 25 жовтня 2014 року близько 09.25 години ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21011» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_12 , рухався по вул.. Радянській м. Новомосковська Дніпропетровської області, зі сторони вул. Сучкова в напрямку вул. 195 Стрілкової дивізії.
Під час руху ОСОБА_9 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу в районі перехрестя вул. Української та вул. Радянської м. Новомосковська та позначеному на проїзній частині розміткою, заздалегідь виявивши автомобіль, який зупинився для надання дороги пішоходам перед нерегульованим пішохідним переходом, не зменшив швидкість та продовжив рух, після чого, рухаючись в зоні дії дорожнього знаку 5.35.1 Правил дорожнього руху України, не прийняв заходів для зменшення швидкості або зупинки автомобіля, внаслідок чого допустив наїзд правою передньою частиною свого автомобіля на пішоходів ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , які перетинали проїжджу частину дороги по пішохідному переходу з права наліво по напрямку руху автомобіля.
Тим самим водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3, 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.
Порушення п.п 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_9 знаходиться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Невиконання вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішохід ОСОБА_13 отримав наступні тілесні ушкодження: крововилив у покрови голови з внутрішньої сторони, крововиливи під м`яку мозкову оболонку головного мозку та у лівий гіпоталамус. Забиття лівої нирки з розривом її кістки. Тотальна деструктивна пневмонія. Крововилив у м`які тканини кінцівок, перелом лівого стегна. Синці та садна на тілі.
Виявлені тілесні ушкодження виникли в умовах дорожньо-транспортної пригоди при ударі у задньо-ліву частину тіла, коли потерпілий знаходився у вертикальному положенні.
Смерть ОСОБА_13 настала від сумісної тупої травми тіла з крововиливом у тканину мозку та його оболонки, переломом стегна, розривом кістки нирки, яка ускладнилася розвитком поліорганної недостатності, що підтверджується наявністю вищезазначених ушкоджень.
Всі виявлені тілесні ушкодження мають у сукупності ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10.00 годині в приміщенні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», розташованої за адресою: пл. Жовтнева, 14, м. Дніпропетровськ.
Пішоходу ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому діафіза (тіла) лівої стегнової кістки, який виник від дії тупих предметів, можливо виступаючі частини легкового автомобіля.
Виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження заподіяні внаслідок наїзду легкового автомобіля, під час якого вона знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні тіла. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки зростання кісткової тканини відбувається за термін більш ніж 21-а доба.
В апеляціях:
Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в своїй апеляції вказує, що вирок суду є суворим та просить вирок суду змінити в сторону помякшення покарання та зменшення суми задоволених позовних вимог.
Вважає, що судом при призначенні покарання не враховано, в достатній мірі усі обставини у кримінальному провадженні, зокрема те, що до кримінальної відповідальності його підзахисний раніше не притягався, характеризується позитивно, щиросердно розкаюється.
Крім того, вважає, що висновки суду в частині задоволення позовних вимог не відповідають засадам розумності
Просить вирок суду змінити, постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, стягнувши з нього на користь потерпілої ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 54 221,16 грн. та моральну шкоду в сумі 100 000 грн.
Потерпіла ОСОБА_11 в своїй апеляції не оскаржуючи доведеність вини обвинуваченого та призначеного йому покарання просить суд змінити вирок в частині позовних вимог, а саме стягнути матеріальні та моральні збитки на її користь з відповідачів солідарно.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляцію, представника потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_7 , кий підтримав апеляцію останньої, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 в порушенні правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило тяжкі наслідки, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами і в апеляціях не оскаржуються.
Кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст. 286 КК України є правильною та в апеляціях також не оскаржується.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого, не встановлено.
Що стосується посилань захисника ОСОБА_8 в його апеляції та пояснень обвинуваченого ОСОБА_9 на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість, то вони не заслуговують на увагу.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно і відповідно до вимог ст. 65 КК України призначив обґрунтовану міру покарання. А тому, навіть з врахуванням доводів скарги захисника, колегія суддів вважає, що покарання призначене судом ОСОБА_9 є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень. При цьому суд правильно визнав, що додаткове покарання, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, в даному випадку буде доцільним, виходячи із наслідків дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим, колегія суддів вважає рішення суду стосовно цивільного позову таким, що не відповідає вимогам кримінального провадження, передбачених КПК України.
Відповідно ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Однак, суд зазначені вимоги не виконав.
Як вбачається з матеріалів провадження, потерпіла ОСОБА_13 звернулася з позовною заявою про відшкодування шкоди до двох відповідачів обвинуваченого ОСОБА_9 та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Але суд про наявність даного позову відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не повідомляв, в судове засідання представника цього відповідача не викликав, та крім того, згідно журналу судового засідання, відмовив у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про залучення цього цивільного відповідача за позовною заявою потерпілої.
У вироку, стосовно прийнятого рішення щодо цивільного позову, суд обмежився вказівкою на те, що спричиненні матеріальні збитки потерпілій на суму 54.221 грн. 16 коп. підтверджуються наданими нею доказами, а також спричинена їй моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 1.000.000 гривень, які стягнув з обвинуваченого ОСОБА_9 .
Між тим, як вбачається з апеляційної скарги потерпілої, вона не згодна з рішенням суду, що спричинена їй шкода стягнута лише з обвинуваченого, а не солідарно з іншим відповідачем - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».
В свою чергу, захисник обвинуваченого в апеляції вказує на відсутність мотивування розміру відшкодування моральної шкоди.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд, при винесенні рішення, стосовно цивільного позову, суттєво порушив права як потерпілої, так і обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду, в частині цивільного позову, не відповідає вимогам ст.ст. 7,9, 370 КПК України, оскільки судом об`єктивно не з`ясовані усі надані докази по цивільному позову, не дана оцінка цім доказам, а прийняте рішення належним чином не вмотивоване та не відповідає вимогам закону.
Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення в частині цивільного позову, тобто допущені істотні порушення, є підставою для скасування вироку в цій частині. Оскільки, як вбачається з вироку, судом, за змістом та формою фактично не розглянуто цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 , колегія суддів вважає необхідним скасувати вирок в цій частині та призначити новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді, суду слід всебічно, повно та об`єктивно дослідити доводи позиву потерпілої та ті, що приведені в апеляційних скаргах і у відповідності до встановленого, на підставі діючого матеріального та процесуального закону, постановити остаточне рішення, стосовно цивільного позову.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2015 року, відносно ОСОБА_9 в частині рішення суду щодо цивільного позову скасувати і призначити новий розгляд в порядку цивільного судочинства у суді першої інстанції.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: