печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Батрин О.В.,

при секретарі Ковалевській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на рішення від 22 липня 2013 року Генеральної прокуратури України, його скасування та зобов'язання Генеральну прокуратуру України вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

10 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до слідчого судді зі скаргою на рішення від 9 жовтня 2012 року прокурора м. Києва Мельника О., рішення 22 липня 2013 року Генеральної прокуратури України, рішення від 28 листопада 2012 року Головного управління МВС України в м. Києві, їх скасування та зобов'язання Генеральну прокуратуру України вчинити певні дії.

Ухвалою слідчого судді Гладун Х.А. від 10 вересня 2013 року відмовлено у відкритті провадження ОСОБА_1 на рішення від 9 жовтня 2012 року прокурора м. Києва Мельника О., рішення 22 липня 2013 року Генеральної прокуратури України, рішення від 28 листопада 2012 року Головного управління МВС України в м. Києві, їх скасування та зобов'язання Генеральну прокуратуру України вчинити певні дії.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 листопада 2013 року ухвалу від 10 вересня 2013 року скасовано з направленням матеріалів скарги до суду на новий судовий розгляд.

22 листопада 2013 року ухвалами слідчого судді з матеріалів скарги ОСОБА_1 на рішення від 9 жовтня 2012 року прокурора м. Києва Мельника О., рішення 22 липня 2013 року Генеральної прокуратури України, рішення від 28 листопада 2012 року Головного управління МВС України в м. Києві, їх скасування та зобов'язання Генеральну прокуратуру України вчинити певні дії виділено в окреме провадження скаргу ОСОБА_1 на рішення від 9 жовтня 2012 року прокурора м. Києва Мельника О. для її розгляду в порядку, передбаченому главою 22 КПК України в редакції 1960 року та в частині вимог щодо рішення від 28 листопада 2012 року Головного управління МВС України в м. Києві та його скасування - повернуто ОСОБА_1

Скарга ОСОБА_1 на рішення від 22 липня 2013 року Генеральної прокуратури України, його скасування та зобов'язання Генеральну прокуратуру України вчинити певні дії мотивована тим, що 4 червня 2013 року до Генеральної прокуратури України звернувся ОСОБА_1 із заявою про вчинення працівниками прокуратури м. Києва кримінального правопорушення щодо неналежного розгляду його заяви. Проте, 22 липня 2013 року Генеральною прокуратурою України не були внесені відомості до Єдиного реєстру кримінальних правопорушень із заяви ОСОБА_1, а вказана заява була скерована для її розгляду за підслідністю до прокуратури м. Києва, про що заявнику надано відповідь.

До судового засідання ОСОБА_1 не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду скарги чи про розгляд скарги у його відсутність слідчому судді не надав.

Представник Генеральної прокуратури України до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. Слідчому судді надав письмові заперечення.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Тому, слідчий суддя розглянув скаргу у відсутність заявника, оскільки він був повідомлений про час, день та місце розгляду скарги належним чином; заяв про відкладення розгляду скарги чи про розгляд скаргу у його відсутність слідчому судді не надав, що є проявом принципу диспозитивності, та у відсутність представника Генеральної прокуратури України відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В ході розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що 4 червня 2013 року до Генеральної прокуратури України звернувся ОСОБА_1 із заявою про вчинення працівниками прокуратури м. Києва кримінального правопорушення щодо неналежного розгляду його заяви.

22 липня 2013 року Генеральною прокуратурою України не були внесені відомості до Єдиного реєстру кримінальних правопорушень із заяви ОСОБА_1, а вказана заява була скерована для її розгляду за підслідністю до прокуратури м. Києва, про що заявнику надано відповідь.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об'єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

У відповідності до положень ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, реєстрація кримінальних правопорушень шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР, а також реєстрація осіб, які їх учинили, слідчим (прокурором), під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення, не суперечить положенням ст.ст. 214, 218 КПК України.

Крім того, згідно з п. 3.8 наказу Генерального прокурора України № 125 від 3 грудня 2012 «Про затвердження Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що надійшли до міських, районних, міжрайонних, районних у містах та прирівняних до них прокуратур, прокуратур обласного рівня, але вчинені на території іншого міста, району, району в місті, області, за дорученням керівника цих прокуратур або керівника структурного підрозділу прокуратури обласного, міського рівня з дотриманням територіального принципу, направляються до відповідної прокуратури через прокуратуру вищого рівня.

Таким чином, дії Генеральної прокуратури України щодо направлення заяви ОСОБА_1 від 4 червня 2013 року до прокуратури м. Києва за територіальним принципом відповідають зазначеним положенням закону та наказу Генерального прокурора України № 125 від 3 грудня 2012 року, а відтак не вбачається підстав для задоволення скарги.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення від 22 липня 2013 року Генеральної прокуратури України, його скасування та зобов'язання Генеральну прокуратуру України вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя О.В. Батрин