Справа № 351/1594/15-к
Провадження № 11-кп/779/43/2016
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів : ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 30000234 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя селища Заболотів Снятинського району Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 286 КК України за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-франківської області на вирок Коломийського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року, з участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а :
Оскарженим вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння порушив правила безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, внаслідок чого малолітньому потерпілому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження.. Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України з призначенням йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік і відповідно до ст. 76 КК України на нього покладено певні обов`язки.

Суд першої інстанції встановив, що 07 липня 2015 року близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2109, р. н. НОМЕР_1 в якому знаходились пасажири ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і рухаючись по вул. Січових Стрільців в с. Стецева Снятинського району Івано-Франківської області порушив вимоги пунктів 2.3. б), 2.9, 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України не врахував дорожню обстановку, не справився з керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги, де допустив наїзд на бетонну огорожу сільського кладовища, внаслідок чого малолітній ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесніі ушкодження , які відносяться до таких, які є небезпечні для життя. Пасажири ОСОБА_11 і ОСОБА_10 отримали легкі тілесні ушкодження.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_6 більш суворе покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Свою позицію він мотивує тим, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Згідно ч. 2 ст. 65 КК України має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення особи та попередження нових злочинів. Однак судом, у порушення цього та п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року не дано належної оцінки обставині вчинення тяжкого злочину будучи у стані алкогольного сп`яніння. Застосовуючи ст. 75 КК України суд не врахував ступеню тяжкості скоєного діяння, його наслідки, обставини, а також той факт, що обвинувачений скоїв злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Не враховано при цьому і те, що злочин, вчинений ОСОБА_6 відноситься до категорії тяжких.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України просив дослідити письмові документи, що характеризують особу ОСОБА_6 .

В ході апеляційного розгляду прокурор підтримав свої апеляційні вимоги, обвинувачений просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, законний представник потерпілого ОСОБА_9 просив суд не позбавляти обвинуваченого волі та суворо не карати, про що подав заяву під час апеляційного рохгляду.

Заслухавши сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини скоєного ОСОБА_6 злочину, доведеність його вини та кваліфікація його дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим у поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, в тому числі і в частині призначення покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні покарання суд врахував саме ті обставини на які посилається прокурор і, визнавши їх такими, що пом`якшують покарання, застосував до ОСОБА_6 ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Ст. 75 КК України передбачає, що якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Всебічна оцінка даних про особу винного та обставини вчинення злочину є одними з важливих передумов можливості застосування звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

Проте, попри доводи прокурора, на думку колегії суддів, при вказаних вище обставинах, дана норма закону застосована обгрунтовано, суд першої інстанції правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та призначив покарання, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його суспільній небезпечності, оскільки

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції пом`якшуючими покарання обставинами визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди. Крім цього пом`якшуючими покарання обставинами, колегія суддів визнає і те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, повністю визнав свою вину у скоєному, що потерпілим повністю відшкодована шкода і їхні законні представники батьки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 подали до суду апеляційної інстанції заяви, в яких вони просять ОСОБА_6 суворо не карати, не позбавляти його волі, що будь-яких претензій до нього не мають, а законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , його батько, ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції ствердив, що він та обвинувачений ОСОБА_6 є близькими родичами, що останній після скоєного ним злочину повністю оплатив лікування його сина ОСОБА_14 і в подальшому буде це робити, оскільки з висновків лікарів син ще буде потребувати лікування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без відбування призначеного йому покарання, що судом першої інстанції до нього правильно застосовано ст. 75 КК України.

Тому, при викладених обставинах, на думку колегії суддів, апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_15 залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4