Справа № 460/1133/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2015м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Яворові справу у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 05 січня 2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, тимчасово непрацюючого, учасника бойових дій, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2014 року, ОСОБА_5 , призваний під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в цей же день, скерований для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 19.05.2014 року, №111 солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги зенітного артилерійського взводу 2 механізованого батальйону та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

Відтак, солдат ОСОБА_5 набув статус військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

У відповідності до плану відмобілізування та приведення військової частини НОМЕР_1 у бойову готовність та на виконання вимог наказу командира, військову частину НОМЕР_1 з 10 червня 2014 року переведено на умовне найменування воєнного стану військова частина польова пошта НОМЕР_2 .

15 грудня 2014 року, близько 08:00 год. солдат ОСОБА_5 самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та не переслідуючи мету назавжди ухилитись від військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без дозволу командира самовільно залишив територію військової частини та по 26 березня 2015 року незаконно перебував поза місцем її розташування, проводячи час на власний розсуд по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

26 березня 2015 року, солдат ОСОБА_5 самостійно, добровільно повернувся на територію військової частини - польова пошта НОМЕР_3 для проходження військової служби, про що доповів своєму командуванню та приступив до виконання обов`язків військової служби.

-2-

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні свою вину визнав повністю та пояснив, що він дійсно 15 грудня 2014 року, без дозволу командира, самовільно залишив територію військової частини в якій проходить військову службу, оскільки перебуваючи в зоні АТО зазнав ушкодження, після чого перебував у відпустці, а після відпустки за станом здоров`я вчасно не приступив до виконання обов`язків. 26 березня 2015 року самостійно повернувся до військової частини.

В даний час в скоєному він щиро розкаюється, розуміє, що вчинив протиправні дії. Просить суворо його не карати, застосувати до нього статтю 69 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, оскільки він має на утриманні малолітню дитину і призначити покарання у вигляді штрафу.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 його винуватість стверджується зібраними в ході досудового та судового слідства доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000020 від 05 січня 2015 року та матеріалах судової кримінальної справи №460/1133/15-к. Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому провадженні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового провадження. З огляду на це, суд, з`ясувавши, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув провадження за правилами, передбаченими даними нормами.

Оцінюючи докази в їх сукупності, що були добуті та досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, положень п. 9 ст. 1, п. 4 ч.1 ст. 24 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу діючи умисно, будучи військовослужбовцем, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, без дозволу командира, 15.12.2014 року, самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та без поважних причин перебував за місцем свого проживання по 26 березня 2015 року, тобто понад один місяць і підлягає відповідальності за ч. 3 ст.407 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , як пом`якшуючі вину обставини, суд визнає те, що він сам з`явився із зізнанням, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в скоєному розкаявся.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не добуто.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує те, що він вчинив злочин середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, в той же час щиро розкаюється у вчиненому, сам з`явився із зізнанням, сприяв органам досудового розслідування у швидкому розкритті злочину, позитивно характеризується по місцю служби, брав участь у проведенні антитерористичній операції на сході України і має статус учасника бойових дій, а також на його утриманні перебуває малолітня дитина.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому слід обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

У кримінальному провадженні витрат на залучення експерта немає.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

-3-

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_5 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до ст.76 КК України, під час іспитового строку зобов`язати засудженого ОСОБА_5 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Яворівський районний суд Львівської області.
Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: