ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/13069/14-к

02.10.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження №0003232 за обвинуваченням:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Розтоки Путильського району Чернівецької області, українець, громадянин України, освіта вища, вдівець, утриманців не має, психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, пенсіонер, не є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

встановив:
ОСОБА_8 29.06.2014 року близько 21-10 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці - салоні маршрутного таксі маршруту №6, що в той час стояло на зупинці громадського транспорту, яка розташована навпроти будинку №156 по вул. Сенявіна в м. Херсоні, в присутності інших громадян, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, використовуючи малозначний привід, який переріс в мотив явної неповаги до суспільства, вчинив хуліганські дії, що супроводжувалися особливою зухвалістю і виразилися в тому, що він націлив пістолет системи «ПМР», який є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, на водія маршрутного таксі ОСОБА_7 та погрожував останньому вистрілити, якщо маршрутне таксі рушить з місця, тим самим застосувавши вогнепальну зброю, не реагуючи при цьому на зауваження з боку громадян, внаслідок чого у ОСОБА_7 виникли реальні підстави побоюватися за своє життя та здоров`я. Своїми хуліганськими діями ОСОБА_8 протягом тривалого періоду часу, не менше 20 хвилин, утримував маршрутне таксі, тобто порушив нормальну діяльність громадського транспорту на маршруті №6 в м. Херсоні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та заявив, що справа щодо нього сфальсифікована. Разом з цим, не заперечив проти того, що в день, визначений органом досудового розслідування як час вчинення ним інкримінованих йому дій, ввечері на кінцевій зупинці громадського транспорту маршруту №6, розташованій по вул. Сенявіна, у салоні маршрутного таксі, яким управляв потерпілий, між ним та потерпілим стався конфлікт. Розповів, що на тому маршрутному таксі він мав намір поїхати додому після відвідин брата. Заявив, що тоді в стані алкогольного сп`яніння він не перебував, проте показав, що перед інкримінованими йому діями він з братом вживав спиртні напої (пару чарок горілки та пиво). Заходячи у маршрутне таксі, він пред`явив водієві (потерпілому) посвідчення, яке засвідчує те, що він має статус реабілітованого, що надає йому право на безплатний проїзд, після чого сів у салоні на друге пасажирське сидіння, яке знаходиться в ряду сидінь з боку, де розташовані двері для входу пасажирів. Однак потерпілий заявив, що пред`явлене ним посвідчення недійсне і він не буде його везти безплатно, сказавши до того ж, що він (обвинувачений) перебуває в нетверезому стані. З приводу цього між ними виникла суперечка, в ході якої він доводив своє право на безплатний поїзд, а потерпілий наполягав, щоб він розрахувався за проїзд, і через деякий час потерпілий сказав, щоб пасажири виходили з салону, повідомивши, що він нікуди їхати не буде. У зв`язку з цим пасажири почали виходити на вулицю, а він - викликати міліцію, якій мав намір повідомити про порушення потерпілим своїх прав та прав інших пасажирів, яких той відмовився везти, сказавши потерпілому, що до приїзду міліції він з салону не вийде, після чого потерпілий запропонував йому відвезти його додому, однак він відмовився. Потім потерпілий почав щось шукати під своїм сидінням, він у зв`язку з такими діями потерпілого чув скрегіт металу, тому, залишаючись сидіти на своєму пасажирському місці та вважаючи, що потерпілий хоче взяти якийсь предмет і вчинити напад на нього, з метою попередження таких дій потерпілого, тобто з метою самозахисту, вирішив повідомити потерпілому, що він озброєний, - підняв сорочку та показав потерпілому кобуру з пістолетом, які були на ремені його штанів, і сказав йому, щоб він не думав його чіпати. Ствердив, що пістолет тоді з кобури він не виймав. Після того потерпілий заявив, що в баку маршрутного таксі закінчується пальне і йому треба їхати на АЗС, після чого вийшов з салону, підняв капот та запропонував йому також вийти з салону та впевнитися у тому. Однак він на це не погодився і залишився сидіти у салоні та чекати приїзду міліції, потерпілий в той час, перебуваючи на вулиці, ходив біля маршрутного таксі та розмовляв по мобільному телефону, згодом приїхали працівники міліції.

Пред`явлений потерпілим цивільний позов не визнав з підстав невизнання вини у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового слідства та перевірених і досліджених судом доказів, які суд визнає належними та допустимими.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що працює водієм маршрутного таксі на маршруті №6 у м. Херсоні. 29.06.2014 року він був на робочому місці, близько 21-00 год. перебував на кінцевій зупинці громадського транспорту у Таврійському мікрорайоні м. Херсона, де незнайомий йому на той час обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в нетверезому стані, відмовився розраховуватися за проїзд, повідомивши, що у нього є посвідчення. Він запропонував йому пред`явити те посвідчення, ОСОБА_9 показав його та сказав, щоб він їхав. Після цього він прийняв рішення відмовити ОСОБА_9 в перевезенні та не виїжджати на маршрут з тієї причини, що останній перебував в стані алкогольного сп`яніння. Про це, а також додатково про те, що в баку маршрутного таксі недостатньо пального, щоб їхати, він повідомив ОСОБА_9 та іншим пасажирам, які на той час перебували в салоні маршрутного таксі. Після того пасажири вийшли з салону, а ОСОБА_9 пересів на сидіння, розташоване за спинкою його сидіння, та почав пред`являти претензії з приводу того, що він не поїхав, та запропонував йому відвезти його туди, куди йому треба, і попросити у нього вибачення. Він ще раз запропонував ОСОБА_9 вийти з салону, однак останній цього не зробив. Після цього він побачив, що на ту ж зупинку, де відбувалися повідомлені ним події, на автомобілі приїхали його батько та діти. В той момент, повернувшись до ОСОБА_9 , він побачив, що останній направив на нього пістолет в область голови, при цьому ОСОБА_9 говорив йому про те, що тепер він вже не дасть йому нікуди поїхати, що він буде стріляти та що має приїхати міліція і забрати його (потерпілого), оскільки він неправильно себе повів з ним та з іншими пасажирами. Це ж бачили його батько та діти, останні дуже злякалися та у подальшому внаслідок цього мали проблеми зі здоров`ям, погано спали, боялися самі перебувати у квартирі. Тоді ж прийшла його жінка та забрала дітей, а батько викликав міліцію. Матіос почав заспокоюватися тоді, коли до маршрутного таксі підійшли діти, а з салону маршрутного таксі вийшов лише після приїзду працівників міліції. Ту обставину, що обвинувачений наставив на нього пістолет, він сприйняв як реальну загрозу його життю та дуже перелякався в той момент, декілька днів не міг прийти до тями та не ходив на роботу.

Наведені показання потерпілого відповідають показанням свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа підприємець, пов`язану з надання послуг по перевезенню пасажирів на маршруті №6, ОСОБА_11 працює у нього водієм. Розповів, що влітку 2014 року у вечірній час був на кінцевій зупинці маршруту №6, що по пр. Сенявіна, де чув, як між раніше незнайомим йому чоловіком, яким є обвинувачений ОСОБА_9 , та ОСОБА_11 у салоні маршрутного таксі, яким управляє останній, відбувалася розмова, яка мала характер сварки, після чого бачив, як там же ОСОБА_9 , тримаючи в руці пістолет, наставив його в голову ОСОБА_11 , висловлював погрози, говорячи, що буде стріляти, та вимагав його кудись відвезти. В той момент ОСОБА_11 сидів на своєму робочому сидінні за кермом маршрутного таксі, ОСОБА_9 сидів за ним на пасажирському сидінні. У той же період часу на тій же зупинці він бачив дітей ОСОБА_11 та батька останнього, а також ще двох хлопців, які чекали ОСОБА_11 . Матіос заховав пістолет після того, як діти ОСОБА_11 підійшли до маршрутного таксі, та почав викликати міліцію, заявивши, що до приїзду міліції маршрутне таксі не має їхати. Вказав, що під час зазначених подій ОСОБА_9 перебував у нетверезому стані.

По суті такі ж показання про обставини, за яких ОСОБА_9 направив в голову ОСОБА_11 пістолет та висловлював намір стріляти, та щодо характеру розвитку подій до цього моменту і після нього дали свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ..

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що є батьком потерпілого ОСОБА_11 . Розповів, що влітку 2014 року приїхав з дітьми свого сина, яким є потерпілий, на кінцеву зупинку маршруту №6, що по пр. Сенявіна, де бачив і чув, як раніше незнайомий йому чоловік, яким є обвинувачений ОСОБА_9 , у салоні маршрутного таксі, яким управляє його син, тримаючи в руці пістолет, наставив його в голову його сина та висловлював намір стріляти, якщо той поїде. Вказав, що це також бачили його онуки та дуже злякалися, його син після цієї події не ходив на роботу.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що є жінкою потерпілого ОСОБА_11 . 29.06.2014 року близько 21-00 год. їй подзвонив свекор - ОСОБА_14 - та сказав забрати дітей на кінцевій зупинці маршруту №6, що по пр. Сенявіна, куди вона відразу ж пішла. Там вона бачила, як раніше незнайомий їй чоловік, яким є обвинувачений ОСОБА_9 , сидить у салоні маршрутного таксі, яким управляє її чоловік, та тримає в руці пістолет, направивши його в голову її чоловіка. У зв`язку з цією подією діти дуже злякалися, з приводу чого вона зверталася за медичною допомогою, чоловік був знервований, два дні не був на роботі.

Підстав не довіряти таким показанням потерпілого та свідків, з урахуванням того, що вони узгоджуються з даними щодо місця їх перебування на час інкримінованих обвинуваченому дій, які отримані у встановленому законом порядку від ПрАТ «МТС» і містяться на оптичному диску CD-R (а.с. 129-174), у суду немає.

При цьому, деякі розбіжності між показаннями потерпілого та зазначених свідків щодо викладення ними характеру розвитку подій та послідовності дій обвинуваченого та потерпілого, на думку суду, зумовлені особистим сприйняттям кожним з них тих моментів, за якими вони спостерігали, а тому немає також підстав для визнання їх показань недостовірними.

Згідно з даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2014 року, під час проведення цієї слідчої дії потерпілий та свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 в присутності понятих вказали на ОСОБА_8 як на особу, яка в інкримінований останньому час в ході сварки погрожувала потерпілому пістолетом (а.с. 106-128).

При цьому, доводи обвинуваченого про незаконність пред`явлення під час досудового розслідування потерпілому та свідкам його фотознімків для впізнання суд оцінює критично, оскільки чинним КПК України передбачено проведення вказаної слідчої дії (ч.ч. 6, 7 ст. 228). Будь - яких процесуальних порушень при складанні відповідних протоколів судом не виявлено, вказані протоколи за формою та змістом відповідають вимогам КПК України, тому у суду немає підстав ставити під сумнів законність даної слідчої дії.

Вилучений належний обвинуваченому пістолет був визнаний речовим доказом та приєднаний до справи (а.с. 177-181).

Висновками балістичної експертизи №2034 від 07.07.2014 року стверджено, що той пістолет є короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю самозарядним пістолетом «ПМР» (а.с. 102-105).

Показання обвинуваченого про те, що в ході інкримінованих йому дій він викликав міліцію, відповідають даним довідки Херсонського МУ УМВС України в Херсонській області від 05.09.2014 року за вих. №35/9-3643 (а.с. 176).

Наведені вище дані, що містяться в перевірених та досліджених доказах, які визнані належними, допустимими, є достовірними і узгоджуються між собою, дають суду підстави відкинути доводи обвинуваченого щодо невизнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину та розцінити їх як обраний спосіб захисту.

При цьому, твердження обвинуваченого про те, що необхідність повідомлення потерпілому під час інкримінованих йому дій про те, що при ньому був пістолет, була зумовлена необхідністю захиститися від дій потерпілого, висновків суду не спростовують і на кваліфікацію його дій не впливають, оскільки встановлені в ході судового слідства обставини не дають підстав визнати, що така необхідність об`єктивно мала місце і використання пістолета було виправданим, як і способу, у який тоді діяв обвинувачений з метою притягнення потерпілого до відповідальності за допущені, на його думку, порушення правил перевезення, який не є загальноприйнятим врегульованим законом способом оскарження таких дій.

Оцінивши зазначені вище докази у сукупності, суд вважає їх достатніми для того, щоб дійти висновку про винуватість ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні, і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за законом віднесений до тяжкого злочину, особу обвинуваченого - його вік, стан здоров`я, те, що він має постійне місце проживання, за матеріалами справи фактично характеризується позитивно, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, злочин вчинив вперше, обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено, обставиною, яка обтяжує покарання, визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання за умови здійснення контролю за його поведінкою кримінально виконавчою інспекцією.

Також при обранні міри покарання ОСОБА_8 суд враховує думку прокурора, який у судових дебатах порушив питання про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням та думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні.

Позовні вимоги потерпілого про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням висновків, викладених у Акті амбулаторної судово психологічної експертизи №38-2015 від 18.05.2015 року (а.с. 205-206), відповідно до яких внаслідок обставин цієї справи потерпілий переніс легко виражений стресовий стан, обставини справи були для нього психотравмуючі, та виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, можуть бути задоволені частково, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого у заподіянні шкоди, характеру та обсягу душевних страждань потерпілого, їх тривалості, вимушеності змін в його житті, необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення стану здоров`я, нормалізації психологічного стану, та зважаючи на надані ним докази, у розмірі 5000 грн., що, на думку суду, є достатнім для компенсації втрат потерпілого немайнового характеру.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню процесуальні витрати.

Керуючись ст.ст. 369, 373 - 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому йому за ч. 4 ст. 296 КК України обвинуваченні і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язку повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 5 000,00 (п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати:

- на користь держави в особі НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області 393,12 (триста дев`яносто три грн. 12 коп.) грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення балістичної експертизи №2034 від 07.07.2014 року;

- на користь КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» 185,97 (сто вісімдесят п`ять грн. 97 коп.) грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення судово психологічної експертизи (акт №38-2015 від 18.05.2015 року).

Речові докази: пістолет системи «ПМР» - повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1