Справа № 464/7586/15-к
пр.№ 1-кп/464/339/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.12.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному у провадженні № 0001991 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, громадянки України, із середньою спеціальною освітою, яка не працює, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судима:

- 23 квітня 2007 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 21 грудня 2007 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 15 січня 2009 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до 4-х років 6-ти місяців позбавлення волі; звільнена 28 жовтня 2010 року у зв`язку із заміною невідбутої частини покарання тривалістю 1 рік 8 місяців 9 днів на виправні роботи з утриманням 20% заробітку;

- 03 лютого 2015 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до 3-х років 10-ти місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнена з-під варти в залі суду 3 лютого 2015 року;

зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин:

17.07.2015 року приблизно о 16 годині 59 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Єврошоп» за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 16а, шляхом вільного доступу, таємно, навмисно, повторно, з корисливих спонукань викрала з жіночої сумочки, що належить ОСОБА_4 , гаманець білого кольору вартістю 250 грн., в якому знаходилися грошові кошти в 450 грн. різними купюрами та 50 євро однією купюрою, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 17.07.2015 року еквівалентно 1194 грн. 64 коп., завдавши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1894 грн. 64 коп.

В судовому засіданні ОСОБА_5 винною себе визнала повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд не досліджував всі зібрані під час досудового розслідування докази, оскільки обвинувачена в судовому засіданні не оспорювала факту скоєння кримінального правопорушення проти власності при вищезазначених обставинах. До таких обставин відносяться дата, час, місце, спосіб скоєння кримінального правопорушення, винуватість у скоєнні правопорушення та його мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом раз`яснено, що участники провадження будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Провина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується свідченнями самої обвинуваченої, яка в судовому засіданні підтвердила, що дійсно, коли вона перебувала в магазині «Єврошоп», побачила, що у жінки, що стояла попереду, відкрита сумочка, в якій лежить гаманець. У ОСОБА_5 одразу виник умисел на викрадення цього гаманця, що вона й зробила. В подальшому ОСОБА_5 гаманець викинула, а гроші витратила на власні потреби. Допитана в судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_4 пояснила, що 17.07.2015 року вона разом з донькою та колежанкою зайшла до магазину «Єврошоп». Коли ОСОБА_4 ходила по торговому залу, вона спиною наштовхнулася на якусь жінку, проте не придала цьому значення. Обравши для себе речі для купівлі, ОСОБА_4 підійшла до каси, де з`ясувала, що гаманець викрадено. Після цього ОСОБА_4 звернулася до охорони магазину. Під час перегляду відеозапису з камер відеоспостереження стало відомо, хто та яким чином витягнув гаманець з сумки потерпілої. Потерпіла в судовому засіданні зазначила, що завдана їй шкода до теперішнього часу не відшкодована.

За вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Проаналізувавши та оцінивши вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення проти власності.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченої, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковано її дії за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки своїми діями ОСОБА_5 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченій, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винної, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Призначаючі покарання ОСОБА_5 , суд враховуює, що скоєне нею кримінальне правопорушення відноситься до категорії правопорушень середньої тяжкості. Суд враховує особу винної, яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, скоїла кримінальне правопорушення будучи судимою за скоєння злочинів корисливої направленості. Обтяжуючих покарання обставин не виявлено. Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття.

Виходячи з обставин та ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. Саме через обставини скоєння цього кримінального правопорушення, а також через те, що завдана потерпілій шкода не відшкодована, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_5 менш суворого покарання за це кримінальне правопорушення.

В той же час, враховуючи наявність у обвинуваченої на утриманні неповнолітньої дитини та хворої матері, а також перебування обвинуваченої у стані вагітності, суд вважає можливим виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства. Суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_5 від покарання із встановленням випробувального строку буде справедливим та достатнім для покарання обвинуваченої за скоєне правопорушення та для попередження скоєння нею правопорушень у майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65-67, ч. 2 ст. 185 КК України, ст.ст. 9, 10, 21-23, 25-26, 94, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання, якщо вона протягом випробувального строку тривалістю в 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не виїзджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід стосовно засудженої ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін домашній арешт.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: