Справа № 573/2534/15-к
Номер провадження 1-кп/573/186/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000579 від 29 вересня 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Білопілля Сумської області, з початковою освітою, неодруженого, учня 9 класу Білопільської ЗОШ № 2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Неповнолітній ОСОБА_4 за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_7 , який ухвалою Білопільського районного суду від 16 грудня 2015 року звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки педагогічному колективу ДНЗ «Білопільське вище професійне училище», та іншою особою, матеріали провадження відносно якої виділено в окреме провадження, 25 вересня 2015 року близько 16 години 10 хвилин шляхом вільного доступу прибули на дах колишнього цеху товарів народного побуту колишнього ПАТ "Білопільський машинобудівний завод" по вул. Макаренка, 1"в" у м. Білопілля, який належить ОСОБА_8 , та таємно викрали 4 листа оцинкованого заліза розміром 2х0,5 м вартістю 48 грн. за 1 лист, загальною вартістю 192 грн.

Викраденим майном ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та інша особа розпорядилися у своїх корисливих цілях.

Крім того, 26 вересня 2015 року близько 10 годин 30 хвилин ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 шляхом вільного доступу прибули на дах колишнього цеху товарів народного побуту колишнього ПАТ "Білопільський машинобудівний завод" по вул. Макаренка, 1"в" у м. Білопілля, який належить ОСОБА_8 , та таємно викрали 4 листа оцинкованого заліза розміром 2х0,5 м вартістю 48 грн. за 1 лист, загальною вантістю 192 грн.

Викраденим майном ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розпорядилися у своїх корисливих цілях.

Крім того, 28 вересня 2015 року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_7 шляхом вільного доступу прибули на дах колишнього цеху товарів народного побуту колишнього ПАТ "Білопільський машинобудівний завод" по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , та таємно викрали 7 листів оцинкованого заліза розміром 2х0,5 м вартістю 48 грн. за 1 лист, загальною вантістю 336 грн. Але під час винесення цих листів з місця викрадення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були помічені власником листів ОСОБА_8 , а тому вони їх покинули на місці злочину.

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не встигли виконати всі дії, які вважали за необхідні для доведення свого злочинного наміру до кінця з причин, що не залежали від їх волі, тобто вчинили незакінченийц замах на крадіжку чужого майна.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні крадіжки чужого майна визнав повністю, щиро розкаявся і дав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті. Зокрема, показав, що 25 вересня 2015 року ОСОБА_9 запропонував їм з ОСОБА_7 вчинити крадіжку листів оцинкованого заліза з даху одного з цехів колишнього заводу БМЗ. Близько 16 години вони прийшли до даного цеху, залізли на дах, зняли 4 листи, які продали Ліщинському.

26 вересня 2015 року ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_4 знову викрасти оцинковане залізо з того самого цеху. Близько 10 години цього дня прийшли на територію колишнього заводу БМЗ, де з даху одного із цехів зняли 4 листи оцинкованого заліза і знову продали їх Ліщинському.

28 вересня 2015 року вже ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 викрасти з того самого цеху листи оцинкованого заліза. В цей день близько 15 год. вони прийшли на місце, залізли на дах, зняли 7 листів, опустили їх на землю. Коли вони спустилися самі з даху, то їх помітив господар листів ОСОБА_8 , тому вони втекли з місця крадіжки, покинувши викрадені листи заліза.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість останнього у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Суд вважає, що зазначеними умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме:

-таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб;

-незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем проживання та навчання ОСОБА_4 характеризується задовільно, навчається у школі, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, виховується у повній сім`ї, з батьками у нього маються довірливі стосунки і вони мають позитивний на нього вплив. Соціально-побутові умови проживання у ОСОБА_4 нормальні.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вперше засуджується, вчинення злочину у неповнолітньому віці, добровільне повернення викраденого майна.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

На підставі викладеного суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Крім того, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд дійшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому його необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Хоча обвинувачений ОСОБА_4 є неповнолітнім, але суд вважає, що необхідності у призначенні йому громадського вихователя немає.

З обвинуваченого ОСОБА_4 , а у випадку відсутності у нього достатніх коштів з його законного представника ОСОБА_6 підлягають стягненню в дохід держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи у сумі 492 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

У відповідності до вимог ст.100 КПК України речові докази 7 листів оцинкованого заліза, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , необхідно залишити останньому, велосипед марки «Україна», який переданий на зберігання ОСОБА_10 , необхідно залишити останньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

-за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , а у випадку відсутності у нього достатніх коштів для сплати з його законного представника ОСОБА_6 492 грн. в дохід держави.

Речові докази - 7 листів оцинкованого заліза, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - залишити останньому, велосипед марки «Україна», який переданий на зберігання ОСОБА_10 , - залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя