Справа № 567/43/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.02.2016 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 02.03.2006 року Острозьким МВ УМВС України в Рівненській області, в силу ст. 89 КК України рахується таким, що не має судимості,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,

встановив:
в період часу з 09.12.2015 року по 11.12.2015 року ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи неодноразово, шляхом вчинення однорідних діянь, з території гноєсховища, що належить ТОВ «Користівське», що знаходиться в с.Українка Острозького району Рівненської області вул. Будьоного, 34, та до якої наявний вільний доступ, діючи непомітно для сторонніх осіб, таємно викрав майно, що належало на праві власності ТОВ «Користівське», а саме - 460 кг. курячого посліду, вартістю 52 коп. за 1 кг, спричинивши ТОВ «Користівське» майнової шкоди на суму 239 грн. 20 коп.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, так як ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна.

16 січня 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 , якому на підставі ч. 4 ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження надано право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення у даному кримінальному провадженні за №0000509, та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України. Так, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, погоджується з тим, що завдані в результаті вчиненого ним кримінального правопорушення збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 зобов`язується погодитись з тим, що завдані в результаті вчиненого кримінального правопорушення збитки, відшкодовані йому в повному обсязі.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме у виді позбавлення волі строком один рік два місяці. На підставі ст.75 КК України передбачено звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строком один рік та відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Потерпілий в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.185 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченим ОСОБА_4 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_4 визнає себе винуватим, цілком розуміє наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Речові докази у відповідності до вимог ст.100 КПК України, вважати повернутими потерпілому ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, керуючись статтями 314, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

засудив:
затвердити угоду від 16 січня 2016 року про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 16 січня 2016 року покарання у виді позбавлення волі строком один рік два місяці.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

Повідомити ОСОБА_4 що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового злочину.

Покласти на ОСОБА_4 відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази вважати повернутими потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1