Справа № 646/585/15-к
№ провадження 1-кс/646/5511/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.15року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 29.10.2015р. про закриття кримінального провадження №0000023 від 22.01.2013р.,-
в с т а н о в и в :

Заявник звернулася до слідчого судді зі скаргою, якою просить скасувати постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 29.10.2015р. про закриття кримінального провадження №0000023 від 22.01.2013р.
Скарга обґрунтована тим, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочате за заявою ОСОБА_3 від 15.03.2011р. про кримінальні правопорушення, вчиненні співробітниками Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області та Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області, а також медичними працівниками, що займають відповідальне становище, у зв`язку з тим, що співробітники правоохоронних органів, яким достовірно було відомо, що потерпілий у дорожньо-транспортній пригоді 17.09.2008р. є сином заявниці ОСОБА_5 , який знаходився у розшуку як безвісно зниклий 17.09.2008р., повідомили оперативну інформацію до реєстраційних та облікових служб про особу невідомого потерпілого як такого, що встановлений в ході оперативно-розшукових заходів як ОСОБА_6 . Крім того, вона подала заяву про вчинення співробітником ОСОБА_7 кримінальне правопорушення у зв`язку з тим, що він, знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків, 17.09.2008р. прийняв від лікаря швидкої медичної допомоги ОСОБА_8 повідомлення про злочин, але не реєстрував його всупереч вимогам закону, що призвело приховування злочину від реєстраційного обліку, приховування доказів скоєного особливо тяжкого злочину, місцезнаходження сина заявниці, чим були створені умови для скоєння більш тяжкого злочину, оскільки син заявниці був госпіталізований у безпорадному стані до Обласної клінічної лікарні м.Харкова для надання невідкладної медичної допомоги.

На переконання заявника, слідчим не повно проведено досудове розслідування у кримінальному провадженні, не вжито всіх можливих заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події злочину, а висновки постанови не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, прокурором чотири рази приймалися постанови про відмову у визнанні заявника потерпілою, чим позбавлено її можливості реалізувати свої процесуальні права. Клопотання, подані нею, не розглянуті слідчим в порядку ст.220 КПК України.

В судовому засіданні заявника підтримала скаргу та доводи, якими вона обґрунтована.

Прокурор та слідчий, належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, не з`явилися в судове засідання.

Вислухавши заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного.

Прокуратурою Дзержинського району м.Харкова проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0000023 від 22.01.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, за вищевказаною заявою ОСОБА_3 щодо неправомірних, на її думку, дій працівників Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області та медичних працівників Харківської обласної клінічної лікарні, які внесли неправдиву інформацію щодо особи потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної події, яка сталася 17.09.2008р.

29.11.2013р. матеріали кримінального провадження №0000023 були прийняті прокуратурою Харківської області для організації досудового розслідування.
Крім того, 21.11.2013р. ОСОБА_3 подала до Харківської міжрайонної прокуратури заяву про злочин, який, на її думку, був скоєний співробітником Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області у зв`язку з тим, що останній не вніс до реєстраційного журналу Харківського РВ відомості про повідомлення щодо дорожньо-транспортної події, яка сталася 17.09.2008р. на автодорозі Харків-Симферополь, де було виявлено чоловіка з тяжкими тілесними ушкодженнями у непритомному стані. Як зазначала у цій заяві ОСОБА_3 , є підстави вважати, що цим чоловіком міг бути її син ОСОБА_5 , який 17.09.2008р. пішов з дому та не повернувся, але внаслідок незаконних дій працівників Харківського РВ вона була позбавлена можливості контролювати надання належної медичної допомоги її синові та були створені умови, які перешкодили встановити місцезнаходження останнього.
13.01.2014р. постановою старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Харківської області ОСОБА_9 було об`єднано під єдиним номером №0000023 матеріали кримінального провадження №0000023 та матеріали кримінального провадження №0000151, внесеного 10.12.2013р. до ЄРДР за попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст.364 КК України на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 03.12.2013р. за заявою ОСОБА_3 від 21.11.2013р. за фактом неправомірних дій співробітників Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області під час реєстрації повідомлення за фактом вчинення ДТП, яке мало місце 17.09.2008р. на 15-му км автодороги Харків-Симферополь Харківському районі Харківської області.
За результатами досудового розслідування 29.10.2015р. слідчий в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 виніс постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діях колишнього начальника СДІМ ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_10 та колишнього чергового Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_11 , а також інших осіб, які займалися збиранням матеріалів по факту ДТП, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365, ч.1 ст.367 КК України.

Проте, проаналізувавши доводи заяви про кримінальне правопорушення та матеріали кримінального провадження, не можна погодитися з цим процесуальним рішенням слідчого, оскільки під час досудового розслідування були проведені не всі необхідні слідчі дії для перевірки доводів заяви про кримінальне правопорушення.

Так, в ухвалі слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 18.08.2015р., якою було скасоване попереднє рішення слідчого про закриття кримінального провадження, зазначалося про те, що орган досудового розслідування не встановив осіб, які займалися збиранням матеріалів за фактом ДТП та встановленням особи загиблого ОСОБА_5 , не встановлені та не допитані всі особи, які були присутні при впізнанні.

Ці недоліки слідчим не усунуто.

У резолютивній частині оскаржуваної постанови слідчим зазначено про відсутність у діях «інших осіб, які займалися збиранням матеріалів по факту ДТП, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365, ч.1 ст.367 КК України», тобто без зазначення конкретних осіб, чим порушено принцип правової визначеності, який є одним із основоположних аспектів верховенства права, на що наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини та Конституційний Суд України.

При цьому слід звернути увагу, що в ухвалі апеляційного суду Харківської області від 27.11.2014р., якою була скасована постанова слідчого від 30.10.2014р. про закриття кримінального провадження, вказувалося на необхідність зазначення в діях яких саме посадових осіб відсутній склад злочину, надавши при цьому окрему належну юридичну оцінку діям кожної посадової особи з урахуванням її службових повноважень та повідомлених ОСОБА_3 обставин щодо протиправних дій з боку цієї особи.

В той же час тим, слідчим зроблено висновок про відсутність складів вищевказаних злочинів у діях начальника СДІМ ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_10 , який не працював на цій посаді в період подій, що відносяться до предмету досудового розслідування (вересень-жовтень 2008 року), а був призначений на цю посаду лише 29 грудня 2009 року.

Також поза увагою органу досудового розслідування залишилися обставини, про які було зазначено у вищевказаній ухвалі слідчого судді від 18.08.2015р. щодо відсутності у сина заявниці деформацій в області носу застарілі перелами, які виникли не менш ніж за три місяці до настання смерті, про що вона пояснювала у судовому засіданні.

Крім того в судовому засіданні заявник пояснила, що зріст дослідженого трупа, який був об`єктом експертного молекулярно-генетичного дослідження №71-мк, не відповідає росту її сина, на що також звертав увагу слідчий суддя в ухвалі від 18.08.2015р.

Слідчим не проведено необхідних слідчих дій для перевірки показань колишнього чергового Харківського РВ ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_11 .

Не надано належної правової оцінки встановленій в результаті проведеної 20.12.2010р. судово-технічної експертизи документів №9853 обставині виявлення первісних рукописних текстів на сторінці №151 реєстраційного журналу нейрохірургічного відділення ХОКЛ у рядку запису про хворого під №1230: «Волик ОСОБА_12 . 27/VII 1986 Запорізька обл..» поверх якого було зроблено рукописний запис: «1230 17/ІХ 08 Невідомий ШМД ург.10310 умер 19/ІХ 08 4», а також на сторінці №16 журналу реєстрації трупів у судово-медичному морзі у рядку записів під №47/3: «Волик ОСОБА_13 27.07.1986 ~22» поверх якого було зроблено рукописний запис: «47/3 ОСОБА_14 м. 16.08.1986 г. ~лет».
До матеріалів кримінального провадження не додано копії записів журналу реєстрації заяв та повідомлень про злочини, що вчиненні або готується, Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області за період подій, зазначених у заяві ОСОБА_3 , а у доданих копіях аркушів журналу реєстрації заяв та повідомлень про злочини, що вчинені або готуються, ЦВМ Дзержинського РВ відсутня частина тексту, чому не надано оцінки та не виконано дій щодо відновлення відсутньої інформації.
10.04.2013р. ОСОБА_3 було видано пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілої у вказаному кримінальному провадженні та допитано її по цьому провадженню в якості потерпілої, але в подальшому прокурор неодноразово виносив постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою, які скасовувалися ухвалами слідчих суддів.
Проте, 28.10.2015р. прокурор знову прийняв рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою, при тому, що у її заявах про кримінальне правопорушення містяться достатні відомості про події, якими заявникові було спричинено моральну шкоду у зв`язку з обставинами смерті її сина.
Також необхідно зазначити, що матеріали кримінального провадження не містять цивільного позову, поданого ОСОБА_3 на особистому прийомі до прокуратури Харківської області 28.08.2015р.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини, приходжу до висновку, що слідчим не в повномуобсязі було виконано вимоги ст.ст.2, 40, 93, 94 КПК України, не вичерпані всі процесуальні можливості та не проведені всі необхідні слідчі дії для перевірки обставин, відомості за якими були внесені до ЄРДР у даному кримінальному провадженні та які викладені у заявах про кримінальне правопорушення.

За таких обставин скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Задовольнити скаргу ОСОБА_3 .
Скасувати постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 29.10.2015р. про закриття кримінального провадження №0000023 від 22.01.2013р.
Матеріали кримінального провадження повернути до слідчого управління прокуратури Харківської області для проведення досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1