26.11.2014
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2014 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , особи, що подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові скаргу на постанову слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_5 від 30 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження, -

встановив:

21.11.2014 року до Ленінського районного суду м. Харкова поштою надійшла скарга ОСОБА_4 про скасування постанови про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 12.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Скаржник посилався на те, що вона постановлена передчасно, без всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин, зазначаючи, що висновки слідчого не відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення, постанова винесена з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а саме на підставі статтей на які посилається слідчий не може бути закрито кримінальне провадження, крім того зазначає, що слідчим не залучено ОСОБА_4 у якості потерпілого у даному кримінальному провадженні, та не проведені слідчі дії з його участю.

В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав.

Прокурор скаргу не визнав та пояснив, що у задоволенні скарги слід відмовити, вважаючи постанову про закриття кримінального провадження обґрунтованою та винесену відповідно до вимог ст. 284 КПК України, а стосовно того, що слідчим зазначені статті на підставі яких винесена постанова про закриття кримінального провадження є технічною помилкою, а саме вказано КК України замість КПК України.

Заслухавши скаржника, прокурора, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження № 0000197 від 12.08.2014 року вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 30 вересня 2014 року внесеного до ЄРДР за № 0000197 від 12.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, закрите у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.

Зазначена постанова скаржником була отримана 10.11.2014 року. Скарга ним була подана до спецчастини СІЗО м. Харкова 17.11.2014 року.

Згідно ч.1 п.1 ст.303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Що стосується посилання ОСОБА_4 на те, що слідчим він не був визнаний потерпілим, то суд зазначає наступне.

Так, в ч. 1 ст. 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Як вказано у ч. 3 ст. 55 КПК України, потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Досліджені матеріали кримінального провадження не містили заяву ОСОБА_4 щодо визнання його потерпілим.

Крім того, як вбачається до ЄРДР за № 0000197 від 12.08.2014 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та розпочато досудове розслідування.

Кримінальне правопорушення за ст. 384 КК України відноситься до злочину проти правосуддя, склад цього злочину є формальним.

Суспільна небезпечність цього злочину полягає в тому, що він порушує нормальну діяльність органів досудового слідства щодо одержання необхідних доказів, ускладнює здійснення діяльності щодо відправлення правосуддя, перешкоджає встановленню істини у справі та постановленню дійсно правосудного судового акта, тобто цей злочин направлений проти правосуддя.

Таким чином, відсутні підстави для визнання заявника ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 2 КПК України установлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Слідчий обмежився лише копіюванням матеріалів з іншого кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій,службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Слідчим не були виконані всі необхідні і можливі слідчі дії спрямовані на встановлення об`єктивної істини та на повне, об`єктивне і всебічне проведення досудового розслідування.

Так, навіть заявник ОСОБА_4 по фактам, викладеним в його заяві слідчим не допитувався.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, у разі якщо, 1)встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2)встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; та в інших випадках, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Постанова слідчого , прокурора має відповідати вимогам, передбаченим ст.110 КПК України, якою встановлено, що постанова складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Слідчий як підставу закриття кримінального провадження зазначив у резолютивній частині, що відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, однак слідчим не вказано у діянні яких осіб.

З мотивувальної ж частини постанови не можливо дійти висновку чи взагалі була подія кримінального правопорушення.

За таких обставин, приходжу до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження № 0000197 від 12.08.2014 року прийнята передчасно, суперечить вимогам ст. 2, 110 КПК України та підлягає скасуванню

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_5 від 30 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000197, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2014 року - задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_5 від 30 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000197, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1