АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/593/15-к Номер провадження 11-кп/786/607/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.187 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 травня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крупець Червоноармійського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого,-

- 16.09.1997 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.206, ч.3 ст.117, ч.2 ст. 118,ст.42 КК України на 5 років позбавлення волі. Звільнився 21.12.2001 року умовно-достроково з невідбутим строком 8 місяців 25 днів.

- 08.11.2002 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ст..ст. 70,71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 17.12.2005 року по відбуттю строку покарання.

- 24.07.2006 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 26.04.2007 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 28.04.2011 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого 27.06.2014 року по відбуттю строку покарання.

засуджено: за ч.2 статті 186 КК України на 4 позбавлення волі роки;

за ч.3 статті 187 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією чверті майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до ч.1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_8 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на 7 років із конфіскацією чверті майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до ст. 100 КПК вирішено долю речових доказів.
За змістом вироку суду ОСОБА_8 , визнаний винуватим у тому, що він, 11 січня 2015 року, приблизно о 13 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вулиці Чапаєва у селі Кам`яні Потоки Кременчуцького району, штовхнув потерпілу ОСОБА_9 , внаслідок чого вона впала на землю, отримавши, згідно висновку судово-медичної експертизи, легкі тілесні ушкодження, та відкрито заволодів її пакетом з продуктами загальною вартістю 85 грн., заподіявши їй матеріальну шкоду на вказану суму.

24 лютого 2015 року о 22 годині засуджений ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, одягнувши на голову в`язану шапку та закривши при цьому обличчя, зайшов до будинку АДРЕСА_2 , де тримаючи кухонний ніж в правій руці та погрожуючи потерпілій ОСОБА_10 застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, відкрито заволодів двома мобільними телефонами «Nokia 105» вартістю 399 гривень та «Samsung» вартістю 300 гривень, після чого з викраденим майном з місця злочину зник та розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду потерпілій на загальну суму 699 гривень.
В принесеній апеляції захисник ОСОБА_7 посилаючись на надмірну суворість призначеного засудженому ОСОБА_11 покарання просить скасувати вирок, постановити новий, яким пом`якшити покарання винному. На обґрунтування своїх вимог посилається на визнання обвинуваченим своєї вини, каяття та вибачення перед потерпілими, що, на його думку, недостатньо було враховано судом.

Крім того, захисник вказує, що матеріали провадження не містять доказів вчинення ОСОБА_12 злочинів у стані алкогольного сп`яніння.
Інші учасники провадження вирок суду не оскаржували.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляції, думку прокурора ОСОБА_6 про законність і обґрунтованість судового рішення та безпідставність поданої апеляції, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав до її задоволення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні грабежу та розбою, пов`язаного з проникненням у житло, тобто злочинів, передбачених ч.2, ст.186, ч.3 ст. 187 КК України за обставин, викладених у вироку суду та правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Посилання захисника на недоведеність вчинення злочинів ОСОБА_13 у стані алкогольного сп`яніння колегією суддів не розглядаються, оскільки цю обставину обвинувачений визнавав під час судового слідства, а сторонами судового провадження не оспорювалася.

Твердження апелянта про те, що районний суд призначив йому надмірно суворе покарання, не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.
Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 будучи раніше неодноразово судимим на вчинення умисних злочинів, у тому числі і корисливих, на шлях виправлення не став, не працював.
Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, конкретні обставини справи, розмір та характер заподіяної шкоди, дані про особу винного, його негативну характеристику з місця проживання, а також щире каяття у вчиненому, у зв`язку з чим обрав Липці мінімальне покарання, передбачене санкціями статей кримінального закону.
З огляду на особу винного, який вчинив нові умисні злочин через пів року після відбуття покарання за аналогічний злочин, має 5 непогашених судимостей, за відсутності виключних обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та відсутності обставин, які б характеризували його виключно позитивно, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого у санкції кримінального закону.
Ніяких виключних обставин засуджений ОСОБА_12 та його захисник не назвали і у апеляційній інстанції при розгляді провадження.
Отже, з урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника про надмірну суворість покарання, наявність додаткових обставин та підстав для пом`якшення покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ті обставини, на які посилається апелянт, належно були враховані судом першої інстанції, який обрав ОСОБА_8 за вчинене справедливе покарання.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 травня 2015 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ: (підпис) (підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом Суддя: ОСОБА_2