Справа № 426/6247/15-к
Провадження № 11-сс/782/21/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
« 02 лютого 2016 року Апеляційний суд Луганської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участі прокурора: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши в приміщенні апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційні скарги захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сватівського районного суду від 22.01. 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця Рівенської області Рокитневського району смт.Томашгород; українця; громадянина України; освіта вища; одруженого; на утриманні має малолітніх дітей; не працюючого; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Сватівського районного суду Луганської області звернувся старший слідчий Сватівського ВП ГУНП в Луганській області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 на строк до двох місяців.

Із клопотання вбачається, що 29.06.2014 року біля 18.00 години, більш точнішого часу досудовим розслідуванням не встановлено, на той час майор ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись на блок посту №6 «Мариновка», будучи посадовою особою Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, виконуючи завдання при військовій частині НОМЕР_1 по забезпеченню правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України, запобігання злочинам, іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення, затримав громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який керував автомобілем ВАЗ 2121 «Тайга» д/н НОМЕР_2 червоного кольору, який на праві власності належить останньому, підозрюючи його в причетності до здійснення терористичних актів та тяжких злочинів. Всупереч вимогам статті 15 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та ст.207 КПК України, ОСОБА_8 не виконав обов`язок щодо негайного доставляння затриманої особи до уповноваженої службової особи або негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, маючи умисел на незаконне позбавлення волі, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань та здійснюване протягом тривалого часу, ОСОБА_8 разом зі своїми підлеглими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перевезли ОСОБА_9 разом з автомобілем, на якому останній пересувався, до табору дислокації ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка розташовувалася на той час біля с.Варварівка Кремінського району Луганської області.

ОСОБА_8 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, порушуючи правила застосування спеціальних засобів, вимоги статей 19, 28, 29 Конституції України, статей 3,8-10 Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», статті 15 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 21, 22, 24, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 3, 8, 21, 23 Правил застосування спеціальних засобів військовослужбовцями Військової служби правопорядку у Збройних Силах України під час здійснення службових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 83, які зобов`язують посадових осіб органів державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, гарантують кожному право на повагу до його гідності, свободу та особисту недоторканність, зобов`язують військовослужбовців Військової служби правопорядку у Збройних Силах України забезпечувати правопорядок і військову дисципліну серед військовослужбовців Збройних Сил України запобігати злочинам, іншим правопорушенням у Збройних Силах України, припиняти їх, зобов`язують застосовувати спеціальні засоби у випадках і в порядку, передбаченому законами України, визначають, що ніякі виняткові обставини або накази чи розпорядження посадових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності військовослужбовців Військової служби правопорядку, надають право у районі проведення антитерористичної операції затримувати і доставляти в органи внутрішніх справ осіб, які вчинили або вчиняють правопорушення чи інші дії, що перешкоджають виконанню законних вимог осіб, залучених до антитерористичної операції, або дії, пов`язані з несанкціонованою спробою проникнення в район проведення антитерористичної операції і перешкоджання її проведенню, зобов`язують кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги військових статутів, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, які визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, визначають порядок застосування спеціальних засобів та зобов`язують доповідати про це безпосередньому командирові (начальникові), зобов`язують командирів (начальників) діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, не повідомивши письмово безпосередньому начальникові про їх застосування надав наказ своїм підлеглим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прикувати наручниками ОСОБА_9 до причепу з бочкою для води та надіти останньому на голову непрозорий пакет. Таким чином затриманий ОСОБА_9 у незаконний спосіб був позбавлений волі. В такому положенні ОСОБА_9 перебував тривалий час, а саме у період часу приблизно з 21.00 години 29.06.2014 до 06.00 години 30.06.2014, під відкритим небом, у положенні, яке дозволяло йому тільки сидіти, чим було спричинено останньому фізичні страждання та жорстоке поводження до нього.

Крім того, ОСОБА_9 не було роз`яснено його права, не надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника, про затримання останнього не було повідомлено родичів, чим були порушені його права на повагу гідності, на свободу та особисту недоторканість.

30.06.2014 біля 06.00 години, більш точнішого часу у ході досудового розслідування встановити не стало за можливе, в порушення вимог ст.207 КПК України та статті 15 Закону України Про боротьбу з тероризмом", ОСОБА_8 допустивши жорстоке поводження з ОСОБА_9 , грубо порушивши його права на повагу гідності, на свободу та особисту недоторканність, безпідставно без складання відповідних документів передав затриманого не працівникам органів внутрішніх справ чи іншим уповноваженим службовим особам, а військовослужбовцям сектору «А», які на той час дислокувалися у с.Орехово Старобільського району Луганської області.

Відомості про вказане правопорушення 17.10.2015 зареєстровано в ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.146 КК України. Кримінальному правопорушенню присвоєно №0000917.

Згідно службового розслідування за вищевказаним фактом, Міністерством оборони України, на ОСОБА_8 відповідно до наказу №175 КП від 27.08.2015 року накладене дисциплінарне стягнення «Позбавлення військового звання».

Згідно до наказу №617 від 13.10.2015 року Генерального штабу Збройних Сил України, ОСОБА_8 звільнений з лав ЗСУ.

Дії ОСОБА_8 органом досудового слідства попередньо кваліфіковані за ч.2ст.146 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сватівського районного суду від 22 січня 2016 року клопотання старшого слідчого Сватівського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 задоволено. Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Встановлено строк тримання під вартою ОСОБА_8 60 днів з моменту затримання підозрюваного, тобто до 19 березня 2016 року.

На ухвалу слідчого судді захисником адвокатом ОСОБА_13 подано апеляційну скаргу, в якій вона ставить питання про скасування ухвали про обрання стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звільнення з-під варти ОСОБА_8 .

Захисник ОСОБА_13 посилається на те, що слідчий суддя формально підійшов до розгляду клопотання слідчого, тому прийняте ним рішення є незаконним і необґрунтованим, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження; вказує на те, що органом досудового розслідування не були допитані свідки, на яких посилається суд, також не допитано ОСОБА_14 , не досліджено слідчим суддею відеозапис та протокол огляду, протокол затримання підозрюваного, вказує на те, що слідчий суддя не обґрунтував свій висновок щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вважає, що слідчим суддею безпідставно вказано на те, що, перебуваючи на свободі, підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства, може знищити чи спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_15 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ставить питання про скасування ухвали суду та закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.146 КК України.

Адвокат вказує на необґрунтованість, незаконність рішення слідчого судді, невідповідність вимогам ст.370 КПК України, посилається на те, що ст.146 КК України передбачає відповідальність лише за незаконне позбавлення волі, але виключається відповідальність, якщо особу позбавлено волі внаслідок правомірного її затримання, вважає, що ОСОБА_16 та військовослужбовці діяли в межах своїх повноважень, тому що виконували обов`язки військової служби, вказує на те, що надання правової оцінки діям ОСОБА_8 , як військовослужбовця, відноситься до компетенції органів військової прокуратури, слідча Сватівського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_12 не наділена повноваженнями, які визначені КПК України, бо вказане кримінальне правопорушення не підслідне слідчим органів внутрішніх справ, посилається на те, що слідча безпідставно та незаконно пред`явила підозру за ч.2ст.146 КК України, вважає, що слідчим ОСОБА_17 допущено грубе порушення права на захист ОСОБА_8 , слідчий суддя розглянув подання без його участі та участі захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , вказує на безпідставність посилання слідчого судді на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вважає, що слідчим суддею не враховано порушення процедури повідомлення про підозру ОСОБА_8 , не було дотримано його права на захист при затриманні, розгляді справи в суді, що, на його думку, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, вказує на те, що ОСОБА_8 за місцем служби характеризується позитивно, приймав безпосередньо участь в АТО, отримав поранення під час виконання службових обов`язків, має постійне місце проживання, регулярно проходить лікування та курс реабілітації, являється інвалідом 2 групи, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

В змінах до апеляційної скарги від 2.02.2016 року адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді повністю, та просить забезпечити присутність в судовому засіданні ОСОБА_20 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданих ними апеляційних скарг та просили скасувати ухвалу слідчого судді і ухвалити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_20 з-під варти та обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг і вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підлягаючого залишенню без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч.2ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя обґрунтовано послався в ухвалі на те, що досудовим слідством встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховуватися від органу досудового розслідування, впливу на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції навів переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, не працює, мешкає на іншій територіальній одиниці, на неодноразові виклики слідчого до Сватівського ВП, для проведення слідчих дій, не з`являється, що підтвердилось в судовому засідання, та може переховуватися від органів досудового розслідування, а також, перебуваючи на свободі, може знищити чи спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Як вбачається з матеріалів справи, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.2ст.146 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

На думку апеляційного суду, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не безпідставно прийнято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст.146ч.2 КК України.

Крім того, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оціни сукупності отриманих доказів повинен визначити чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства стосовно ОСОБА_21 , будь чого явно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Апеляційний суд знаходить обґрунтованим висновок слідчого судді стосовно доведеності наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування, впливу на свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя мотивував свій висновок щодо відсутності можливості застосування застави відповідно до вимог ст.183ч.4 КПК України.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання старшого слідчого Сватівського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Зазначені в апеляційних скаргах захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 доводи, в тому числі і щодо порушення права на захист ОСОБА_21 , та підстави, з яких вони просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких обставин апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_15 і вважає ухвалу слідчого судді такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Ухвалу слідчого судді Сватівського районного суду Луганської області від 22 січня 2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_15 - залишити без задоволення.

СУДДІ:

------------------------------ ---------------------------- --------------------------