Справа № 461/7794/15-к
Провадження № 1-кс/461/6547/15
УХВАЛА
15.10.2015 р. слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Галицького РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене зі старшим прокурором прокуратури Галицького району м. Львова ОСОБА_3 про дозвіл на проведення огляду в кримінальному провадженні № 0000053 від 04.02.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке вмотивовано тим, що 03.07.2012 р., близько 18.00 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні, яке використовується у діяльності приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , що на АДРЕСА_1 , діючи з корисливих мотивів з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , зловживаючи її довірою та ввівши в оману з приводу того, що квартира АДРЕСА_2 не підлягає вилученню і вільна від будь-яких зобов`язань (у тому числі обтяжень), нікому не подарована, не передана в іпотеку, не перебуває у спорі, податковій заставі і під забороною, усвідомлюючи при цьому, що згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 14.02.2011 р. у цивільній справі №2-1219/11 на вказану квартиру накладено арешт, уклав з ОСОБА_7 іпотечний договір під виглядом забезпечення виконання свого зобов`язання за договором позики на суму 479 550 грн. без нарахування процентів, із зобов`язанням про повернення коштів до 03.01.2013 року.

У подальшому ОСОБА_5 , відповідно до договору позики від 03.07.2012 року, кошти ОСОБА_7 не повернув, а недійсність іпотечного договору від 03.07.2012 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23.07.2013 року, яке набрало законної сили.

Унаслідок вказаних умисних дій ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду у великих розмірах на суму 479 550 грн.

13.10.2015 року ОСОБА_5 в установленому законом порядку оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України.

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , на даний час являється підозрюваний ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу квартири, реєстровий номер 1181, посвідчений 16.07.2010 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 .

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що зазначеним злочином заподіяна майнова шкода у великих розмірах у великих розмірах на суму 479 550 грн., слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на квартиру ОСОБА_5 .

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

В порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на викладені в ньому доводи та на долучені до матеріалів клопотання документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно частини 2 ст.170 КПК України, слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 ст. 167 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст.170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, ступінь втручання у права та свободи володільця виправдовуюся потребами досудового розслідування, а тому клопотання суд визнає обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, з метою заборони її подальшого відчуження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокуратури Галицького району м. Львова ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1