Справа № 1-177/11
В И Р О К

іменем України

04.02.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю прокурора Юркововї Ю.В.,

потерпілої ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця. громадянина України, що має середню-спеціальну освіту, розлученого, працюючого електрогазозварювальником Комунального підприємства «Боярка-водоканал», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

встановив:

ОСОБА_2 згідно виконавчого листа від 13.04.1995 року, виданого Києво-Святошинським районним суду Київської області у справі № 2-548, зобов'язаний сплачувати щомісячно аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення її повноліття.

Проте, ОСОБА_2 починаючи з 01.02.2008 року, від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) злісно ухиляється. На обліку в центрі зайнятості не перебував, тривалий час постійного офіційного місця роботи не мав, з тимчасових заробітків грошей на утримання доньки ОСОБА_3 не сплачував, будь-якої іншої допомоги у вихованні дочки не надавав: ні матеріального забезпечення, ні психологічного виховання. З лютого 2008 року по грудень 2010 року допустив заборгованість по аліментах у розмірі 17720,14 грн.

Відділом Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції 30.07.2010 року було відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку, про що було повідомлено ОСОБА_2 (а.с. 12), який 04.08.2010 року у своїй письмовій заяві зазначив, що на даний момент не має змоги виплачувати гроші по тій причині, що поки не працює та зобов'язався виплачувати аліменти з моменту, коли влаштується на роботу, зазначивши, що зі ст. 164 КК України ознайомлений (а.с. 14). Проте як видно з відповіді на запит № 2623 ОСОБА_2 до Києво-Святошинського районного центру зайнятості не звертався (а.с. 18).

В судовому засіданні підсудний свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні визнав повністю, і пояснив суду, що дійсно від шлюбу з ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_3. Після розлучення стосунки з дружиною та дочкою не підтримував. Аліменти на утримання доньки не сплачував, оскільки не мав постійного заробітку, на його утриманні перебувають ще двоє дітей, а тому грошей не вистачає. У вчиненому розкаявся, зазначив, що розуміє свій обов'язок матеріально забезпечувати свою дитину, зобов'язався погасити заборгованість по аліментам.

Окрім визнання підсудним вини у вчиненому злочині за ч. 1 ст. 164 КК України його вина у злісному ухиленні від сплати аліментів підтверджується наступними доказами, які були досліджені у справі, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_1, яка суду пояснила, що дійсно від шлюбу з ОСОБА_1 0.І. вона має доньку ОСОБА_3, з якою проживає разом у будинку своєї матері. ОСОБА_2 вихованням доньки не займається, з нею не спілкується, з 2008 року по даний час аліменти не платить. Вона як мати повністю забезпечує дитину, має лише заробітну плату за основним місцем роботи, іншого доходу не має. При визначенні покарання підсудному поклалася на розсуд суду;

- поданням відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції (а.с. 7); пропозицією - попередженням №11/6-2010 від 30.07.2010 р.(а.с. 12); довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах (а.с. 13); копією виконавчого листа Києво-Святошинського районною суду Київської області від 13.04.1995 року, (а.с. 10); постановою відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 18.11.2002р. (а.с. 11); свідоцтвом про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 І-БК №196697 від 12.06.2001р. (а.с. 16); свідоцтвом про народження ОСОБА_4, відповідно до якого його батьком є ОСОБА_2, а матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 17); довідкою Києво-Святошинського районного центру зайнятості № 2623 від 24.11.2010 року (а.с. 18); довідкою-розрахунком заборгованості з аліментів відповідно до виконавчого листа №2-548 від 13.04.1995 р. Києво-Святошинського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі ]А частини доходу станом на 08.12.2010р. (а.с. 39).

Суд вважає, що підсудний та потерпіла дали суду правдиві покази, які відповідають фактично встановленим судом обставинам справи.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, зібрані по справі, суд визнає, що вина підсудного у вчиненні злочину доведена повністю, ОСОБА_2 грубо порушені обов'язки, покладені на нього Конституцією України та сімейним законодавством як батька щодо утримання своєї доньки до її повноліття, його дії судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Призначаючи покарання підсудному суд бере до уваги, що вчинений злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, підсудний за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, обставин, що пом'якшують або обтяжують покарання підсудного судом не встановлено та вважає можливим призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України з випробуванням - з іспитовим строком, оскільки приходить до переконання, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, що дасть його змогу погасити заборгованість по аліментам.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_1 на суму 17720,14 грн. заборгованості по аліментам, не підлягає до задоволення, оскільки щодо стягнення аліментів вже було постановлено судове рішення.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

У цивільному позові ОСОБА_5 про стягнення 17720,14 грн. заборгованості по аліментам відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'ятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя М.М. Омельченко