Справа № 645/1265/15-к
Провадження № 1-кс/645/237/15
У Х В А Л А
Іменем України

23 лютого 2015 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю:

заступника прокурора Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_4 на неправомірні дії прокурора Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_6 -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії прокурора Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_6 , який розглядав його заяву про скоєння відносно нього тяжкого злочину, щодо не внесення відомостей, які вона містить, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, всупереч ст. 214 КПК України, та зобов`язати прокурора виконати вимоги ст. 214 КПК України, внести відомості, які містяться в його заяві про скоєння відносно нього злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Скарга мотивована тим, що 09.02.2015 року на особистому прийомі у прокурора Фрунзенського району м. Харкова він звернувся в порядку ст. 214 КПК України із заявою про скоєння слідчим СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВСУ у Харківській області ОСОБА_7 , вказавши у заяві, що слідчий під час досудового провадження за його заявою, явно діючи в інтересах 3-х осіб (підозрюваного), перевищив свої службові повноваження, тобто, будучи службовою особою, умисно вчинив дії, які виходять за межі наданих йому прав та повноважень, чим скоїв неправомірні дії, які мають всі ознаки злочинів, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 365 КК України. Прокурор при прийнятті вказаної заяви, зловживаючи своїм службовим становищем, грубо порушив вимоги ст.ст. 1, 214 КПК України та Конституції України, вийшов за межі наданих йому законом прав та повноважень, навмисно скоїв протиправні дії, які мають ознаки посадового злочину, направленого на укриття скоєних відносно ОСОБА_4 злочинів. Листом від 11.02.2014 року прокурор порекомендував йому оскаржити дії слідчого до суду, в установленому законом порядку, при цьому, надавши у вказаному листі правову кваліфікацію діям слідчого. Таким чином, скаржник вважає, що прокурор розглянув його заяву про скоєний злочин, без внесення відомостей, які вона містить, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що є порушенням вимог закону.
Крім того, скаржник зазначив, що слідчий ОСОБА_7 , діючи в інтересах третіх осіб, використав свою службову владу та службове становище всупереч інтересам служби, що полягає в тому, що слідчий не виконуючи вимог глави 4 Докази і доказування КПК України для розслідування злочину, по надуманих мотивах закрив кримінальне провадження. Так, кримінальне провадження відкрито за ч. 2 ст. 192 КК України, що у відповідності до ч. З ст. 477 КПК України належить до кримінальних правопорушень приватного обвинувачення, та закриття таких справ за відсутністю кримінального правопорушення не передбачено, а можливе тільки за письмовою згодою потерпілого. Також, скаржник вважає, що внаслідок закриття кримінального провадження слідчим ОСОБА_7 , злочинець продовжує користуватися його майном, яке він привласнив шляхом обману та зловживання довірою, що завдає істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_4 .
Скаржник ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити.
Заступник прокуратура Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти скарги, посилаючись на те, що заява ОСОБА_4 , з якою він звернувся до прокурора Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_6 , не містила обставин, які б свідчили про вчинення слідчим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 365 КК України, та фактично заявник у своїй заяві про кримінальне правопорушення висловлює незгоду з процесуальним рішення слідчого при проведенні досудового розслідування.

Слідчий суддя, вислухавши скаржника, його представника, прокурора, вивчивши матеріли за скаргою, приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 09.02.2015 року на особистому прийомі у прокурора Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_6 скаржник ОСОБА_4 звернувся в порядку ст. 214 КПК України із заявою про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 365 КК України щодо неправомірних дій слідчого СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВСУ у Харківській області ОСОБА_7 при здійсненні ним кримінального провадження № 0003714 за ч. 2 ст. 192 КК України. Так, у своїй заяві ОСОБА_4 , зокрема, вказав, що слідчий ОСОБА_7 без достатніх підстав, з порушенням вимог Кримінального процесуального кодексу України закрив вказане кримінальне провадження, посилаючись на положення п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю кримінального правопорушення, чим, на думку заявника, скоїв злочин, передбачений ст. 364 КК України, без достатніх підстав вчинив дії в інтересах ОСОБА_8 , який заподіяв ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 187902,52 грн. шляхом зловживання довірою. Заявник наголосив, що доказом того, що слідчий ОСОБА_7 діяв в інтересах третьої особи, а саме ОСОБА_8 є та обставина, що кримінальне провадження відкрите за ст. 192 КК України, у відповідності до ч. З ст. 477 КПК України належить до кримінальних правопорушень приватного обвинувачення та закриття таких справ за відсутністю кримінального правопорушення не передбачено. КПК України встановлює іншій порядок закриття справ про кримінальні правопорушення, скоєні у відповідності до норми закону, яка охороняється ст. 192 КК України. У зв`язку з чим заявник вважав, що дії, вчинені слідчим ОСОБА_7 , спрямовані на уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності.
11.02.2015 року прокурором Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_6 заявникові ОСОБА_4 надана відповідь на заяву останнього від 09.02.2015 року, зі змісту якої вбачається, що процесуальним керівником постанова про закриття кримінального провадження №0003714 від 31.10.2013 року, розпочатого за заявою ОСОБА_4 , була скасована та для проведення повного, всебічного досудового розслідування у кримінальному провадженні, слідчому надано вказівки в порядку ст. 36 КПК України. Крім того, прокурором повідомлено, що факти неналежного розслідування кримінального провадження № 0003714 від 31.10.2013 року та незаконного його закриття слідчим ОСОБА_7 наведені у дорученні, яке адресовано керівництву ГУМВС України в Харківській області з вимогою проведення стосовно слідчого службової перевірки та притягнення його до дисциплінарної відповідальності та вказано, що на теперішній час по кримінальному провадженню досудове розслідування триває.
Крім того, прокурор у вказаній відповіді наголосив, що доводи звернень заявника стосуються безпосередньо розслідування кримінального провадження, в якому він визнаний потерпілим, а саме незгоди з прийнятим рішенням про закриття кримінального провадження, відмови слідчого у задоволенні його клопотань, не проведення всіх необхідних слідчих (розшукових) дій, та роз`яснив порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора.
Скаржник ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він у своїй заяві від 09.02.2015 року, спрямованої на ім`я прокурора, не оскаржував дії слідчого, а вказував про скоєння слідчим посадового злочину, у зв`язку з чим, на думку скаржника, прокурор, згідно зі ст. 214 КПК України, мав внести ці відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити такі відомості.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями статті 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Разом з тим заява ОСОБА_4 не містить в собі будь-яких даних, які би вказували на наявність ознак вчинення злочину (кримінального правопорушення) з боку слідчого ОСОБА_7 .. Вказані обставини позбавляють можливості вважати зазначену заяву повідомленням про злочин (кримінальне правопорушення) і не дають підстав вносити її до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочинати розслідування.

Слідчий суддя вважає обґрунтованим та правомірним висновок прокурора про те, що вказана заява ОСОБА_4 від 09.02.2015 року не містить обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень слідчим СВ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВСУ у Харківській області ОСОБА_7 , оскільки окрім твердження заявника із посиланням на норми КПК України та КК України, про вчинення кримінальних правопорушень, які є його суб`єктивним сприйняттям та оцінкою обставин у іншому кримінальному провадженні, провадження по якому на даний час після скасування постанови про закриття кримінального провадження триває, та при розгляді його заяв, а обставин чи фактичних даних, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, заява не містить.

У зв`язку з чим, вважаю відсутніми підстави, згідно ч. 5 ст. 214 КПК України, для внесення відомостей по вказаній заяві ОСОБА_4 до ЄРДР.

Відтак, скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_4 на неправомірні дії прокурора Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1