Справа № 642/5165/15-к
Провадження №1кп/642/458/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

з участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно - технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, без визначеного місця реєстрації, однак маючого у приватній власності житлове приміщення, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 05.11.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст. 125 ч.1, 296 ч.1,70 КК України до 2 років обмеження волі з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 398 КК України,

В с т а н о в и в :

13 березня 2015 року, близько 10:40 год., ОСОБА_8 знаходився у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 20, де був присутнім у якості відповідача на судовому засіданні по розгляду цивільної справи за позовом його колишньої дружини ОСОБА_11 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні інтереси позивача представляв адвокат - член Харківської обласної колегії адвокатів - ОСОБА_6 . Після закінчення судового засідання ОСОБА_8 , керуючись прямим умислом , направленим на спричинення тілесних ушкоджень з метою залякування захиснику ОСОБА_6 , знаходячись у коридорі другого поверху приміщення суду, підійшов до ОСОБА_6 та ОСОБА_11 та став ображати його нецензурною лайкою, після чого наніс один удар складеними вдвоє паперовими документами по обличчю адвокату ОСОБА_6 ..

Протиправними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_6 були нанесені тілесні ушкодження у вигляді садна на верхній губі, які згідно висновку судово- медичної експертизи № 729-ая/15 кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, після чого залишив місце скоєння кримінального правопорушення.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав повністю, та пояснив, що від шлюбу з Дохнадзе Тамарою у них народилися три сини, які на даний час є неповнолітніми. Весною 2014 року їх шлюб було розірвано, після чого його колишня дружина стала вести аморальний образ життя, а діти стали проживати разом з ним. Після цього у нього виникли неприязні стосунки з його колишньою дружиною. Остання подала позов до Ленінського районного суду м. Харкова, в якому він був відповідачем по справі, стосовно визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Дана цивільна справа знаходилася на розгляді судді ОСОБА_12 .. Судове засідання у цій справі було призначено на 10.00 годину 13 березня 2015 року. В указаний день , приблизно о 9 годині 30 хвилин він, разом зі своїми старшим та середнім синами прийшов до кабінету судді, де чекав на засідання суду. Через кілька хвилин до кабінету підійшли його колишня дружина - Дохнадзе Тамара разом зі своїм адвокатом ОСОБА_6 , якого він раніше знав як представника потерпілої ОСОБА_11 у кримінальному провадженню за його обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, яке у 2014 році знаходилося у проваджені Харківського районного суду Харківської області. Він підійшов до ОСОБА_6 та запитав у нього « тебе машину спалили? », а потім на питання « так це ти спалив?», відповів, що чув про дану подію з телебачення. Після чого всі учасники були запрошені в судове засідання, де судом встановлювалися особи сторін та їх представників. Після закінчення судового засідання, приблизно о 10.40 годи, виходячи з приміщення суду, знаходячись на другому поверху біля сходів, у вестибулі в районі кабінетів №№1,2 , адвокат ОСОБА_6 , проходячи повз нього, виразився на його адресу та адресу його дітей нецензурними словами. Дохнадзе Тамара також у нецензурній формі образила його. Після судового засідання він був засмучений та доведений до відчаю. Він відвів дітей в сторону та підійшов до адвоката ОСОБА_6 як до звичайної особи з метою зробити зауваження з приводу висловлювання нецензурних слів, можливо емоційно при цьому розмахував паперовими документами, які знаходились в його руці, та випадково міг доторкнутися ними до обличчя адвоката ОСОБА_6 . Вважає, що такі його дії не могли спричинити будь-які тілесні ушкодження адвокату ОСОБА_6 , оскільки у нього у руці були лише три аркуша паперу формату А4,згорнуті у двоє, які до цього були сильно пом`яті. . Наміру на спричинення будь- яких тілесних ушкоджень адвокату ОСОБА_6 він не мав. Вважає, що сам адвокат ОСОБА_6 наніс собі вищевказані тілесні ушкодження. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_6 не визнав повністю.

Незважаючи на повне не визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_8 , його винуватість у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення підтвердилась у судовому засіданні наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що він працює адвокатом в юридичній консультації № 9 м. Харкова та є членом Харківської обласної колегії адвокатів. На підставі угоди про надання правової допомоги, укладеної 5 грудня 2014 року між ним як адвокатом та ОСОБА_11 , як клієнтом, він представляв інтереси потерпілої ОСОБА_11 - колишньої дружини обвинуваченого ОСОБА_8 в кримінальному провадженні ,за обвинуваченням ОСОБА_13 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, яке знаходилося в провадженні Харківського районного суду Харківської області. В цих судових засіданнях обвинуваченому ОСОБА_8 стало достовірно відомо, що він- ОСОБА_6 - є адвокатом та представником потерпілої ОСОБА_11 .

Крім того, в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова, головуючий - суддя ОСОБА_12 , знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_8 , третя особа - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

В цій справі на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданої 12 березня 2015 року, ОСОБА_11 у відповідності з раніше досягнутою домовленістю, він-адвокат ОСОБА_6 - представляв її інтереси як позивача у вищезазначеній цивільній справі.

Судове засідання у цій справі було призначено на 10.00 годину 13 березня 2015 року. 13 березня 2015 року, приблизно о 9:40 годині він прибув до Ленінського районного суду м. Харкова за адресою м. Харків, Полтавський Шлях, 20, зайшов у приміщення суду, піднявся на другий поверх суду, зайшов у коридор, де знаходиться кабінет судді ОСОБА_12 . В цей час в коридорі біля кабінету судді знаходились двоє малолітній дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , а також представник служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області - ОСОБА_14 . Через деякий час, в коридор зайшов ОСОБА_8 . Знаходячись в коридорі суду ОСОБА_8 постійно зачіпав його - адвоката ОСОБА_6 словесно, висловлював образи на його адресу.

В ході цих словесних образ, ОСОБА_8 вимовив наступні фрази: "тебе машину сожгли, мало тебе, чего ты пришел...?", "жизнь длинная, покажет", "буду дальше наблюдать за тобой... (значуща пауза) по телевизору", "Тебе твой сынок не нужен, мне нужны - у меня три сына".

В ході судового засідання Ленінського районного суду м. Харкова 13 березня 2015 року головуючий суддя ОСОБА_12 встановлював особи учасників процесу, в тому числі він-адвокат ОСОБА_6 - повідомляв суду про те, що він є адвокатом, членом Харківської обласної колегії адвокатів, представляє інтереси позивача ОСОБА_11 на підставі нотаріально посвідченої довіреності.

Цю інформацію безумовно також сприймав ОСОБА_8 , який був присутній в кабінеті судді, сидів навпроти нього на відстані 1,5 метри. Після закінчення судового засідання в цивільній справі, приблизно в 10:40 годин він разом з ОСОБА_11 знаходились на другому поверсі суду біля кабінету №1,2. В цей час ОСОБА_8 підійшов до них, вимовляючи нецензурні погрози на їх адресу , та сказав, що "Ничего не добьетесь", раптово наніс один удар йому-адвокату ОСОБА_6 - в обличчя, а саме у кінчик носа та кінчик центру верхньої губи, паперовими документами, які знаходились у його руці та використовувались ним у судовому засіданні. Ці паперові документи були складені вдвоє. Після цього він-адвокат ОСОБА_6 - відступив на декілька кроків назад, а ОСОБА_8 намагався вдарити таким же чином ОСОБА_11 .. ОСОБА_11 відступила на декілька кроків назад. Після цього ОСОБА_8 покинув місце події.

- показаннями свідка ОСОБА_11 - колишньої дружини обвинуваченого, яка пояснила в судовому засіданні, що приблизно в жовтні 2014 року вона звернулась до адвоката ОСОБА_6 за адвокатською допомогою з приводу визначення місця проживання її малолітніх дітей, потім вона звернулась до адвоката ОСОБА_6 з проханням представляти її інтереси як потерпілої в Ленінському районному суді м. Харкова в кримінальному провадженні за обвинуваченням її колишнього чоловіка ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України та Харківському районному суді Харківської області також за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України, де вона є потерпілою. В кримінальному провадженні в Ленінському районному суді м. Харкова адвокат ОСОБА_6 надавав їй консультаційну допомогу, підготував цивільний позов. В кримінальному провадженні в Харківському районному суді Харківської області адвокат ОСОБА_6 приймав участь в судових засіданнях як її (потерпілої) представник. В приміщенні суду поза судовими засіданнями її колишній чоловік - ОСОБА_8 - постійно її зачіпав, висловлював образи на її адресу. Адвокат ОСОБА_6 стримував її від реагування на такі дії ОСОБА_8 . Через деякий час ОСОБА_8 почав також зачіпати адвоката ОСОБА_6 , висловлював образи і на його адресу. Адвокат ОСОБА_6 стримував її від реагування на такі дії ОСОБА_8 , та не реагував сам. Приблизно в лютому місяці 2015 року вона подала до Ленінського районного суду м. Харкова позовну заяву про визначення місця проживання її малолітніх дітей. Судове засідання у цій справі було призначено на 10.00 годину 13 березня 2015 року. 13 березня 2015 року до 10 години вона прибула до Ленінського районного суду м. Харкова за адресою м. Харків, Полтавський Шлях, 20, на другому поверсі суду в коридорі, де знаходиться кабінет судді ОСОБА_12 вона побачила своїх дітей, колишнього чоловіка ОСОБА_8 , представника Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області - ОСОБА_14 та свого адвоката ОСОБА_6 . Вона звернула увагу на те, що ОСОБА_8 постійно зачіпав адвоката ОСОБА_6 словесно, висловлював образи на його адресу. В ході цих словесних образ, ОСОБА_8 вона чула фразу: "тебе машину сожгли, мало тебе, чего ты пришел...?". В судовому засіданні суддя ОСОБА_12 встановлював особи учасників процесу, в тому числі адвокат ОСОБА_6 повідомляв суду про те, що він є адвокатом, членом Харківської обласної колегії адвокатів, представляє інтереси позивача ОСОБА_11 на підставі нотаріально посвідченої довіреності. ОСОБА_8 , який в цей час був присутній в кабінеті судді, сидів навпроти адвоката ОСОБА_6 та чув, що ОСОБА_6 є адвокатом та її представником. Після закінчення судового засідання, першим розписався в явочному листі ОСОБА_8 та вийшов із кабінету судді, після нього почергово розписавшись в явочному листі із кабінету судді вийшли разом вона, адвокат ОСОБА_6 , та представник Служби у справах дітей. Проходячи коридором суду вона не бачила ОСОБА_8 , представник Служби у справах дітей зайшла до туалету, а вона разом з адвокатом пройшли далі по коридору та зупинились біля столу поряд з кабінетом №1,2. В цей час ОСОБА_8 разом з дітьми знаходився на сходинковій площадці, через деякий час ОСОБА_8 підійшов до них, вимовляючи погрози на її адресу та адвоката ОСОБА_6 , а саме сказав, що "Ничего не добьетесь", раптово наніс один удар адвокату ОСОБА_6 в обличчя паперовими документами, які знаходились у його руці та використовувались ним у судовому засіданні, паперові документи були складені вдвоє. Після цього адвокат ОСОБА_6 відступив на декілька кроків назад, а ОСОБА_8 намагався вдарити таким же чином і її.. Вона відступила на декілька кроків назад. Після цього ОСОБА_8 покинув місце події та пішов на сходинкову площадку на перший поверх суду. Вона бачила як ОСОБА_8 ударив адвоката ОСОБА_6 паперовими документами в обличчя, чула звук цього удару, після нанесення удару адвокат ОСОБА_6 сказав, що ОСОБА_8 ударив його. Вона не чула від адвоката ОСОБА_6 будь-яких образ чи нецензурних висловів на адресу ОСОБА_8 , а також сама не робила таких висловів на адресу її колишнього чоловіка.

- допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що вона як представник Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_8 , про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, 13 березня 2015 року приблизно о 9 годині 30 хвилин прийшла до Ленінського районного суду м. Харкова, знаходилась на 2-му поверсі суду біля кабінету судді ОСОБА_12 , через деякий час прийшли ОСОБА_8 з двома дітьми та адвокат ОСОБА_6 . В її присутності ОСОБА_8 зачіпав та ображав адвоката ОСОБА_6 , вона чула від ОСОБА_8 на адресу адвоката ОСОБА_6 вислови щодо підпалу автомобіля, ОСОБА_8 сказав "Тебе машину сожгли, тебе мало", а також вислови щодо дітей адвоката. На образи ОСОБА_8 на адресу адвоката ОСОБА_6 вона робила ОСОБА_8 зауваження, ОСОБА_8 не реагував. В судовому засіданні суддя ОСОБА_12 встановлював особи учасників процесу, в тому числі адвокат ОСОБА_6 повідомляв суду про те, що він є адвокатом, членом Харківської обласної колегії адвокатів, представляє інтереси позивача ОСОБА_11 на підставі нотаріально посвідченої довіреності. ОСОБА_8 , який в цей час був присутній в кабінеті судді, сидів навпроти адвоката ОСОБА_6 та чув, що ОСОБА_6 є адвокатом та представником позивачки. Після закінчення судового засідання, першим розписався в явочному листі ОСОБА_8 та вийшов із кабінету судді, після нього почергово розписавшись в явочному листі із кабінету судді вийшли разом вона, адвокат ОСОБА_6 , та ОСОБА_11 . Проходячи коридором суду вона не бачила ОСОБА_8 , зайшла до туалету, а адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_11 пройшли далі по коридору. Коли вона вийшла із туалету то побачила, що відбулась якась подія, повз неї пройшов стурбований адвокат ОСОБА_6 , вона підійшла до ОСОБА_11 та запитала "що сталось", ОСОБА_11 повідомила, що ОСОБА_8 вдарив адвоката ОСОБА_6 . Після цього вона покинула приміщення суду. Вона не чула від адвоката ОСОБА_6 будь-яких образ чи нецензурних висловів на адресу ОСОБА_8

- висновком судово-медичної експертизи № 729-ая/15 від 13 березня 2015 року, проведеної ХОБСМЕ, відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце садно на верхній губі, яке утворилося від дії тупих твердих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею та вираженим ребром, за механізмом тертя- ковзання , та могли бути отримані протягом доби до огляду Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкодження, а також стадією загоєння садна. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження. (а.с.54);
- даними слідчого експерименту, проведеного 13 березня 2015 року з участю потерпілого ОСОБА_6 , який у присутності судово- медичного експерта ХОБСМЕ ОСОБА_15 , розповів про обставини, за яких ОСОБА_8 спричинив йому тілесні ушкодження, та показав за допомогою статиста механізм їх спричинення. (а.с.57-62);
- висновком судово-медичної експертизи № 739-ая/15 від 19 березня 2015 року, проведеної ХОБСМЕ, відповідно до якого проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень. (а.с.55-56);
- показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_16 , якій підтвердив висновки проведених ним експертиз, та пояснив, що згорнуті аркуші паперу утворюють кромку ( ребро), ширина якої залежить від кількості згортання. Даною кромкою (ребром ) паперу і були нанесені потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садна. Загоювання цього садна триває 6-8 діб.

- вивченням документу, а само свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданим Харківською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 27 березня 2009 року на підставі рішення №10 від 28 грудня 1994 року, відповідно до якого ОСОБА_6 є адвокатом, має право на зайняття адвокатською діяльністю. (а.с.63);
- вивченням документу, а само витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, відповідно до якого ОСОБА_6 є адвокатом, має Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане Харківською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 27 березня 2009 року. (а.с.64);
- вивченням документу, а само довіреності від 12 березня 2015 року, виданій ОСОБА_11 ОСОБА_6 , відповідно до якої останній представляє інтереси в судах. (а.с.65);
- вивченням документу , а само угоди про надання правової допомоги, укладеної 5 грудня 2014 року між ОСОБА_6 як адвокатом та ОСОБА_11 як клієнтом, відповідно до якої адвокат представляє інтереси ОСОБА_11 як потерпілої в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України в Харківському районному суді Харківської області. (а.с.66);
Потерпілий та вказані свідки далі логічні, послідовні показання, які узгоджені між собою та їх правдивість не викликає у суду жодних сумнівів, ніяких протиріч у показаннях цих осіб суд не вбачає.

Крім того , в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_6 та став погрожувати застосуванням фізичної сили

Однак вказане обвинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймає під час судового засідання.

В судовому засіданні не надано достовірних даних про висловлювання обвинуваченим ОСОБА_8 на адресу потерпілого погроз застосування фізичної сили, а навпаки сам потерпілий ОСОБА_17 пояснив, що перед нанесенням йому удару обвинувачений ніяких погроз на його адресу застосуванням фізичної сили не висловлював. Даний факт також був підтверджений і показанням свідка ОСОБА_11 .

За таких обставин суд вважає недоведеним обвинувачення в частині погроз застосуванням фізичної сили.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 про недопустимість таких доказів як показання свідка ОСОБА_11 , даних слідчого експерименту та висновків судово- медичних експертиз, оскільки даний свідок зацікавлена у винесенні відносно обвинуваченого обвинувального вироку та давала суду неправдиві показання, що слідчий експеримент був проведений без участі обвинуваченого, за участю статиста, антропометричні дані якого відрізняються від даних обвинуваченого, що експерт не зміг дати відповідь щодо можливості самостійного нанесення потерпілим собі тілесних ушкоджень суд відкидає, як такі що не відповідають об`єктивно встановленим в судовому засіданні обставинам.

Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, і не викликають у суду сумнівів, тому суд кладе їх в основу вироку.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в тій частині, що наміру на спричинення будь-яких тілесних ушкоджень адвокату ОСОБА_6 у нього не було, що після закінчення судового засідання адвокат ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_11 ,проходячи повз нього, висловилися на його адресу нецензурними словами, що він підійшов до адвоката ОСОБА_6 як до звичайної особи з метою зробити зауваження з приводу висловлювання на його адресу нецензурних слів, та можливо емоційно при цьому розмахував паперовими документами, які знаходились в його руці, та випадково доторкнувся ними до обличчя адвоката ОСОБА_6 , що такі його дії не могли спричинити будь-які тілесні ушкодження адвокату ОСОБА_6 , не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, мають на меті ухилення обвинуваченого від відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, та спростовуються наступними доказами у справі.

Так, потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_14 пояснили, що після закінчення судового засідання ОСОБА_8 вийшов першим із кабінету судді та в коридорі суду вони його не бачили, повз нього не проходили.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_14 не чули від адвоката ОСОБА_6 будь-яких образ на адресу ОСОБА_8 .

Потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_11 пояснили, що ОСОБА_8 наніс один удар ОСОБА_6 , який був нанесений зверху вниз, що виключає при таких обставинах необережність такої дії.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений оспорює фактичні обставини з метою пом`якшення покарання за скоєне.

Ці доводи обвинуваченого спростовані вищенаведеними доказами.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними протиправними діями спричинив захиснику ОСОБА_6 умисне легке тілесне ушкодження, у зв`язку з діяльністю, пов`язаною з наданням правової допомоги, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 398 КК України.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, не працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є особою без визначеного місця проживання, однак має у власності житлове приміщення, за місцем фактичного проживання дільничним інспектором міліції характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, скарг на нього не надходило.

ОСОБА_8 раніше судимий вироком суду від 05.11.2014 року та був звільнений від відбування покарання з випробуванням. В період відбуття покарання за цим вироком останній притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисного злочину проти життя та здоров`я особи за ст. 125 ч.1 КК України. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04.06.2015 року кримінальне провадження відносно нього було закрито у зв`язку з відмовою потерпілої - його колишньої дружини ОСОБА_11 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує відповідно до ст. 67 КК України його покарання, суд визнає рецидив злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, обираючи міру покарання ОСОБА_8 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальними правопорушеннями середньої тяжкості, наведені вище дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання , наявність обставини, яка обтяжує його покарання, його ставлення до скоєного - вину свою він не усвідомив, та приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, він потребує тримання в кримінально-виконавчій установі закритого типу з ізоляцією від суспільства.

Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив новий злочин в період відбуття покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05.11.2014 року, то суд остаточне покарання йому призначає за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України, застосувавши принцип часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно вимоги ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 121 800 грн. В обґрунтування позову він послався на те, що скоєним ОСОБА_8 кримінальним правопорушенням, йому було спричинено моральну шкоду, яка виражається в його душевних стражданнях та моральних переживаннях, оскільки він відчував почуття сорому та приниження його як особи, а особливо його як адвоката, який добросовісно виконує взяті на себе зобов`язання по захисту осіб та їх інтересів в цивільному та кримінальному процесі, до цього часу він відчуває ці почуття, від цього він постійно думає про подію, погано спить.

Обставини події 13 березня 2015 року, яка сталася з ним, стали відомі адвокатській спільноті м. Харкова та Харківської області. Він працює адвокатом з 1992 року, з липня 1995 року є членом адвокатського об`єднання Харківська обласна колегія адвокатів, активно приймає участь в суспільному житті адвокатури, деякий час був обраний до керівних органів колегії та адвокатури Харківської області. Його знають з позитивного боку значна більшість адвокатів Харківської області. Тому в спілкуванні з колегами з огляду на те, що сталось з ним він відчуває себе не комфортно та скуто. Із численних розмов з колегами з приводу події 13 березня 2015 року він розуміє, що на ньому лежить моральна відповідальність за безпечне виконання своїх професійних обов`язків всіма адвокатами Харківської області.

З моменту вчинення ОСОБА_8 відносно нього кримінального правопорушення, він постійно відчуває почуття остраху за своє життя та здоров`я, ще більше переживає за життя та здоров`я своїх близьких родичів, зокрема, за життя та здоров`я свого сина та його сім`ї.

Такий острах та побоювання за своє життя та здоров`я, за життя та здоров`я свого сина, призвели до того, що він вимушений був прийняти заходи забезпечення фізичної безпеки щодо свого сина. Сам особисто вимушений постійно контролювати навколишнє середовище біля себе, звертати увагу на поведінку сторонніх осіб та аналізувати її на предмет небезпеки для себе, не залишатись або не з`влятись на самоті в малолюдних місцях, наприклад в під`їздах будинків, ліфтах. Постійно почуття небезпеки не покидає його.

Крім цього, після події 13 березня 2015 року при укладанні ним як адвокатом угоди з будь-яким клієнтом він вимушений розглядати справу не тільки з позиції можливості надання ним адвокатської допомоги, а й вимушений аналізувати обставини щодо особистої безпеки в цій справі. До цих подій він взагалі не придавав цьому значення, оскільки розумів та був впевнений, що при чесному та добросовісному відношенні до своїх адвокатських обов`язків щодо свого клієнта, виконуючи захист відповідно до процесуального законодавства, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", додержуючись Правил адвокатської етики, всі адвокати, зокрема він як адвокат, захищені від фізичного та морального насильства з боку учасників процесу. Після цього він як адвокат вже не відчуває себе захищеним від фізичного та морального насильства з боку протилежної сторони по справі. Що відповідно приносить йому додаткові моральні страждання.

Від отриманої травми, спричиненої ОСОБА_8 , в день спричинення та наступного дня він відчував біль.

Цивільний позов потерпілого про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3,4 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи, що потерпілий ОСОБА_6 внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, який спричинив йому в громадському місці у приміщенні суду, на очах у сторонніх осіб легкі тілесні ушкодження, зазнав фізичного болю, душевних страждань, у своїй роботі відчував себе некомфортно та скуто, чим був порушений звичайний уклад його життя, суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого йому завдана моральна шкода, розмір якої судом визначений у сумі 20 000 грн.

Доказів заподіяння моральної шкоди потерпілим у більшому розмірі суду не надано.

Суд вважає, що саме такий розмір грошового відшкодування разом із винесенням обвинуваченому ОСОБА_8 обвинувального вироку та призначенням останньому покарання за вчинений злочин буде відповідати обсягу моральних страждань потерпілого.

Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 не обирався. У зв`язку з призначенням обвинуваченому ОСОБА_8 реального покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає необхідним , обрати йому до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений не має визначеного місця реєстрації, раніше судимий, знаходячись на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину та розміру відшкодування за цивільним позовом, що обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не гарантує, що останній не стане переховуватися від суду та органів виконання покарання , не стане незаконно впливати на потерпілого та свідків, не стане перешкоджати провадженню іншим чином.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 398 КК України, і призначити покарання у вигляді 3 років позбавленні волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати частково у вигляді 6 ( шести ) місяців позбавлення волі покарання, що не відбуте ним за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 05.11.2014 року і остаточно визначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести ) місяців позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Обрати ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області ( № 27 ), взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати 07 серпня 2015 року з моменту взяття його під варту.
Цивільний позов, заявлений ОСОБА_6 , задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. В інший частині позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1