Код суду 233 Справа № 233/476/16-к
Вирок
Іменем України
18 лютого 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Марково Костянтинівського району, Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, є учнем ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище», працездатного, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідування встановлено, що в квітні 2015 року, в денний час, точної дати та часу під час проведення досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_5 проходив по вул. Малодогвардійців с. Маркове Костянтинівського району Донецької області, де поблизу покинутого домоволодіння АДРЕСА_2 по вказаній вулиці випадково виявив предмет, за зовнішнім ознаками схожий на кастет. З метою володіння холодною зброєю ОСОБА_5 даний металевий предмет навмисно підібрав та переніс його за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу, де став зберігати в приміщенні будинку.
27 січня 2016 року в вечірній час, точного часу під час проведення досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_5 знаходився за місцем свого мешкання, де діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, взяв вищевказаний металевий предмет схожий на кастет, який поклав до підлокітника між сидінням в салоні автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться в його користуванні, після чого поїхав до м. Костянтинівка Донецької області, тим самим став носити металевий предмет схожий на кастет при собі без передбаченого законом дозволу, маючи можливість швидко дістати його та використати у випадку необхідності.
27 січня 2016 року приблизно о 21-00 год., ОСОБА_5 керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Бахмутська, м. Костянтинівка Донецької області, де поблизу з перехрестям з вул. Інженерна, був зупинений працівниками поліції Артемівського ВП ГУНП в Донецькій області.
27 січня 2016 року в період часу з 22-55 годин до 23-30 годин, під час проведеного в установленому законом порядку огляду автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в підлокітнику між сидіннями було виявлено та вилучено металевий предмет, який згідно висновку експерта № 194 від 28.01.2016 р., є холодною зброєю ударно-дробильної дії кастетом, виготовленим саморобним способом по типу кастетів довільного виконання спрощеної конструкції, який ОСОБА_5 носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Тим самим ОСОБА_5 своїми навмисними діями порушив вимоги Інструкції «Про порядок
виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року.
Таким чином, ОСОБА_5 звинувачується у тому, що він своїми умисними діями здійснив носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу тобто, скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.
Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України, та сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень. Крім того, згідно умов вказаної угоди обвинувачений зобов`язався з`являтись по першому виклику прокурора, судді та надавати правдиві показання. В угоді передбачені наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, які роз`яснені обвинуваченому.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 02 лютого 2016 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.2 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості від 02 лютого 2016 року укладену з ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого підтримав прокурора.
Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 - 475 цього Кодексу.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Положеннями статті 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладання та підписи сторін.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам
чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, прокурором враховано особу обвинуваченого, який раніше не засуджувався, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у психіатра, нарколога не перебуває, та обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , якими є щире каяття та сприяння розкриттю злочину. Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не визнано.
Крім того, судом встановлено, що угода про визнання винуватості від 02 лютого 2016 року укладена між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури юристом 3 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно за ст. 263 ч.2 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони узгодилися добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури юристом 3 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 02 лютого 2016 року та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Речовий доказ металевий виріб ударно-дробільної холодної зброї саморобний за типом «кастет», який зберігається у сейфі для зберіганні для вилученої зброї у Костянтинівському відділенні поліції Артемівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області, слід знешкодити.
Суд також вирішує стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи речових доказів у сумі 368,28 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ст. 263 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи речових доказів у сумі 368 (триста шістдесят вісім) гривень 28 копійок.
Речовий доказ металевий виріб ударно-дробільної холодної зброї саморобний за типом «кастет», який зберігається у сейфі для зберіганні для вилученої зброї Костянтинівського відділенні поліції Артемівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.
Суддя