Провадження №1-кп/522/1112/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2015 року Місто Одеса

Місцевий Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003026 від 16.10.2015 року, який надійшов з угодою про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рацево, Чигиринського району, Черкаської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, рульового сигнальника морського танкеру «Фастів» військової частини НОМЕР_1 , матроса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, суд, -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Наказом начальника Академії Військово-Морських Сил ім.. П.С. Нахімова від 29.07.2013 року № 142 ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Таким чином, з моменту зарахування до списків особового складу Академії Військово-Морських Сил ім.. П.С. Нахімова, тобто з 29.07.2013 р. ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

З 20.07.2015 р. матрос ОСОБА_3 проходить військову службу за контрактом на посаді рульового-сигнальника морського танкеру «Фастів» військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із вимогами п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

27.09.2015 р. матрос ОСОБА_3 , в умовах діючого особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та знаходився поза межами розташування зазначеної військової частини до 13.10.2015 р. включно, проводячи час на власний розсуд за місцем свого мешкання у м. Одесі.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем військової служби за контрактом, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано вірно.
Згідно угоди про визнання винуватості від 02.11.2015 року, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_5 , якій на підставі ст.ст. 36, 37 КПК надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0003026 від 16.10.2015 року, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування та в суді повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст..ст. 60, 69 КК України у вигляді 4 місяців арешту з відбуванням арешту на гауптвахті.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на її затвердженні.
Прокурор в судовому засіданні просила суд затвердити угоду про визнання винуватості від 02.11.2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_5 , якій на підставі ст.ст. 36, 37 КПК надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0003026 від 16.10.2015 року.
Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості в повному обсязі.
Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, захисника приходить до наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості. Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого. ч. 4 ст. 407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. п. 1 - 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає.
На підставі вищевикладеного за наявності обставин, які пом`якшують покарання і суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, із врахуванням особистості обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 69 КК України та призначити йому іншу мір покарання, яка не передбачена санкцією ч. 4 ст. 407 КК України.

Виходячи із вищевикладеного, дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому його право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості, укладена між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_5 , відповідають вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 394, 468, 474, 475 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Угоду про визнання винуватості від 02.11.2015 року у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0003026 від 16.10.2015 р., укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання (із застосуванням ст. 69 КК України) у вигляді арешту строком на 4 (чотири) місяці, з відбуванням арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного поміщення засудженого ОСОБА_3 на гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси в апеляційний суд Одеської області, апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1