АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №11-кп/796/1284/15 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 186 КК України Головуючий в апеляційній інстанції ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України

10 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року, щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Питання щодо речових доказів судом вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

За вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за наступних обставин.

10.02.2015 року приблизно о 15 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поруч з буд. АДРЕСА_2 , діючи з корисливих мотивів і з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, підійшовши до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за яким спостерігав, і шляхом ривка вирвав з рук останнього мобільний телефон «LG L60 Dual X135 White» з двома сім-картками вартістю 1 478 грн. 86 коп., відкрито викравши в такий спосіб чуже майно, яким користувався потерпілий і яке належало гр. ОСОБА_11 , зникнувши з ним з місця події.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27.05.2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 2 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що суд першої інстанції безпідставно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, який наближений до максимальної межі санкції ч. 1 ст. 186 КК України, адже обвинувачений ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, має молодий вік і вчинив злочин середньої тяжкості. Крім того, на думку прокурора суд першої інстанції необгрунтовано застосував кримінальний закон, який не підлягає застосуванню, а саме безпідставно застосував ст. 75 КК України та звільнив обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням. Апелянт вказує, що виправлення ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства, оскільки він вчинив злочин щодо малолітнього та шкоду завдану не відшкодував. Окрім того, прокурор вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав обставину, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений після скоєння злочину втік з місця скоєння кримінального правопорушення після чого був затриманий органами досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, посилаючись на законність вироку як в частині призначеного покарання, так і в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням; пояснення захисника та обвинуваченого, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, надавши суду апеляційної інстанції докази про відшкодування завданої злочином шкоди; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7
у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), за обставин, викладених у вироку, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України колегією суддів не перевіряється, оскільки, згідно журналу судового засідання фактичні обставини справи в суді першої інстанції учасниками процесу, в тому числі і самим обвинуваченим не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, не оскаржуються вони і в апеляційній скарзі прокурора.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України не заперечується прокурором і не оскаржується в поданій апеляційній скарзі, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється також.

Що ж стосується призначеного покарання, справедливість якого оскаржена апелянтом, то колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тяжкості вчиненого злочину та його особі.

Так, з вироку суду вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного, який характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, проте має ряд хронічних захворювань, його молодий вік. Крім того, судом обгрунтовано визнано обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, та обставиною, що обтяжує його покарання - вчинення злочину щодо малолітнього. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, що наближений до максимальної межі санкції ч. 1 ст. 186 КК України. Беручи до уваги те, що судом першої інстанції враховані всі обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, підстав для зменшення розміру покарання, як про це ставить питання в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не вбачає.

Що стосується рішення суду про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, та відповідно застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України, яке також оскаржується прокурором в апеляційній скарзі, то колегія суддів вважає, що враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, зокрема, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, стан його здоров`я та наміри останнього відшкодувати шкоду, що він і зробив, купивши аналогічний мобільний телефон та повернувши його потерпілій ОСОБА_11 , про що свідчить ксерокопія чеку та розписка потерпілої, а також враховуючи думку потерпілої ОСОБА_11 , яка просила не позбавляти ОСОБА_7 волі, колегія суддів вважає, що рішення суду про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим та належним чином у вироку мотивованим, в зв`язку з чим не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора і в цій частині.

З огляду на наведене, підстав для зміни чи скасування вироку, передбачених ст. ст. 408-409 КПК України, колегією суддів не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. ст.ст. 405, 407, 408, 409, 418, КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
__________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4