Ухвала
іменем україни

17 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002863 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Донецької області від 21 липня 2015 року стосовно останнього,

в с т а н о в и л а:

Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2015 року

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Донецької області від 21 липня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_7 скасовано у частині звільнення його від відбування покарання та ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Виключено з мотивувальної частини вироку посилання на рецидив злочину, як обставину, що обтяжує покарання.

У решті вирок районного суду залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 29 липня 2014 року приблизно о 06 год. 50 хв. знаходячись на бульварі Шевченка у м. Маріуполі в районі магазину «Політ», розташованому в Жовтневому районі цього міста на вул. Купріна, 77, діючи повторно, відкрито шляхом ривка зірвав із шиї потерпілої ОСОБА_8 золотий ланцюжок вартістю 3 000 грн., заподіявши останній матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись у подальшому викраденим майном на свій розсуд.

У касаційній скарзі захисник просить вирок апеляційного суду змінити та застосувати до її підзахисного положення ст. 75 КК України. Вважає покарання призначене апеляційним судом надмірно суворим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого. На обґрунтування своїх вимог стверджує, що апеляційний суд призначаючи засудженому покарання не повною мірою врахував особу винуватого, який повністю визнав свою вину, розкаявся у скоєному, відшкодував потерпілій завдані злочином збитки, що ОСОБА_7 єдиний годувальник своєї бабусі, яка є пенсіонером і внаслідок тяжких захворювань перебуває на диспансерному обліку.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка не погодилась з касаційною скаргою, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України, в касаційному порядку захисником не оспорюються.
Що стосується доводів касаційної скарги захисника про суворість призначеного засудженому покарання, то, на думку колегії суддів, вони є безпідставними.
У відповідності до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

А згідно з ст. 75 КК України рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням може бути прийнятим, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Апеляційний суд при призначенні ОСОБА_7 покарання виконав вимоги цих законів.

Так, задовольняючи апеляційну скаргу прокурора та скасовуючи вирок суду першої інстанції у зв`язку з необґрунтованим застосуванням до засудженого вимог ст.75 КК України, апеляційний суд у своєму рішенні зазначив, що суд першої інстанції приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі згаданої норми закону України про кримінальну відповідальність у достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини та мотиви їх вчинення, дані щодо особи обвинуваченого.

Зокрема, апеляційний суд ухвалюючи новий вирок зважив на те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, у тому числі і тяжкого, і знову вчинив тяжкий злочин через незначний проміжок часу після звільнення від відбування покарання за попереднім вироком на підставі акту амністії, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення.
З таким рішення апеляційного суду погоджується й касаційна інстанція та вважає, що таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Підстав для його пом`якшення, шляхом застосування вимог ст. 75 КК України, як про це просить захисник, навіть при наявності обставин, на які остання посилається у касаційній скарзі, не вбачається, а тому касаційна скарга задоволенню не підлягає.

При перевірці матеріалів кримінального провадження колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, чи неправильного застосування кримінального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Донецької області від 21 липня 2015 року щодо засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2