Провадження № 1-в/537/6/2016
Справа № 537/5033/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2016 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника ВК ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчук із застосуванням відео конференцзв`язку заяву
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне Полтавського району Полтавської області, громадянина України, одруженого, освіта середньо-технічна, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-15.11.2012 року Машівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;
-20.05.2013 року Машівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
-30.10.2013 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;
про умовно-дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України на не відбуту частину покарання, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, в якій на підставі ст.81 КК України просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Полтавським районним судом Полтавської області від 30.10.2013 року.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заяву про умовно-дострокове звільнення, просив її задовольнити. В обґрунтування заяви ОСОБА_5 зазначив, що він засуджений вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 30.10.2013 року за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Відбув більше ? частини покарання з врахуванням Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання». Одружений, має постійне місце проживання. Під час відбування покарання мав 1 заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці, а тому довів своє виправлення. Стверджував, що під час відбування покрання у ВК №69 працював. Повідомив, що визнав вину у злочині та щиро розкаявся скоєному, бажає стати на шлях

виправлення.
Представник Кременчуцької ВК УДПтСУ Полтавської області №69 заперечував проти задоволення заяви про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання умовно-достроково, оскільки останній не довів своє виправлення. ОСОБА_5 під час відбування покарання мав 1 стягнення, яке погашено лише 01.07.2015 року. ОСОБА_5 мав лише 1 заохочення за весь час відбування покарання за сумлінну поведінку і ставлення до праці, а саме за роботу по благоустрою відділення, яке заробив після відбуття частини покарання, необхідної для застосування ст.81 КК України. Під час відбування покарання ОСОБА_5 не виявляв бажання працювати. Лише епізодочино працював в червні, грудні 2014 року та жовтні 2015 року, у зв`язку з чим засуджений не заохочувався. З огляду на наведене, ОСОБА_5 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви про звільнення ОСОБА_5 умовно-достроково від відбування покарання, оскільки засуджений не виявляв бажання працевлаштуватись, за весь час відбування покарння отримав лише одне захочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці лише після відбуття частини покарання, необхідної для застосування ст.81 КК України. А тому прокурор не вбачав підстав вважати, що ОСОБА_5 довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали заяви та особової справи, не вбачає підстав звільнення ОСОБА_5 умовно-достроково від відбування покарання, з наступних підстав.
Так ОСОБА_5 засуджений вироком Полтавським районним судом Полтавської області від 30.10.2013 року за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 27.03.2013 року.
Відповідно до характеристики, поданої Кременчуцької ВК УДПтСУ Полтавської області №69, засуджений ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення і позбавлення волі знаходиться з 27.03.2013 року. Під час утримання в СІЗО м. Полтави характеризувався посередньо, порушення режиму утримання не допускав, стягнень і заохочень не мав.
З 13.04.2014 року ОСОБА_5 відбуває покарання в Кременчуцькій ВК №69. Допустив одне порушення правил внутрішнього розпорядку дня, а саме занавішування спального місця, за що 01.01.2015 року на нього було накладено стягнення, яке погашено 01.07.2015 року. Характеризується посередньо, дотримується встановлених вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дня. По відношенню до представників адміністрації установи стриманий, виконує законні вимоги. Не виявляє бажання працювати, хоча має право. Підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості, не конфліктний, злодійських традицій не підтримує, до ради колективу ставиться задовільно. Підтримує соціальні зв`язки з рідними. Вину визнає.
Разом з тим з матеріалів особової справи вбачається, що хоча на засудженого ОСОБА_5 лише один раз накладалося стягнення, проте з приводу його незадовільної поведінки також складались рапорти працівниками колонії.
А саме працівниками колонії було складено рапорт про те, що 28.06.2014 року було виявлено порушення ОСОБА_5 правил пожежної безпеки, а саме засуджений курив на своєму спальному місці. ОСОБА_5 відмовився надати пояснення з даного приводу.
Також працівниками колонії було складено рапорт про те, що 30.09.2014 року ОСОБА_5 допустив порушення встановленої форми одягу, а саме знаходився в строю неголеним та без нагрудного знаку встановленого зразку. На зроблені зауваження реагував негативно.
Крім того 02.10.2013 року ОСОБА_6 намагалася передати своєму сину засудженому ОСОБА_5 , який відбував покарання у Кременчуцькій ВК №69 заборонені предмети 1270 гр. сухих дріжджів. Хоча ОСОБА_5 і пояснював, що не знав про наявність в передачі сухих дріжджів, проте суд критично відноситься к правдивості таких пояснень.

Наведені обставини негативно характеризують засудженого ОСОБА_5 .
Не знайшли свого підтвердження пояснення ОСОБА_5 про те, що він сумлінно працював, оскільки документально підтверджено лише епізодичне його працевлаштування на виробництві в червні, грудні 2014 року та жовтні 2015 року.
Суд критично відноситься к твердженням ОСОБА_5 про відмову адміністрації колонії в його працевлаштуванні та відсутності робочих місць на виробництві.
Так, в матеріалах справи відсутні звернення ОСОБА_5 до адміністратиції з проханням його працевлаштувати. Разом з тим за будь-яких обставин ОСОБА_5 мав можливість працювати по благоустрою у відділенні колонії, за що він і отримав єдине заохочення за весь строк відбування покарання вже після настання можливості застосування до нього ст.81 КК України.
Відповідно до ст. 81 КК України, До осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених
Сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно корисній праці, яка схвалюється суспільством. сумлінне ставлення до праці передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних і якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки.
При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий в тому числі за тяжкі злочини проти власності. Судимості не зняті та не погашені. Звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, але не став на шлях виправлення.
На час розгляду заяви судом відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом, з врахуванням Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Так, під час відбування покарання ОСОБА_5 порушував вимоги режиму, не виявляв бажання працевлаштуватись, підтримував стосунки із засудженими різної спрямованості.
Дійсно засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання в Кременчуцькій ВК №69 отримав 09.12.2015 року 1 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, тобто лише після відбуття частини строку, необхідної для застосування ст.81 КК України.
Проте в цілому під час відбуття покарання в Кременчуцькій ВК №69 ОСОБА_5 не виявив бажання працювати, хоча мав на це право.

З огляду на наведене, враховуючи характеристику засудженого, суд не вбачає підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про звільнення його умовно-достроково від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України суд, -
у х в а л и в :
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення в порядку ст. 81 КК України від відбування покарання, призначеного вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 30.10.2013 року, яким він засуджений за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом 7 діб з моменту її оголошення.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .