Справа № 474/428/15-к
П. №1-кп/474/33/15
У Х В А Л А
Іменем України
03.09.15 року смт. Врадіївка
Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України (ЄРДР 0000392) та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, -
Учасники кримінального провадження:
секретар судового засідання ОСОБА_3
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_2
захисник ОСОБА_5 , -
встановив:
В провадженні Врадіївського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_2 строку тримання під вартою на два місяці, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що строк тримання під вартою вказаної особи за ухвалою суду від 02.07.2015 року закінчується 06.09.2015, тяжкість скоєних злочинів, спосіб їх вчинення, та враховуючи, що перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_2 може почати впливати на свідків, продовжити свою злочину діяльність і вчинити інше кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, а також переховуватися від суду, враховуючи також те, що стан здоров`я підозрюваного, не перешкоджає триманню його під вартою, просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 строком на два місяці.
Заслухав доводи прокурора про необхідність задоволення клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечують проти задоволення даного клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді від 13.03.2015 року було прийняте рішення про застосування до ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
В зв`язку з неналежним виконанням встановлених на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 4, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, постановою Врадіївського РВ УМВС України від 02.04.2015 року останнього було оголошено в розшук.
18 квітня 2015 року о 11.00 годині ОСОБА_2 було затримано на підставі ухвали слідчого судді про затримання з метою приводу від 26.03.2015року.
Після чого, ухвалою слідчого судді від 19.04.2015 року, обвинуваченому було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.
Як вбачається з ухвали слідчого судді від 19.04.2015 року, підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_2 були ті обставини, що прокурор надав суду достатні матеріали щодо обґрунтованої підозри обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, за одним з яких може бути призначено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, та були встановлені ризики того, що вказана особа, яка є раніше судимою та посередньо характеризується по місцю проживання, не працює, перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
22 квітня 2015 року ОСОБА_2 було оголошено підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою суду від 29.04.2015р. продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_2 під вартою до 09.07.2015р.
Ухвалою суду від 02.07.2015р. продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_2 під вартою до 06.09.2015р.
ОСОБА_2 є особою раніше судимою: 26.12.2014р. Врадіївським районним судом за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 240 годин громадських робіт.
ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичного засобу, за яке передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк до восьми років, та ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичного засобу, вчинений повторно, за яке передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років.
Згідно пояснень ОСОБА_2 він не має скарг на здоров`я. Крім того, як повідомив обвинувачений, коли під час тримання під вартою він захворів йому було надану медичну допомогу в лікувальному закладі. Таким чином, суд вважає, що стан здоров`я обвинуваченого по медичним показникам не перешкоджає триманню останнього під вартою.
Щодо того, що перебуваючи на свободі обвинувачений може почати впливати на свідків, суд вважає, що прокурором не доведено наявність вказаного ризику, оскільки відсутні відомості проте, що обвинувачений якимось чином намагався раніше вплинути на останніх та на даний час всі свідки по справі під час судового розгляду допитані.
Відповідно до частини 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а відтак і його продовження може бути застосовано щодо раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. При цьому слід враховувати визначені ст. 177 КПК ризики.
Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до п. С ч. 1, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), КПК України для обрання або для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, серйозність пред`явленого обвинувачення та ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості (Рішення Європейського Суду Харченко проти України від 10.02.2011р.).
Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу суд, в силу приписів ст. 178 КПК України, крім наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_2 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення з корисливих мотивів, оскільки обвинувачений є особою раніше судимою, в тому числі за корисливий, тяжкий злочин, кваліфікація обвинувачення включає повторність вчинення злочинів, що, в свою чергу, свідчить про системність вчинення ним злочинів, та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини (Рішення Європейського Суду Харченко проти України від 10.02.2011р.) виправдовує тримання обвинуваченого під вартою наявністю конкретного суспільного інтересу (попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів), який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості, тяжкості та способу вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, на підставі наданих матеріалів враховує також його вік, сімейний стан, стан здоров`я, майновий стан та особу ОСОБА_2 .
В сукупності вищевикладеного, зважаючи, що розгляд вказаного кримінального провадження не закінчено та до 06.09.2015 року судовий розгляд справи закінчити не можливо, ризики, передбачені в ухвалі слідчого судді від 19.04.2015 року та в ухвалах суду від 29.04.2015р. та 02.07.2015р. не відпали та продовжують існувати та враховуючи, те що за неналежне виконанням встановлених раніше на обвинуваченого обов`язків під час досудового розслідування, останнього було оголошено в розшук, після чого, ухвалою слідчого судді ОСОБА_2 було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, а тому в суду є законні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою строком на шістдесят днів, що передбачено ст. 197 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177-179, 183, 194, 197, 199, 371, 372, 395 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Строк дії ухвали рахувати з 15 години 45 хвилин 06 вересня 2015 року до 15 години 45 хвилин 04 листопада 2015 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту її вручення.
Суддя ОСОБА_1