Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/118/16
Категорія: ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
У х в а л а
Іменем України
11.02.2016 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження №0010983 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16.09.2015, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з повною середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.11.1993 Шевченківським районним судом за ч. 3 ст. 81, ч.2 ст. 141, 17, ч. 2 ст. 140, 42 КК України (1960 року) на 3 роки позбавлення волі; 23.09.1994 звільнений з Прилуцької ВК Чернігівської області на підставі Указу Президента України «Про амністію»;
- 16.10.1995 Старокиївським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 141 КК України (1960р.) на 2 роки позбавлення волі. 05.05.1997 звільнений з Бориспільської ВК Київської області (№119) по відбуттю строку покарання;
- 04.07.2001 Шевченківським районним судом за ст. 17. 1 ст. 81 КК України (1960 року) на 3 місяці позбавлення волі: 04.10.2001 року звільнений з Бучанської ВК Київської області ( №85) по відбуттю строку покарання;
- 14.03.2006 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України (2001року) на 2 роки позбавлення волі; 03.07.2007 року звільнений з Бучанської ВК Київської області ( №85) на підставі Закону України "Про амністію" від 25.06.2007 ст. 3, п. "а";
- 18.02.2010 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, 71 КК України (2001року) на 3 роки 2 місяці позбавлення волі:
- 25.02.2011 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 216, 70, 71 КК України (2001року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 03.08.2012 Подільським районним судом м. Києва за ст. 395 КК України (2001року) на 1 місяць арешту; 12.11.2012 звільнений з Березанської ВК Київської області ( №95) по відбуттю строку покарання,

- визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання,у вигляді двох років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 09.12.2014близько 20 години 50 хвилин, перебуваючи в приміщенні ТЦ «Макрос», розташованого за адресою: м. Київ, пр. Московський, 16-Б, підійшов до торгівельної точки з продажу годинників, де у нього раптово виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, а саме годинників, що належать потерпілій ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, для власного збагачення, впевнившись в тому, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, знаходячись біля вказаної торгівельної точки, взяв з вітрини торгівельної точки наручні годинники, на загальну суму 6 277 грн. 50 коп. та поклав їх у свої кишені куртки.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_8 вважав необхідними для викрадення чужого майна, останній вийшов направився до виходу з приміщення ТЦ «Макрос», однак свій злочинний умисел до кіпця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий співробітником служби охорони вказаного ТЦ.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_8 , міг спричинити потерпілої ОСОБА_9 , майнову шкоду на загальну суму 6 277 грн. 50 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок суворості, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначивши більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини та щире каяття, а також відсутність позову та будь-яких претензій з боку потерпілої.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, які ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.

При перевірці кримінальної справи, будь-яких порушень кримінально-процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду, не встановлено.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням всіх обставин, що впливають на відповідальність, відповідно до положень КК України.

При цьому судом враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу винного, який не одружений, не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше судимий, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання та прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, з яким колегія суддів погоджується.

Посилання обвинуваченого на те, що судом першої інстанції недостатньо враховані обставини, що пом`якшують покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними та такими що не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки суд першої інстанції зазначені дані врахував, в тому числі і ті, на які є посилання у апеляційній скарзі обвинуваченого, надав їм правову оцінку і призначив таке покарання, яке є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для зміни вироку обвинуваченим ОСОБА_8 до апеляційного суду не надано, а відсутність з боку потерпілого претензій та цивільного позову, на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, не є обставиною, що пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі, передбачені ним обставини у їх сукупності, і підстав для пом`якшення покарання, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 ч.1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16.09.2015 щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: