Провадження № 11-сс/792/219/15
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11

апелянта ОСОБА_12 ,

підозрюваного ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_12 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 04 серпня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000354,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 04 серпня 2015 року задоволено клопотання слідчого відділу з розслідування ДТП СУ УМВС України в Хмельницькій області. Наклаено арешт на тимчасово вилучений 01 серпня 2015 року, в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , належить ОСОБА_12 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпоряджатись та використовувати дане майно.

Органами досудового слідства син апелянта ОСОБА_13 підозрюється в тому, що 01 серпня 2015 року близько 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за кермом автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 317 км 280 м автодороги «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка», що знаходиться в смт. Летичів по вул.50 років Жовтня, навпроти будинку №95, рухаючись у напрямку м. Хмельницький, значно перевищуючи дозволену швидкість руху у населеному пункті та в порушення вимог п.1.10. Правил дорожнього руху, з метою обгону попутного транспортного засобу, виїхав на праве узбіччя, по якому продовжив рух.В подальшому ОСОБА_13 , не врахувавши дорожню обстановку та не обравши безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, в результаті чого перетнув горизонтальну лінію дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху, та, виїхавши на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення із транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_15 , який рухався у зустрічному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій транспортного засобу марки «ВАЗ 21063» ОСОБА_15 і два його пасажири ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від отриманих тілесних ушкоджень померли у Летичівській ЦРЛ.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення 01.08.2015 внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000354 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.286 КК України.

01.08.2015 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди належний на праві власності ОСОБА_12 автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», яким на час ДТП керував підозрюваний ОСОБА_13 ,було вилучено з місця події та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, розташований за адресою:М. Летичів, вул. І.Франка, 20.

Оскільки автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER» зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, з метою збереження його стану, забезпечення подальшого призначення судових експертиз, а також забезпечення виконання майбутніх цивільних позовів потерпілих про відшкодування шкоди, завданої ДТП, слідчий 02.08.2015 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про накладення на цей тимчасово вилучений автомобіль арешту та надання дозволу проникнути в нього з можливістю вилучити з нього необхідні деталі та агрегати.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивувала своє рішення тим, що автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER» відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України є тимчасово вилученим майном, оскільки зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, згідно із ст.98 КПК України, може бути речовим доказом, а враховуючи, що не застосування заборони на використання цього автомобіля та заборони розпоряджатися ним може призвести до зникнення, втрати або пошкодження автомобіля чи інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою збереження слідів кримінального правопорушення на нього слід накласти арешт.

За змістом апеляційної скарги, посилаючись на порушення кримінального процесуального закону, зокрема ст.17 КПК України, ОСОБА_18 просить ухвалу слідчого судді про арешт його автомобіля скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_12 вказує на те, що належний йому на праві власності автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», на час розгляду клопотання не був визнаний речовим доказом. Зазначає, що він причетним до ДТП автомобілем не керував і не може нести майнову відповідальність за будь-яку шкоду, завдану цим автомобілем, оскільки його син, якому повідомлено про підозру, є повнолітнім і володів автомобілем на відповідній правовій підставі, до того ж, ніхто з потерпілих ні йому, ні синові позовних вимог не висунув. Вважає, що в матеріалах досудового розслідування є достатньо відомостей та фактів, які дають підстави сумніватися в тому, що автомобілем під час ДТП керував його син. Звертає увагу на те, що він не вимагав і не вимагає повернення автомобіля, оскільки сам зацікавлений у встановлені істини у кримінальному провадженні, зокрема у тому, що за кермом під час ДТП був не його син, а навпаки підтримував клопотання про надання можливості здійснення у визначений процесуальним законом спосіб доступу до нього для відкидання будь-якої можливості оспорювати допустимість здобутих доказів. На думку ОСОБА_12 , слідчий фактично звернувся з клопотанням про отримання тимчасового доступу до автомобіля і арешт, який поєднаний в одне ціле, що процесуально не правильно, оскільки арешт автомобіля не дає права доступу до нього з вилученням тих чи інших деталей для експертних досліджень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, його представника адвоката ОСОБА_14 та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, пояснення потерпілих, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, слідчого, який підтримав необхідність накладення арешту та проникнення в автомобіль з можливістю вилучити з нього необхідні деталі та агрегати, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно із змісту ухвали слідчого судді, нею фактично задоволено клопотання слідчого лише про накладення арешту. Рішення ж щодо клопотання слідчого про надання дозволу проникнути в автомобіль з можливістю вилучити з автомобіля необхідні деталі та агрегати слідчим суддею не приймалося.

У зв`язку з цим, з урахуванням відсутності апеляційної скарги, пов`язаної з неприйняттям рішення щодо частини клопотання слідчого, зокрема про надання вказаного дозволу, та виходячи з меж апеляційної скарги перевірці підлягає лише правильність ухвали слідчого судді про накладення арешту.

При цьому колегія суддів виходить і з того, що у випадку необхідності слідчий не позбавлений можливості повторно звернутися до слідчого судді з клопотанням про надання йому відповідного дозволу.

З матеріалів справи видно, що автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER», який на момент ДТП правомірно знаходився у володінні ОСОБА_13 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, був вилучений під час огляду місця події з дотриманням вимог ст.237 КПК України, оскільки на ньому збереглися сліди кримінального правопорушення, тобто він мав ознаки речового доказу, визначені ст.98 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 та ч.7 ст.237 України вилучені під час огляду місця події речі вважаються тимчасово вилученим майном.

За приписами ж ст.170 КПК України слідчий суддя, суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

У своєму клопотанні слідчий вказав і те, що автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення (що відповідає критеріям ч.2 ст.167 КПК), і те, що одними з підстав накладення арешту є мета збереження стану автомобіля, забезпечення подальшого призначення експертиз, можливості проникнення до автомобіля та вилучення з нього необхідних деталей та агрегатів (що відповідає вимогам ч.4 ст.170 КПК).

На зазначені обставини та положення статей 167 і 170 КПК України послалася і слідчий суддя в обґрунтування своїх висновків про необхідність накладення арешту.

За наведених обставин колегія суддів порушень слідчим суддею вимог ст.170 КПК України при накладенні арешту на належний ОСОБА_12 автомобіль не убачає.

На порушення ж вимог інших - конкретних статей кримінального процесуального закону ОСОБА_12 у своїй апеляційній скарзі не вказує і не посилається.

На думку колегії суддів, за наведених обставин сама по собі відсутність постанови слідчого про визнання автомобіля речовим доказом на момент розгляду клопотання не може бути підставою для скасування ухвали слідчого судді про накладення на нього арешту. До того ж 10.08.2015, але ще до апеляційного розгляду, така постанова слідчого (про визнання автомобіля речовим доказом та залишення його на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Летичівського РВ) вже винесена.

За змістом ухвали слідчого судді вона прийняла рішення про накладення арешту на автомобіль лише з тих підстав, що він відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК, а не з метою забезпечення позовних вимог потерпілих до підозрюваного чи до апелянта. Про це, зокрема, свідчить форма та суть обґрунтування слідчим суддею своїх висновків, викладених у мотивувальній частині ухвали.

За такого обґрунтування свого рішення саме по собі цитування в ухвалі положень ст.170 КПК України щодо поняття арешту та усіх перелічених у цій статті підстав для накладення арешту на майно, у тому числі з метою забезпечення позову та можливої конфіскації, не дає підстав для висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, наклала арешт на автомобіль і з метою забезпечення виконання майбутніх позовів.

Тому доводи апелянта з цього приводу також є безпідставними.

Отже колегія суддів уважає доводи апелянта необґрунтованими і підстав для скасування ухвали в межах апеляційної скарги не убачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 04 серпня 2015 року про арешт автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року випуску, який, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 , належить ОСОБА_12 , залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2