Провадження № 1-кп/734/45/14 Справа № 734/933/14
В И Р О К
іменем України

09 квітня 2014 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретареві ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Козелець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чемер Козелецького району Чернігівської області, українця, громадянина України, не працюючого, із повною середньою освітою, військовозобов`язаного, розлученого, маючого трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 26.07.2012 Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 164 КК України до 120 годин громадських робіт; 10.10.2013 Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 164 КК України до 200 годин громадських робіт, судимість не знята та не погашена,
обвинувачуваного у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , будучи засудженим 10 жовтня 2013 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, маючи не зняту та не погашену у встановлений законом строк судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та умисно вчинив ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі при наступних обставинах.
10 жовтня 2013 року вироком Козелецького районного суду Чернігівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, ОСОБА_4 призначено покарання не пов`язане з позбавленням волі, а саме покарання у виді 200 годин громадських робіт.
20 листопада 2013 року до Козелецького районного підрозділу Козелецького міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції Управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області на виконання надійшов вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2013 року відносно громадянина ОСОБА_4 .
20 листопада 2013 року Козелецьким РП Козелецького МРВ КВІ була заведена особова справа на ОСОБА_4 та останній був поставлений на облік Козелецького РП Козелецького МРВ КВІ. ОСОБА_4 було роз`яснено порядок та правила відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджено про наслідки ухилення від його відбування.
27 листопада 2013 року було винесено постанову про встановлення днів явки ОСОБА_4 на реєстрацію до Козелецького РП Козелецького МРВ КВІ, з якою останнього того ж дня ознайомлено під розпис. Цього ж дня, ОСОБА_4 був направлений Козелецьким РП Козелецького МРВ КВІ для відбування покарання до Чемерської сільської ради.
Відповідно до розпорядження Чемерського сільського голови № 112 від 28 листопада 2013 року ОСОБА_4 був прийнятий для відпрацювання громадських робіт на території Чемерської сільської ради.
Упродовж листопада та грудня 2013 року ОСОБА_4 у відповідності до графіків виходу на роботу відпрацював 88 годин громадських робіт із 88 запланованих.
Будучи ознайомлений під розпис із графіком виходу на роботу в січні 2014 року ОСОБА_4 із запланованих 84 годин громадських робіт відпрацював 10 годин громадських робіт та без поважних причин не виходив на роботу 2 січня, з 08 по 10 січня, з 13 по 16 січня, з 20 по 24 січня, з 27 по 31 січня 2014 року, чим ухилявся від відбування громадських робіт, призначених йому за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2013 року.
У лютому 2014 року ОСОБА_4 до сільської ради з приводу відпрацювання призначених судом громадських робіт не з`явився, про причини неявки не повідомляв, документів, які підтверджували поважні причини неявки не надавав, на відбування покарання не вийшов жодного разу, чим знову ухилявся від відбування покарання, призначеного йому за вироком Козелецького районного суду від 10.10.2013 року.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочину визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що він дійсно був засуджений 10 жовтня 2013 року вироком Козелецького районного суду Чернігівської області до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Після того як вирок вступив в законну силу, його було викликано до Козелецького КВІ та роз`яснено порядок, умови виконання покарання, а також роз`яснено наслідки ухилення від відбування виконання. Після цього його було направлено до Чемерської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, де йому був роз`яснений порядок відпрацювання громадських робіт та складений відповідний графік, з яким його було ознайомлено. В листопаді та грудні 2013 року він повністю відпрацював громадські роботи за графіком. Проте в січні місяці 2014 року, не маючи засобів до існування, поїхав до м. Києва працювати. При цьому він про свій від`їзд не попередив ні сільського голову, ні інспектора КВІ. В січня 2014 року він відпрацював 10 годин громадських робіт, а в лютому 2014 року жодного разу на відпрацювання не виходив, хоча був попереджений інспектором КВІ про неприпустимість ухилення від відбування покарання. За станом на 9 квітня 2014 року залишилися невідпрацьованими 102 години громадських робіт.
Оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, вислухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особу, вважає, що дії обвинуваченого повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, його щире каяття у вчиненному та активне сприяння в розкритті злочину, а обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочину.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості (ст. 12 КК України), те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин за наявності не знятої та не погашеної в установленому законом порядку судимості, а також те, що обвинувачений тривалий час суспільно-корисною працею не займається, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризувався умовно позитивно, а також враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 неможливе без ізоляції його від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання у виді арешту, строк якого слід визначити в межах санкції статті, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів. З урахування того, що обвинувачений був засуджений вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2013 року і не відбув покарання, необхідно призначити йому покарання за сукупністю вироків з урахуванням вимог ст. 71 КК України. Оскільки ОСОБА_4 не відбув 102 години громадських робіт, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 12,75 дням арешту, суд дійшов висновку про необхідність часткового приєднання невідбутої частини покарання строком 10 днів арешту.
Враховуючи схильність обвинуваченого до вчинення злочинів, а також з метою забезпечення можливості виконання судового рішення, суд вважає необхідним запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду, тим самим задовольнивши клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу.
Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.
Судові витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2013 року, остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) місяців та 10 (десяти) днів арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання викором законної сили змінити з особистого зобов`язання на тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду негайно.
Строк відбуття покарання обраховувати з дня проголошення вироку 09 квітня 2014 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1