Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
1-340/11: Кримінальні справи (до 01.01.2019); Злочини у сфері службової діяльності; Перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу.
Надіслано судом: 05.02.2016. Зареєстровано: 05.02.2016. Забезпечено надання загального доступу: 09.02.2016.
Дата набрання законної сили: 13.04.2012
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
Справа № 1-340/11
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 07.03.2012

07 березня 2012 року

Октябрський районний суд м.Полтави в складі :

головуючого судді Микитенка В.М.,

при секретарях - Мирошниченко І.О., Сватенка І.О., Фесенко В.А.,

за участю прокурорів - Гринь О.В., Лісняка Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, освіта вища, не працюючого, відстороненого від посади голови Полтавського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за ч.2 ст.210, ч.1 ст.365, ч.2 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , будучи службовою особою, перебуваючи на посаді голови Полтавського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Міщенка 2, достовірно знаючи про те, що засідання ради Фонду з приводу вирішення питання про надання пільгових кредитів індивідуальним сільським забудовникам (позичальникам) не проводилось та працівники Фонду не брали участі у колегіальному вирішенні такого питання, дав завідомо незаконну вказівку підлеглим по службі працівникам про складання офіційних документів - протоколів засідання ради Фонду, а саме: протоколу №7 від 29.03.2007 року, протоколу №24 від 14.08.2008 року, протоколу №33 від 27.07.2007 року, протоколу №32 від 18.07.2007 року, протоколу №38 від 22.10.2008 року, протоколу №51 від 24.12.2008 року, протоколу №71 від 28.12.2006 року, протоколу №60 від 16.11.2006 року, протоколу №68 від 14.12.2006 року, протоколу №43 від 24.11.2008 року, протоколу №27 від 26.06.2007 року, протоколу №59 від 7.12.2007 року, протоколу №39 від 30.10.2008 року, протоколу №50 від 25.10.2007 року, протоколу №60 від 10.12.2007 року, протоколу №22 від 30.05.2007 року, протоколу №54 від 08.11.2007 року, протоколу №49 від 23.10.2007 року, протоколу №30 від 05.07.2007 року, протоколу №35 від 15.10.2008 року, протоколу №7 від 17.04.2008 року, протоколу №58 від 30.10.2006 року, протоколу №53 від 04.10.2006 року, протоколу №17 від 12.06.2008 року, протоколу №28 від 04.09.2008 року, протоколу №47 від 13.09.2006 року, протоколу №12 від 12.05.2008 року, протоколу №33 від 23.09.2008 року, протоколу №55 від 12.10.2006 року, протоколу №21 від 15.07.2008 року, протоколу №6 від 10.04.2008 року, протоколу №36 від 09.08.2007 року, протоколу №27 від 26.08.2008 року, протоколу №20 від 09.07.2008 року, протоколу №16 від 08.05.2007 року, а також про внесення до них завідомо неправдивих даних про те що рішення про видачу пільгових кредитів забудовникам приймалось працівниками Фонду на засіданні ради Фонду, хоча таке рішення приймалось ОСОБА_1 одноособово, та колегіальні засідання з участю працівників Фонду з цих питань не проводилось. Після чого, ОСОБА_1 як голова Фонду підписав дані протоколи, які є офіційними документами.

На підставі вказаних протоколів, головою Фонду були укладені кредитні угоди з такими позичальниками, а саме: ОСОБА_2 (кредитна угода №1146-07) , ОСОБА_3 (кредитна угода №1073-06), ОСОБА_4 (кредитна угода № 1077-07), ОСОБА_5 (кредитна угода №1376-08), ОСОБА_6 (кредитна угода №1026-06), ОСОБА_7 (кредитна угода №1223-07), ОСОБА_8 (кредитна угода №1450-08), ОСОБА_9 (кредитна угода №1035-06), ОСОБА_10 (кредитна угода №1180-07), ОСОБА_11 (кредитна угода №1335-08), ОСОБА_12 (кредитна угода №1518-08), ОСОБА_13 (кредитна угода №0759-05), ОСОБА_14 (кредитна угода №1236-08), ОСОБА_15 (кредитна угода № НОМЕР_1 ), ОСОБА_16 (кредитна угода №1212-07), ОСОБА_17 (кредитна угода №1336-08), ОСОБА_18 (кредитна угода №1452-08), ОСОБА_19 (кредитна угода №1405-08), ОСОБА_20 (кредитна угода №1303-08), ОСОБА_21 (кредитна угода №1382-08), ОСОБА_22 (кредитна угода №1152-07), ОСОБА_23 (кредитна угода №1106-07), ОСОБА_24 (кредитна угода №1424-08), ОСОБА_25 (кредитна угода №1165-07), ОСОБА_26 (кредитна угода №1355-08), ОСОБА_27 (кредитна угода №1318-08), ОСОБА_28 (кредитна угода №1279-08), ОСОБА_29 (кредитна угода №1118-07), ОСОБА_30 (кредитна угода №1240-08), ОСОБА_31 (кредитна угода №1515-08), ОСОБА_15 (кредитна угода № НОМЕР_2 ), ОСОБА_32 (кредитна угода №1121-07), ОСОБА_33 (кредитна угода №1392-08), ОСОБА_34 (кредитна угода №1358).

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що «він будучи головою Полтавського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі Фонду) вчинив злочин за наступних обставин.

Так, Полтавський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі Фонд) діє на підставі Положення про обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, затвердженого розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 23.06.1998 №302, зареєстрованого розпорядженням виконкому Полтавської міської ради №440-р від 09.07.1998 з урахуванням змін та доповнень, внесених розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 02.11.2001 №377 та зареєстрованих розпорядженням Полтавського міськвиконкому №934-р від 27.11.2001 (далі Положення). Вищевказаний Фонд є державною, спеціалізованою, кредитно-господарською організацією, а також Фонд є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в казначействі та установі банку, печатку та інші реквізити, що необхідні для його діяльності.

Згідно Положення головними завданнями Фонду є:

*реалізація державної політики у галузі індивідуального житлового будівництва на селі, створення системи стимулювання індивідуального житлового будівництва в сільській місцевості шляхом надання забудовникам довгострокових пільгових позик. Забезпечення забудовників будівельними матеріалами, виконання окремих видів робіт та послуг, повернення позики сільськогосподарською продукцією;

*концентрація джерел фінансування, які спрямовуються на індивідуальне житлове будівництво на селі, розвиток інженерних мереж та об`єктів соціально-побутового призначення;

- ефективне використання фінансових ресурсів, одержання прибутку, спрямованого на розвиток індивідуального житлового будівництва в сільській місцевості.

На пільгове кредитування індивідуальних сільських забудовників Фонду виділяються бюджетні кошти з Державного, обласного, районних та інших місцевих бюджетів.

Згідно розпорядження голови обласної державної адміністрації Залудяка М.І. №252 від 26 травня 1998 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора виконавчої дирекції Фонду (головою Фонду).

Відповідно до Положення, голова Фонду наділений наступними правами та обов`язками: керує діяльністю Фонду і несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань; розподіляє обов`язки між заступниками голови Фонду; затверджує штатний розпис, умови оплати працівників; вживає необхідні заходи за результатами ревізій і перевірок з використання коштів Фонду; видає накази, затверджує положення, інструкції та інші документи, обов`язкові для виконання працівниками Фонду; представляє інтереси Фонду у всіх закладах без доручення діє від імені Фонду у встановленому порядку, розпоряджається коштами та майном Фонду, складає угоди; здійснює згідно з чинним законодавством прийом та звільнення працівників апарату фонду, його філій; делегує окремі свої повноваження заступникам голови Фонду.

Таким чином, ОСОБА_1 , займаючи посаду голови Фонду, наділений адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими обов`язками, тобто являється службовою особою.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді голови Фонду, в період з жовтня 2006 року по грудень 2008 року, включно, діючи умисно, розуміючи, що діє усупереч чинному законодавству, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, одноособово вирішив питання про надання пільгового кредиту особам, які звернулись до Фонду з метою отримання такого кредиту, а саме громадянам: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , які на час отримання кредиту працювали в Горбанівському геріатричному пансіонаті ветеранів війни та праці, ОСОБА_2 , яка на час отримання кредиту працювала в Полтавській РДА, ОСОБА_6 - в управлінні праці та соціального захисту населення Полтавської РДА, ОСОБА_7 - в управлінні праці та соціального захисту населення Решетилівської РДА, ОСОБА_8 - в управлінні праці та соціального захисту населення Чутівської РДА, ОСОБА_10 - в відділі культури і туризму Шишацької РДА, ОСОБА_11 - в управлінні АПР Диканської РДА, ОСОБА_12 - в Чорнухинській РДА, ОСОБА_13 - в управлінні державтоінспекції, ОСОБА_14 - в відділі освіти Шишацької РДА, ОСОБА_15 - в управлінні праці та соціального захисту населення Оржицької РДА, ОСОБА_16 -в фінансовому управлінні Шишацької РДА, ОСОБА_17 - в управлінні АПР Семенівської РДА, ОСОБА_18 - в Шишацькому РВ УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_19 - в фінансовому управлінні Чорнухинської РДА, ОСОБА_20 - в Оржицькій РДА, ОСОБА_35 - в відділі освіти Семенівської РДА, ОСОБА_22 - в Чорнухинській РДА, ОСОБА_23 - в Решетилівській РДА, ОСОБА_24 - в Чорнухинському РВ УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_25 - в Новосанжарському РВ УМВС України в Полтавській області, ОСОБА_26 - в фінансовому управлінні Шишацької РДА- Попова М.Ю. в управлінні юстиції Полтавського району, ОСОБА_36 - в Чутівській РДА, ОСОБА_29 - в Лубенському міськрайвідділі ГУМНС України в Полтавській області, ОСОБА_30 - в військовій частині НОМЕР_3 , ОСОБА_31 - в ГУМНС України в Полтавській області СДПЧ -27 Зіньків, ОСОБА_15 - в ГУ юстиції в Полтавській області ДВС Оржицького РЕУЮ, ОСОБА_32 - в управлінні державної адміністрації в Полтавській області Шишацького району, ОСОБА_33 в Оржицькому районному центрі зайнятості, ОСОБА_34 - в Хорольській МДПІ, а також ОСОБА_9 , який на час отримання кредиту проживав в м. Глобино.

Також в період з жовтня 2006 року по грудень 2008 року, включно, з вищевказаними особами ОСОБА_1 було укладено кредитні угоди.

В 2006 році було укладено кредитні угоди з таким особами, як: ОСОБА_3 (кредитна угода №1073-06 на суму 20000 грн., що в 114 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2006 рік), ОСОБА_6 (кредитна угода №1026-06 на суму 20000 грн., що в 114 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2006 рік), ОСОБА_9 (кредитна угода №1035-06 на суму 40000 грн., що 228 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2006 рік).

За 2007 рік було укладено кредитні угоди такими особами, як: ОСОБА_2 (кредитна угода №1146-07 на суму 40000 грн, що в 200 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2007 рік), ОСОБА_10 (кредитна угода №1180-07 на 35000 грн., що в 175 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2007 рік), ОСОБА_16 (кредитна угода №1212-07 на суму 50000 грн., що в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2007 рік), ОСОБА_22 (кредитна угода №1152-07 на суму 20000 грн., що в 100 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2007 рік), ОСОБА_23 (кредитна угода №1106-07 на суму 50000 грн., що в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2007 рік), ОСОБА_25 (кредитна угода №1165-07 на суму 40000 грн., що в 200 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2007 рік), ОСОБА_29 (кредитна угода №1118-07 на суму 50000 грн., що в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2007 рік), ОСОБА_15 (кредитна угода №1181-07 на суму 49000 грн., що в 245 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2007 рік), ОСОБА_32 (кредитна угода №1121-07 на суму 25000 грн., що в 125 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2007 рік), ОСОБА_4 (кредитна угода № 1077-07 на суму 30000 грн., що в 150 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2007 рік), ОСОБА_7 (кредитна угода №1223-07 на суму 48000 грн., що в 240 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2007 рік).

В період 2008 року було укладено кредитні угоди з такими особами, як: ОСОБА_11 (кредитна угода №1335-08 на суму 49000 грн., що в 190 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_12 (кредитна угода №1518-08 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_14 (кредитна угода №1236-08 на суму 40000 грн., що в 155 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_15 (кредитна угода №1425-08 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_17 (кредитна угода №1336-08 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевингує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_18 (кредитна угода №1452-08 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_19 (кредитна угода №1405-08 на 15000 грн., що в 58 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_21 (кредитна угода №1382-08 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_36 (кредитна угода №1279-08 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_27 (кредитна угода №1318-08 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_30 (кредитна угода №1240-08 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_31 (кредитна угода №1515-08 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_33 (кредитна угода №1392-08 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_34 (кредитна угода №1358 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_24 (кредитна угода №1424-08 на суму 45000 грн., що в 175 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_26 (кредитна угода №1355-08 на суму 50000 грн., що в 194 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_20 (кредитна угода №1303-08 на суму 35000 грн., що в 136 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_5 (кредитна угода №1376-08 на суму 24000 грн., що в 93 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_8 (кредитна угода №1450-08 на суму 20000 грн., що в 77 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік), ОСОБА_13 (кредитна угода №0759-05 на суму 30000 грн., що в 116 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян станом на 2008 рік).

На підставі вказаних кредитних угод Фондом були спрямовані грошові кошти на надання пільгових кредитів вищевказаним особам на загальну суму 1 325 000 грн.

Надання пільгових кредитів Фондом здійснюється згідно «Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам на селі», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.98 № 1597 (із змінами).

Відповідно до вимог п. 4 «Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам на селі», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.98 №1597 (із змінами) передбачено надання кредитів позичальникам, які постійно проживають, будують індивідуальне житло в сільській місцевості і працюють в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах та організаціях сільського господарства, інших господарських формуваннях, що функціонують у сільській місцевості, соціальній сфері села, а також на підприємствах, в установах та організаціях переробних і обслуговуючих галузей агропромислового комплексу, навчальних закладах культури та охорони здоров`я, розташованих в межах району. А також відповідно до вимог п. 7 вищевказаних Правил передбачено, що кредит індивідуальному забудовнику надається за умови постійного його проживання або переселення на постійне місце проживання у сільську місцевість, а також підтвердження ним своєї платоспроможності.

Крім того, ч. 2 статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 № 586-ХІУ визначено, що місцеві державні адміністрації є місцевим органом виконавчої влади і входять системи органів виконавчої влади.

Згідно роз`яснень Міністерства аграрної політики України від 10.07.03 № 07-47-15/7809 до громадян України, які зайняті в соціальній сфері села і мають право отримувати кредитні кошти відповідно «Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.8 №1597, відносяться фахівці і спеціалісти, що працюють в наступних установах, закладах, організаціях: школах, дитячих садках, аптеках, поліклініках, фельдшерсько-акушерських пунктах, будинках культури, клубах, дільницях районних відділів міністерства внутрішніх справ, філіях зв`язку та пошти, а також працівники підприємств, товариств, господарств, незалежно від форм власності, наступного профілю: агропромислових, переробних, постачальних, комунальних, побутових, дорожніх, будівельних, торговельних, громадського харчування, споживчої кооперації, автотранспорту, агросервісу, майстерень, які розташовані на селі та обслуговують сільське населення.

Крім того, паспортом бюджетної програми за КПКВК 2801160 «Державне пільгове кредитування індивідуальних сільських забудовників» на 2006 рік, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 16.02.2006 року №60/186, на 2007 рік - наказом від 19.02.2007 року №96/204, та на 2008 рік -наказом від 09.07.2008 року №414/912, визначено напрями діяльності та використання бюджетних коштів, а саме: надання державних пільгових кредитів індивідуальним сільським забудовникам на законодавчій підставі. Законодавчі підстави для виконання бюджетної програми на відповідний рік визначено п. 5 відповідного паспорту: Указ Президента України від 27.03.1998 року №222 «Про заходи щодо підтримки житлового будівництва на селі»; постанова Кабінету Міністрів України від 05.10.1998 року №1597 «Про затвердження Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам на селі» (зі змінами); постанова Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 року №1211 «Про затвердження Положення про порядок формування і використання коштів фондів підтримки житлового будівництва на селі»

Виходячи з викладеного, кредити надані ОСОБА_1 вище переліченим 34 позичальникам з порушенням вимог п. п. 4, 7 вищевказаних Правил, що в свою чергу фактично відволікає, виділені державним бюджетом кошти від виконання бюджетної програми, на яку вони виділялись, чим порушено вимоги п. 38 ст. 43 ЗУ «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року №3235-ІУ, п. 38 ст. 40 ЗУ «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року №489-У, п. 33 ст. 37 ЗУ «Про Державний бюджет на 2008 рік» від 28.12.2007 року №107-УІ в частині надання державного пільгового кредиту індивідуальним сільським забудовникам за відповідною бюджетною програмою.

В результаті зазначених дій, ОСОБА_1 повною мірою не досягнуто ефективності та результативності від реалізації вищевказаної відповідної бюджетної програми, тому, незаконні видатки державного пільгового кредиту, надані зазначеним 34 індивідуальним сільським забудовникам в сумі 1 325 000 грн. є нецільовим використанням бюджетних коштів.

Своїми умисними діями, які виразились у використанні службовою особою бюджетних коштів в особливо великих розмірах усупереч їх цільовому призначенню, вчинено повторно, ОСОБА_1 скоїв злочин,передбачений ч. 2 ст. 210 КК України.

Крім того, згідно п. 6.2 Положення про обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, рішення про видачу кредиту позичальнику приймається на засіданні ради Фонду, тобто колегіально. Але ОСОБА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, усупереч вищевказаного положення та чинного законодавства, перевищуючи свої службові повноваження, одноособово прийняв рішення про видачу пільгових кредитів вищевказаним 34 позичальникам, що призвело до нецільового використання бюджетних коштів на загальну суму 1 325 000 грн., чим завдано істотної шкоди державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу діяльності державного органу.

Своїми умисними діями, які виразились у перевищенні своїх службових повноважень, тобто умисному вчиненню службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам, ОСОБА_1 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 365 КК України».

Допитаний у справі в якості обвинуваченого ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочинів не визнав та показав, що як голова Полтавського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі при видачі пільгових кредитів громадянам діяв у межах чинного законодавства, а саме ЗУ «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві» (далі Закону), Указу Президента України «Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», Постанови КМУ №1597, від 5 жовтня 1998 року «Про затвердження Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі» (далі Правил).

В ч. 2 та ч. 4 ст. 11 Закону, а також в п. 4 та п. 7 Правил визначено умови, за яких індивідуальні сільські забудовники мають право на одержання довгострокових пільгових кредитів. При цьому згадані умови містять такі основні вимоги стосовно індивідуальних сільських забудовників: проживання у сільській місцевості або переселення до неї та вимоги щодо їх платоспроможності (погашення кредиту). Законом, який має вищу юридичну силу не передбачено залежність права забудовника на отримання кредиту від місця роботи та займаної посади. У Правилах такої залежності також немає, оскільки в п. 4 дано перелік забудовників, котрі проживають і працюють у сільській місцевості, а в п. 7 Правил - ті, що лише проживають, або переселяються до сільської місцевості. Фонд повністю враховує ці умови Закону та Правил при наданні кредитів сільським забудовникам. Це стосується всіх забудовників, які отримали кредит, включаючи тих, хто входить до переліку п. 4 Правил та ч. 4 Закону, бо вони є складовою п. 7 Правил та ч. 2 ст. 11 Закону. Стосовно надання кредиту сім`ї переселенців із Чорнобильської зони ОСОБА_9 , то держава за 12 років не змогла забезпечити житлом цю сім`ю у зв`язку з чим держава в особі її представника - голови районної державної адміністрації попросив фонд, як виняток, надати цій сім`ї кредит на купівлю житла. Глобинська міська рада прийняла рішення про надання кредиту (як виняток) цій сім`ї кредиту на придбання житла, в свою чергу голова фонду прийняв рішення про задоволення прохання і (як виняток) дав доручення заступнику голови фонду підготувати кредитну угоду.

Також показав, що всі рішення про надання кредиту приймалися колегіально трьома службовими особами фонду однак поетапно: прийом документів в обсязі передбаченому п. 11 Правил - перший етап; при надходженні черги, під суму, яка є на кредитних рахунках фонду, економіст, заступник голови і голова фонду погоджують список забудовників, яких треба викликати до фонду для поновлення документів, складання договору поруки і складання кредитної угоди, в якій визначена сума кредиту - другий етап; у заключному третьому етапі - головний бухгалтер пропонує розподіл коштів різних джерел (державних, обласних, районних) між забудовниками і цей розподіл вноситься до протоколу. У протокол жодного разу не вносилися будь-які зміни, а тим більше підробок. Протокол є підставою для перерахування коштів позичальнику, а рішення про надання кредиту приймались раніше - економістом, заступником голови фонду, головою фонду, тобто поетапно і колегіально.

Вказав, що протокол не є офіційним документом, а є документом внутрішнього користування та слугує підставою для внесення даних в офіційний документ - платіжне доручення.

За таких обставин просив виправдати його за ч. 2 ст. 210, ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України за відсутністю події злочину.

Свідок ОСОБА_37 показала, що з 1998 року по 2009 рік працювала економістом Фонду та до її функціональних обов`язків входило прийняття документів від забудовників для отримання кредиту, ведення реєстрів черги, виклик забудовників черга на кредитування яких надійшла, складання звітності по діяльності фонду з приводу надання кредитів, складання протоколів про надання кредитів.

Щодо порядку видачі пільгових кредитів показала, особа, яка бажала отримати кредит подавала до Фонду відповідну заяву разом з документами відповідно переліку. Указані документи вона перевіряла на відповідність зазначеному переліку та вносила запис про позичальника до реєстру забудовників. При надходженні черги позичальника, він повідомлявся листом про можливість отримання пільгового кредиту та необхідність поновлення ряду документів. В подальшому між Фондом в особі ОСОБА_1 та позичальником укладався кредитний договір та між Фондом в особі юриста ОСОБА_38 та поручителями позичальника укладався договір поруки. Крім того, вона складала і підписувала як секретар протоколи Фонду про надання кредитів позичальникам, які також підписував голова Фонду ОСОБА_1 . Однак, рада фонду створена не була і не функціонувала, відповідні засідання Фонду не проводились, рішення про видачу кредиту приймав одноособово голова Фонду ОСОБА_1 . Вважала протоколи Фонду складеними для покращення контролю за видачею кредитів забудовникам та підставою для перерахування їм коштів. Про порушення при кредитуванні з боку голови Фонду дізналась із акту КРУ.

Зі свідчень свідка ОСОБА_39 убачається, що із 2002 року вона працює на посаді провідного бухгалтера Фонду. Підтвердила вищевказані показання щодо порядку видачі кредитів. Зазначила, що інформувала правління Фонду про надходження коштів з бюджету для пільгового кредитування, однак участі в колегіальних засіданнях Фонду та прийнятті його рішень жодного разу не приймала, в обговоренні питань кредитування участі не приймала і це не входило до її функціональних обов`язків. До складення акту КРУ не вбачала в діях працівників Фонду порушень законодавства.

Свідок ОСОБА_40 показала, що з 2006 року працює на посаді бухгалтера-ревізора Фонду і у її функціональні обов`язки входить облік, надання та повернення кредитів, нарахування і облік відсотків та пені по кредитам, ведення журналу руху коштів про «ПриватБанку», підготовка актів про повну сплату кредитів та відсотків по ним, заборгованості по кредитам, підготовка інформації про планове надходження коштів по кредитам та відсоткам. Підтвердила вищевказані показання щодо порядку отримання кредитів. Зазначила, що колегіальні засідання Фонду з приводу видачі кредитів забудовникам не проводились, вона участі у засіданнях та прийнятті рішень Фонду не брала. Рішення про видачі кредитів приймав голова Фонду ОСОБА_1 . Також пояснила, що проблемних кредитів не було. Усі видані кредити в тому числі 34 інкриміновані ОСОБА_1 як з порушеннями повертаються позичальниками вчасно із відсотками, кошти від яких ідуть на подальше кредитування.

Згідно показань свідка ОСОБА_41 , вона з 2000 року по грудень 2008 року працювала на посаді заступника голови Фонду. У її обов`язки входило планування фінансування програми «Власний дім», складання кошторису і пакетів документів з усіх джерел фінансування, за відсутності економіста складання кредитних угод, складання протоколів про надання кредитів. Порядок видачі кредитів підтвердила вищевказаний. Зазначила, що колегіальні засідання Фонду щодо вирішення питань пільгового кредитування не проводились, така комісія взагалі не була створена. Протоколи Фонду, де стоїть її прізвище як секретаря складала та підписувала з метою фіксації позичальників, яким надаються кредити з указанням конкретних джерел фінансування та цілей їх використання. Однак у процесі кредитування були задіяні усі особи, вказані в протоколі, відповідно до своїх функціональних обов`язків. Вирішення питання видачі кредиту проводилось підписанням кредитного договору головою Фонду.

Свідок ОСОБА_42 показала, що з 2001 року вона працює на посаді головного бухгалтера Фонду та у її обов`язки входить організація ведення бухгалтерського обліку та звітності. Підтвердила вищевказаний порядок видачі пільгових кредитів. Зазначила, участі у колегіальних засідання Фонду з приводу видачі кредитів забудовникам не проводились, вона участі у засіданнях та прийнятті рішень Фонду не брала. Вказала, що проблемних кредитів не було та претензій з боку розпорядників бюджетних коштів щодо видачі пільгових кредитів не надходило. Збитків від видачі кредитів не завдано. Усі кредитні кошти використовувались за цільовим призначенням та видавались платежеспроможному населенню, тому досягнуто ефективності та результативності виконання програми пільгового кредитування.

Із досліджених у судовому засіданні показань свідка ОСОБА_43 вбачається, що вона з 2004 року працює на посаді юрисконсульта Фонду. Підтвердила порядок видачі пільгових кредитів, указаний вище. Зазначила, що їй не відомо чи проводились засідання Фонду, вона особисто участі в них та прийнятті його рішень не приймала. З протоколами засідань Фонду її не знайомили (т.9 а.с.113-115).

Допитаний у справі в якості свідка слідчий ОСОБА_44 , який проводив досудове слідство у даній справі показав, що підсудний ОСОБА_1 не співпрацював зі слідством, відмовлявся підписувати процесуальні документи. Висновки про наявність ознак злочину, передбаченого ч.2 ст.210 КК України зробив на підставі п.4 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі, яким визначено, що позичальниками пільгових кредитів можуть бути особи, які проживають у сільській місцевості і зайняті у соціальній сфері села. Висновки про підрив цими діями авторитету і престижу державного органу та тяжкі наслідки підроблення документів зробив самостійно через незаконність на його думку видачі пільгових кредитів. Доказів недосягнення ефективності та результативності реалізації бюджетної програми, а також ігнорування Фондом одних позичальників та надання незаконних переваг іншим позичальникам не має.

На запитання суду про підстави кваліфікації дій ОСОБА_1 за фактами вчинення злочинів, що утворюють ідеальну сукупність, а саме: службового підроблення за кваліфікуючою ознакою «спричинення тяжких наслідків», а за фактом перевищення службових повноважень без цієї ознаки, пояснив процесуальною самостійністю у прийнятті рішення без наведення мотивів.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_45 , який працює на посаді завідувача сектору економічних досліджень Полтавського відділення ХНДІСЕ підтвердив висновки судово-економічної експертизи № 549, від 24.10.2010 року про відсутність збитків Фонду під час видачі 34 кредитів на загальну суму 1325000 грн. Зазначив, що враховував висновки указаної експертизи, однак підтвердив висновки подальшої експертизи № 860 від 16.11.2010 року про нецільове використання указаних кредитних коштів, оскільки вони видані особам, не зайнятим у соціальній сфері села, тому порушено п.4,7 Правил та ст.7 БК України щодо використання бюджетних коштів лише на цілі, визначені бюджетними призначеннями. У ході експертного дослідження ефективності та результативності виконання бюджетної програми не вивчав, бо такі питання не ставились.

З досліджених у судовому засіданні показань в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_46 , ОСОБА_14 , ОСОБА_47 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_48 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_36 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_47 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_19 вбачається, що вони отримували у Фонду пільговий кредит. З цією метою до Фонду надавали відповідну заяву з пакетом необхідних документів. Зауважень щодо документів у працівників Фонду не було. Кредитну угоду укладали з ОСОБА_1 . Вважали, що мають право на отримання пільгового кредиту, оскільки проживають і ведуть будівництво у сільській місцевості. Жодних подарунків чи грошових коштів працівникам Фонду для отримання кредиту не надавали. (т.7 а.с.73, т.5 а.с.31-32, 119-121, т.7 а.с.66-73, т.8 а.с.1-5, 42-43,60-65,77-82,89-97,102-103,121-124,133-136,155-158,172-173, 209-210,212-214, т.8 а.с.84-86).

Оцінюючи зібрані у справі докази, аналізуючи зміст правовідносин, що склалися та здійснюючи системний аналіз нормативно-правових актів, що їх регламентують суд приходить до наступного.

Ч.2 ст.210 КК України ( в редакції, яка діяла на момент вчинення інкримінованих діянь), передбачала кримінальну відповідальність за використання службовою особою бюджетних коштів в особливо великих розмірах, усупереч їх цільовому призначенню, повторно.

Орган досудового слідства, вбачаючи в діях ОСОБА_1 склад злочину, передбаченого ч.2 ст.210 КК України керувалося висновками, що містяться в актах ревізії фінансово-господарської діяльності Фонду, перенісши дослівно в постанову про притягнення як обвинуваченого ОСОБА_1 висновки ревізора.

Одночасно, слідством не проаналізувало відповідність указаних висновків приписам Бюджетного кодексу України, позаяк ч.2 ст.210 КК України за своїм змістом є бланкетною нормою, тому у регулюванні суспільних відносин відсилає до інших нормативних актів.

Зі статті 4 Бюджетного кодексу України убачається, що бюджетне законодавство складається із Конституції України, цього кодексу, Закону України про Державний бюджет, інших законів, що регулюються бюджетні відносини, нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, прийнятих на підставі і на виконання цього Кодексу та інших законів України, передбачених пунктами 3 та 4 цієї частини статті ( з урахуванням офіційного тлумачення Рішенням Конституційного Суду N 3-рп/2012, від 25.01.2012).

У ст. 24 Конституції України передбачено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Виходячи з положень ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно ст. 95 Конституції України, бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами. Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Виходячи з вимог ст.1 Бюджетного кодексу України, відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства регулюються Бюджетним кодексом України (далі БК).

У п.8 ч.1 ст.7 БК України закріплено принцип цільового використання бюджетних коштів, а саме, що бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями;

Водночас, ч. 1 ст. 119 БК України встановлено, що нецільове використання бюджетних коштів - це витрачання їх на цілі, що не відповідають бюджетним призначенням, встановленим законом про державний бюджет України чи рішенням про місцевий бюджет, виділеним бюджетним асигнуванням чи кошторису.

Виходячи з положень п.8 ч.1 ст.2 БК України, бюджетне призначення - це повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування;

П. 38 ст. 43 ЗУ «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року №3235-ІУ, п. 38 ст. 40 ЗУ «Про Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року №489-У, п. 33 ст. 37 ЗУ «Про Державний бюджет на 2008 рік» від 28.12.2007 року №107-УІ, передбачено надання державного пільгового кредиту індивідуальним сільським забудовникам за відповідною бюджетною програмою.

Документом, що визначає мету, завдання, напрями використання бюджетних коштів, відповідальних виконавців, результативні показники та інші характеристики бюджетної програми відповідно до бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) є паспорт бюджетної програми, відповідно до Правил складання паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання, затверджених наказом Міністерства фінансів України, від 29.12.2002 року № 1098 (зі змінами і доповненнями)

Паспортом бюджетної програми за КПКВК 2801160 «Державне пільгове кредитування індивідуальних сільських забудовників» на 2006 рік, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 16.02.2006 року №60/186, на 2007 рік - наказом від 19.02.2007 року №96/204, та на 2008 рік - наказом від 09.07.2008 року №414/912, визначено напрями діяльності та використання бюджетних коштів, а саме: надання державних пільгових кредитів індивідуальним сільським забудовникам на законодавчій підставі. (т.9 а.с. 67-80).

У паспортах цих бюджетних програм визначена їх мета: «Сприяння індивідуальному житловому будівництву на селі і поліпшення житлово-побутових умов сільського населення для покращення соціально-демографічної ситуації, стимулювання закріплення молоді на селі. Завданнями, спрямованими на досягнення мети, визначеної паспортом бюджетної програми є: «Забезпечення потреби сільського населення в отриманні пільгових кредитів для добудови, купівлі та будівництва житла, господарських приміщень, здійснення газо-та водопостачання садиб».

В судовому засіданні встановлено, що кошти Фондом використано саме по цих напрямках і в межах запланованих видатків. Поряд з цим, указані нормативно-правові акти, які є керівними при визначенні бюджетних призначень та їх спрямування не містять залежності отримання пільгового кредиту для вказаної мети від місця роботи чи занятості особи. А тому порушень вимог Бюджетного кодексу України допущено не було.

Крім того, законодавчі підстави для виконання бюджетної програми на відповідний рік визначено п. 5 відповідного паспорту: Указ Президента України від 27.03.1998 року №222 «Про заходи щодо підтримки житлового будівництва на селі»; постанова Кабінету Міністрів України від 05.10.1998 року №1597 «Про затвердження Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам на селі» (зі змінами); постанова Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 року №1211 «Про затвердження Положення про порядок формування і використання коштів фондів підтримки житлового будівництва на селі».

Системний аналіз указаних законодавчих підстав виконання бюджетної програми необхідно здійснювати з урахуванням ст. 11 ЗУ «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві», від 17.10.1990 року (зі змінами і доповненнями), якою передбачено, що Уряд України, місцеві державні адміністрації сприяють розвитку індивідуального житлового будівництва на землях сільських населених пунктів, створюють сільським забудовникам (як місцевому населенню, так і громадянам, які переселяються до сільської місцевості) пільгові умови щодо забезпечення будівельними матеріалами і обладнанням, надання їм послуг і пільгових довгострокових державних кредитів.

Індивідуальні забудовники користуються державним пільговим кредитом за умови постійного проживання на землях сільських населених пунктів або переселення до сільської місцевості, якщо їх загальні річні видатки на оплату державного пільгового кредиту з урахуванням процентної ставки перевищують 20 відсотків сукупного річного доходу сім`ї.

Порядок надання державних пільгових кредитів для індивідуальних сільських забудовників визначається Урядом України.

Указана норма в частині умов пільгового кредитування з урахуванням ч.3 ст.22 Конституції України та ст.25 цього Закону є обов`язковою при розробці та прийнятті інших законодавчих актів і нормативних актів, тому у разі колізії з підзаконними нормативно-правовими актами має безумовно вищу юридичну силу, а останні підлягають правозастосуванню лише в частині, що не суперечить цьому Закону.

Умови і порядок надання Фондами підтримки індивідуального житлового будівництва на селі пільгових довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі визначаються відповідно до Указу Президента України від 27.03.1998 року № 222, Правилами надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі (далі Правилами), затвердженими Постановою КМУ від 05.10.1998 року № 1597.

При цьому у розділі 2 Правил «Умови надання кредиту індивідуальним забудовникам», п.7 передбачено, що кредит індивідуальному забудовнику надається за умови постійного його проживання або переселення на постійне проживання у сільську місцевість або переселення на постійне проживання у сільську місцевість, а також підтвердження ним своєї платоспроможності.

Розділ 3 Правил «Порядок оформлення і видачі кредиту» у п.11 визначає перелік документів, що підтверджують право на отримання пільгового кредиту, з поміж яких у якості обов`язкового відсутній документ, що свідчить про зайнятість особи у соціальній сфері села, а визначальним є документ на підтвердження платоспроможності позичальника серед яких може бути і довідка з місця роботи позичальника та членів його сім`ї із зазначенням доходів, тощо.

Водночас, п.4 Правил, який передбачає, що позичальниками кредитів за рахунок кредитних ресурсів фонду можуть бути громадяни України, які постійно проживають, будують індивідуальне житло в сільській місцевості і працюють в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях сільського господарства, інших господарських формуваннях, що функціонують у сільській місцевості, соціальній сфері села, а також на підприємствах, в установах та організаціях переробних та обслуговуючих галузей агропромислового комплексу, навчальних закладах, закладах культури та охорони здоров`я, розташованих у межах району (далі індивідуальні забудовники) в частині визначення можливих позичальників, які саме працюють у певних сферах та будують індивідуальне житло слід тлумачити як такий, що носить рекомендаційний характер, виходячи з наступного.

Зокрема, про це свідчить вживання у цьому пункті дієслова не конкретно- визначеної дії «можуть», вибіркове перелічення не усіх підстав видачі кредиту, вказаних у цих правилах, зокрема зазначення, як позичальника лише особи, що проживає в сільській місцевості і будує індивідуальне житло, тоді як п.7 Правил передбачає не лише проживання, а й переселення до сільської місцевості та підтвердження платоспроможності, а п.2 Правил передбачає спрямування кредиту не лише на будівництво житла, але й на його придбання, спорудження інженерних мереж, підключення їх до існуючих комунікацій.

Пункт 4 Правил в частині обов`язкової залежності права на отримання кредиту від місця роботи суперечить і базовим положенням ст. 11 ЗУ «Про пріоритетність соціального розвитку села та агропромислового комплексу в народному господарстві» та нормативному визначенню «індивідуальних сільських забудовників» у спільному наказі Міністерства Фінансів України, Міністерства економіки України, Міністерства сільського господарства і продовольства, ВАТ «Ощадбанку», від 25.10.1994 року №101 «Про затвердження Порядку надання і погашення пільгових довгострокових державних кредитів індивідуальним сільським забудовникам та визнання максимального розміру цього кредиту».

Із викладених вище підстав роз`яснення Міністерства аграрної політики України від 10.07.03 № 07-47-15/7809 щодо визначення громадян України, які зайняті в соціальній сфері села і мають право отримувати кредитні кошти відповідно «Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам житла на селі» є похідним, позаяк застосовує тлумачення лише певних (серед інших) категорій зайнятості громадян щодо їх права на отримання кредиту.

З огляду на це, при вирішенні питання про видачу пільгового кредиту Фондом в обов`язковому порядку мають враховуватись п.7,11 Правил, водночас п.4 Правил, рекомендуючи можливих серед інших позичальників не є визначальним щодо обов`язкового саме їх пільгового кредитування за рахунок бюджетних коштів, тому не повне дотримання регламенту п.4 Правил при обов`язковому урахуванні визначальних п.п.7,11 Правил, не може бути підставою кримінальної відповідальності особи за нецільове використання бюджетних коштів.

Враховуючи, що Фондом в особі ОСОБА_1 видано кредити у відповідності до обов`язкових приписів чинного законодавства, у тому числі згідно п.п.7,11 Правил, отже використання бюджетних коштів в особливо великих розмірах усупереч їх цільовому призначенню не допущено.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з положень ч.3 ст.67 КПК України, ніякі докази для суду не мають наперед встановленої сили.

За правилами ч.1 ст.75 КПК України, експертиза призначається у випадках, коли для вирішення певних питань в справі потрібні наукові, технічні або спеціальні знання. Ч.4 цієї статті обумовлено, що висновок експерта для суду не є обов`язковим, але незгода з ним повинна бути мотивована у вироку.

У відповідності до п.127 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2004 року № 144/5 економічна експертиза включає дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності; дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій, дослідження документів фінансово-кредитних операцій.

Виходячи з п.128 цієї Інструкції, головними завданнями дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності є: установлення документальної обґрунтованості розміру нестачі або надлишків товарно-матеріальних цінностей і грошових коштів, періоду і місця їх утворення; установлення документальної обґрунтованості оформлення операцій з одержання, зберігання, виготовлення, реалізації товарно-матеріальних цінностей, в тому числі грошових, основних засобів, надання послуг; установлення документальної обґрунтованості відображення в обліку грошових коштів, цінних паперів; установлення документальної обґрунтованості відображення в обліку операцій з нарахування та виплати заробітної плати, інших виплат; установлення відповідності чинному законодавству відображення в податковому обліку валового доходу та валових витрат за фінансово-господарськими операціями, що підлягають оподаткуванню податком на прибуток; установлення відповідності чинному законодавству відображення в податковому обліку податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість; установлення недоліків в організації бухгалтерського обліку контролю, які сприяли або могли сприяти завданню матеріальних збитків або перешкоджали її своєчасному виявленню.

Відповідно висновку судово-економічної експертизи № 860 від 16.11.2010 року, дослідження проведено за експертною спеціальністю 11.1 «Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності», однак всупереч п.128 Інструкції щодо головних завдань таких досліджень, надано висновок про недотримання принципів цільового використання бюджетних коштів Полтавським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі протягом 4 кварталу 2006 року та 2007-2008 років на суму 1325000 грн. (т.9 а.с.48-58). При цьому експертом здійснено оцінку правових питань, у тому числі тлумачення нормативно-правових актів, детально проаналізованих вище, що у даному випадку, на думку суду, виходить за межі завдань та повноважень експерта при проведенні такого роду досліджень. Крім того, вищезазначена експертиза проведена у кримінальній справі, порушеній за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Полтавського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі за ч.2 ст.364 КК України, провадження у якій 03.12.2010 року слідчим закрито за відсутністю складу злочину (т. 1 а.с. 18).

З огляду на це та викладене вище, суд не приймає указаний висновок до уваги в якості належного та допустимого доказу.

З викладених вище підстав не приймаються до уваги наведені слідчим акти документальних ревізій фінансово-господарської діяльності Фонду №07-21/64, від 25.02.2009 р., (т.1 а.с.39-97), №07-21/184 від 20.04.2010 р. (т.6 а.с.177-219), № 07-21/342 від 29.12.2006 р. (т.4 а.с.41-65), довідка КРУ в Полтавській області від 05.11.2010 р. (т.9 а.с.85-88), листи заступника міністра юстиції Єфіменка Л.В. та заступника голови Головного контрольно-ревізійного управління Гордієнка М.Г. (т.9 а.с.4-5). А також постанова Окружного адміністративного суду, від 09.12.2009 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду, від 27.04.2010 року, прийняті за результатами оскарження указаних актів ревізії, позаяк не мають для суду при вирішенні кримінальної справи наперед встановленої сили. При цьому суд також зважає на те, що вказані судові рішення оскаржені в касаційному порядку та ухвалою Вищого адміністративного суду, від 06.09.2010 року відкрито провадження, а справа до цього часу не розглянута.

Суд звертає увагу, що листи - роз`яснення колізійного законодавства з питань пільгового кредитування індивідуальних сільських забудовників не мають юридичної сили, тому не можуть бути підставою кримінальної відповідальності, а вироблення однозначного підходу до тлумачення законодавства має здійснюватись лише шляхом його удосконалення та взаємоузгодження.

Водночас, судом приймається до уваги висновок судово-економічної експертизи № 549, від 24.10.2010 року, згідно з якою під час видачі кредитів 34 позичальникам на загальну суму 1325 000 грн. збитки державі в особі Полтавського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі не завдано (т.9 а.с.16-27). При цьому експерт у межах наданих йому повноважень здійснив економічне дослідження відповідних кредитних справ, згідно Інструкції. Суд також зважає, що такі висновки надані експертом, навіть за умови наявного у постанові про її призначення твердження про вже встановлену слідчим незаконність видачі кредитів (т.9 а.с.7).

Цей висновок підтверджується також довідкою Полтавського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі від 31.01.2012 року щодо відсутності спричинених внаслідок видачі кредитів збитків та цільового використання кредитів (т.10 а.с. ).

Крім того, судом приймаються до уваги наявні у матеріалах справи висновки Комітету з питань державного будівництва та місцевого самоврядування Верховної Ради України ( т.10 а.с.91) та висновок Інституту законодавства Верховної Ради України ( т.10 а.с. ), згідно з якими питання надання довгострокових пільгових кредитів індивідуальним забудовникам на селі вирішується незалежно від місця роботи та займаної посади.

Даними, що свідчать про місце проживання чи будівництво особи у сільській місцевості є її реєстрація, згідно ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про сільськогосподарську дорадчу діяльність», сільська місцевість - це території, що знаходяться за межами міст і є переважно зонами сільськогосподарського виробництва та сільської забудови. Однак таке формулювання складено для цілей саме цього закону. В Україні загальноприйнятне визначення сільської місцевості до цього часу не розроблено, тому цей термін визначається також як території з домінуючою сільськогосподарською діяльністю та не урбанізовані території.

За встановлених обставин ці нормативно-правові акти при видачі пільгових кредитів не порушувались, за виключенням видачі пільгового кредиту мешканцю м. Глобине, Полтавської області ОСОБА_9 у сумі 40000 грн., з приводу якого суд зазначає, що Глобинський район є найбільшим агропромисловим районом області, не є урбанізованим та розташований переважно у сільській місцевості, а сума виданого ОСОБА_9 як потерпілому від наслідків аварії на ЧАЕС пільгового кредиту не перевищує тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому не є великим розміром, у зв`язку з чим відсутня подія злочину, передбаченого ст.210 КК України.

Враховуючи, що судом не встановлено факту використання бюджетних коштів в особливо великих розмірах усупереч їх цільовому призначенню, ОСОБА_1 підлягає виправданню за ч.2 ст.210 КК України за відсутності події злочину.

Крім того, ч.1 ст.365 КК України передбачено кримінальну відповідальність за перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом державним інтересам.

Зі змісту ст.11 КК України, обов`язково ознакою злочину є його суспільна небезпечність, яка означає об`єктивну шкідливість діяння, що посягає на такі об`єкти кримінально-правової охорони як особа, суспільство, держава і призводить до реального заподіяння істотної шкоди чи загрози її спричинення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 25.12.2003 року № 15 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень», якщо шкода полягає у заподіянні суспільно-небезпечних наслідків нематеріального характеру, питання про їх істотність вирішується з урахуванням конкретних обставин справи, тобто це оціночне поняття і тому суд у вироку має зазначити, у чому полягає істотна шкода та на підставі чого він дійшов такого висновку.

Усупереч зазначеним вимогам закону та Постанови Пленуму Верховного суду, органом досудового слідства та прокурором не наведено відповідних висновків та мотивувань.

Так, у обвинуваченні ОСОБА_1 за ч.1 ст.365 КК України в якості наслідків наведено лише голослівний вислів про спричинення його діями істотної шкоди у вигляді підриву авторитету та престижу державного органу. Жодних доказів цьому ні слідчим ні прокурором не наведено.

Суд бере до уваги те, що хоча рішення про видачу кредитів і приймалось без проведення відповідних зборів Фонду, однак усі особи, зазначені в протоколах Фонду приймали участь у кредитуванні позичальників, відповідно відведених їм функції, заперечень щодо видачі кредитів не висловлювали, усі кредити використані за цільовим призначенням, своєчасно погашаються та погоджені із відповідними місцевими органами влади, у тому числі приносячи прибуток державі, матеріальних збитків не спричинено, жодних претензій з боку головних розпорядників бюджетних коштів чи окремих громадян щодо порушення їх прав на адресу Фонду не надходило. Фонд і надалі продовжує функціонувати, своєї діяльності не призупиняв, а будь-які заслуговуючі на увагу дані про його дискредитацію у зв`язку з діями ОСОБА_1 відсутні. Жодних даних про порушення прав чи свобод громадян, застосуванні до них фізичного чи психологічного насильства, втрату клієнтів, розірвання угод в результаті дій ОСОБА_1 органом досудового слідства не наведено, також не встановлено надання незаконних пільг чи переваг при видачі кредитів, у тому числі за винагороду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 обов`язкової ознаки об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.365 КК України у вигляді істотної шкоди, а відтак і складу вказаного злочину.

Водночас, за встановлених обставин справи вина ОСОБА_1 у вчиненні службового підроблення протоколів засідання виконавчого органу (ради) Фонду без кваліфікуючих обставин повністю доведена наявними у справі доказами:

Речовими доказами, в тому числі даними: протоколу №7 від 29.03.2007 року, протоколу №24 від 14.08.2008 року, протоколу №33 від 27.07.2007 року, протоколу №32 від 18.07.2007 року, протоколу №38 від 22.10.2008 року, протоколу №51 від 24.12.2008 року, протоколу №71 від 28.12.2006 року, протоколу №60 від 16.11.2006 року, протоколу №68 від 14.12.2006 року, протоколу №43 від 24.11.2008 року, протоколу №27 від 26.06.2007 року, протоколу №59 від 7.12.2007 року, протоколу №39 від 30.10.2008 року, протоколу №50 від 25.10.2007 року, протоколу №60 від 10.12.2007 року, протоколу №22 від 30.05.2007 року, протоколу №54 від 08.11.2007 року, протоколу №49 від 23.10.2007 року, протоколу №30 від 05.07.2007 року, протоколу №35 від 15.10.2008 року, протоколу №7 від 17.04.2008 року, протоколу №58 від 30.10.2006 року, протоколу №53 від 04.10.2006 року, протокол №17 від 12.06.2008 року, протоколу №28 від 04.09.2008 року, протоколу №47 від 13.09.2006 року, протоколу №12 від 12.05.2008 року, протоколу №33 від 23.09.2008 року, протоколу №55 від 12.10.2006 року, протоколу №21 від 15.07.2008 року, протоколу №6 від 10.04.2008 року, протоколу №36 від 09.08.2007 року, протоколу №27 від 26.08.2008 року, протоколу №20 від 09.07.2008 року, протоколу №16 від 08.05.2007 року із яких убачається колегіальне вирішення питань пільгового кредитування сільських забудовників та підписи про це ОСОБА_1 (т.9 а.с.130-175).

Показаннями свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_39 , ОСОБА_49 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , які показали, що колегіальних рішень щодо видачі пільгових кредитів не приймали, виконавчий орган Фонду не був створений (т.9 а.с. 107-109, 223, 110-112,220-223,113-115,201-203, 232-235).

Офіційними є документи, що складаються і видаються службовими особами від імені державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, а також підприємств, установ та організацій будь-якої форми власності, які посвідчують конкретні факти й події, що мають юридичне значення, складені належним чином за формою і мають необхідні реквізити».

Враховуючи, що необхідність створення виконавчого органу (ради) Фонду передбачено безпосередньо його Положенням та п.12 Правил, згідно з якими рішення про надання або відмову наданні індивідуальному забудовникові кредиту приймає виконавчий орган Фонду, позитивне рішення виконавчого органу фонду є підставою для укладення з індивідуальним забудовником кредитної угоди та перерахування йому коштів. Крім того, вищевказані протоколи складені належним чином за формою, мають необхідні реквізити, посвідчують конкретні факти колегіального вирішення питань пільгового кредитування та мають юридичне значення, оскільки є підставою укладення кредитних угод і перерахування коштів.

За таких обставин протоколи Фонду слід визнати офіційними документами, а дані, викладені у них щодо колегіального вирішення питань кредитування завідомо неправдивою інформацією.

Органами досудового слідства зазначено, що дії ОСОБА_1 зі службового підроблення призвели до нецільового використання бюджетних коштів на загальну суму 1 325 000 грн., що є тяжкими наслідками, однак ця кваліфікуюча ознака не знайшла у ході судового розгляду свого підтвердження за відсутності факту нецільового використання бюджетних коштів та спричинених збитків з викладених вище міркувань, у зв`язку з чим дії підсудного ОСОБА_1 підлягають перекваліфікації із ч.2 ст.366 КК України на ч.1 ст.366 КК України, як внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видача завідомо неправдивих документів.

Склад злочину, описаний у диспозиції ч.1 ст.366 КК, є формальним, і злочин визнається закінченим з моменту скоєння однієї із зазначених у ній дій, незалежно від того, чи спричинили ці дії які-небудь наслідки і чи був використаний підроблений документ.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Ч.5 ст.74 КК України визначено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Враховуючи, що злочин, передбачений ч.1 ст.366 КК, відповідно до ст.12 КК України відноситься до невеликої тяжкості та із моменту його вчинення минуло понад 3 роки, ОСОБА_1 підлягає звільненню від покарання, а запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд відносно нього скасуванню.

Речові докази у справі, а саме: протоколи засідання ради Полтавського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та кредитні справи суд вважає за необхідне зберігати при справі ( т.9 а.с.130-175,176-200).

Зважаючи, що ОСОБА_1 не визнається винним за ч.2 ст.210, ч.1 ст.365 КК України, судові витрати в сумі 7228грн. 80 коп. за проведення судово-економічних експертиз із підсудного ОСОБА_1 стягненню не підлягають (т.9 а.с.15, 48).

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ТОКАРА ОСОБА_50 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України та звільнити його від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

За ч.2 ст.210 КК України ОСОБА_1 визнати невинуватим та виправдати за відсутності події злочину.

За ч.1 ст.365 КК України ОСОБА_1 визнати невинуватим та виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

Міру запобіжного заходу в вигляді підписки про невиїзд ОСОБА_1 скасувати.

Речові докази: протоколи засідання ради Полтавського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та кредитні справи - зберігати при справі ( т.9 а.с.130-175,176-200).

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 15 діб з моменту його проголошення.

СуддяВ.М. Микитенко

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...