печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого старшого слідчого в ОВС ГПУ ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії у кримінальному провадженні № 0000228

В С Т А Н О В И В :

10.11.2014 до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , в якій адвокат просить скасувати постанову старшого слідчого в ОВС ГСУ ГПУ ОСОБА_6 від 29.10.2014 про відмову у задоволенні клопотання сторони захисту; зобов`язати слідчого ОСОБА_6 витребувати з Генеральної прокуратури України відомчі правові акти, які були чинні в період з 21.11.2013 до 21.02.2014, відповідно до наведеного стороною захисту переліку.

Скарга мотивована тим, що 24.10.2014 адвокат ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого СГ у кримінальному провадженні № 0000228 ОСОБА_7 з письмовим клопотанням про виконання процесуальної дії щодо витребування з ГПУ зазначених у даному клопотанні відомчих правових актів. Разом з тим, 31.10.2014 була вручена постанова про відмову у задоволенні даного клопотання, яка, на думку адвоката ОСОБА_3 , є безпідставною та грубо порушує принцип законності, закріплений ч. 2 ст. 9 КПК України, порушує право на захист. Посилання в постанові на положення ч. 3 ст. 93 КПК України є безпідставним, оскільки в даному випадку з врахуванням положення ч. 1 ст. 26 КПК України сторона захисту є вільною у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, захисник має право обрати будь-який спосіб збирання доказів і використання такого способу, як ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, кримінальним процесуальним законодавством України не ставиться в залежність від можливості використання інших засобів збирання доказів, в тому числі і шляхом витребування та отримання копій документів. Також слід враховувати, що згідно із ч. 3 ст. 99 КПК України, сторона кримінального провадження зобов`язання надати суду оригінал документа, в той час, як ч. 3 ст. 93 КПК України надає захиснику право витребувати та отримати лише копії документів, розміщені на офіційному сайті ГПУ нормативні документи носять інформаційний характер і не можуть бути використані для офіційного застосування.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги скарги, просив задовольнити з викладених підстав.

Слідчий ОСОБА_8 проти задоволення скарги заперечив, вважає постанову обґрунтованої, підстав для її скасування не вбачає.

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , заперечення слідчого ОСОБА_4 , дослідивши скаргу та наявні матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги та встановлено у судовому засіданні, 24.10.2014 захисник підозрюваного ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_3 звернувся до старшого слідчого СГ у кримінальному провадженні № 0000228 ОСОБА_7 з клопотанням в порядку 220 КПК України про витребування з ГПУ відомчих правових актів, які були чинними в період з 21.11.2013 до 21.02.2014.

Постановою старшого слідчого в ОВС ГПУ ОСОБА_4 у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 від 24.10.2014 щодо витребування в ГПУ відомчих правових актів, чинних у період з 21.11.2013 до 21.02.2014, серед яких Регламент Генеральної прокуратури України, наказ (накази) Генерального прокурора України про розподіл обов`язків, Положення про самостійні структурні підрозділи Генеральної прокуратури України, накази, що визначали компетенцію окремих структурних підрозділів Генеральної прокуратури України та повноваження працівників таких підрозділів у відповідний період.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий з посиланням на положення ст. 85 КПК України, п. 1 ч. 1 ст. 6 та п. 1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру», чинних на момент скоєння злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , виходячи зі змісту підозри, пред`явленої останньому, що пов`язує вчинення ним злочину із його бездіяльністю в порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», дійшов до висновку, що перелічені захисником підзаконні нормативні акти, видані самим підозрюваним, не є належними доказами у розумінні ст. ст. 84, 85 КПК України, оскільки за своєю правовою природою не підміняють положень закону, а отже не впливають на зміст та обсяг відповідальності Генерального прокурора України щодо спрямування роботи органів прокуратури, здійснення контролю за їх діяльністю, у тому числі в частині виконання завдань прокурорського нагляду за додержанням законів.

При цьому, слідчий в обґрунтування постанови зазначив, що у клопотанні захисника відсутнє обґрунтування, у який спосіб відомчими нормативними актами ГПУ, незалежно від їх змісту, може бути спростована підозра ОСОБА_5 як Генеральному прокурору України щодо невиконання ним основних положень Закону України «Про прокуратуру».

За таких обставин, слідчим зроблено висновок, що документи, про витребування яких захисником заявлено клопотання, не можуть бути доказами у даному провадженні, у зв`язку із чим відсутні підстави для їх витребування.

При цьому, з посиланням на положення ч. 3 ст. 93 КПК України, слідчим зазначено, що сторона захисту повноважна сама здійснювати збирання доказів шляхом їх витребування та отримання від органів державної влади, в тому числі і від Генеральної прокуратури України.

Також слід врахувати, що переважна більшість документів, з приводу витребування яких заявлено клопотання є загальнодоступними, у тому числі на офіційному сайті Генеральної прокуратури України за електронною адресою www.gp.gov.ua/ua/1nordoc.ntml.

Проаналізувавши мотивувальну частину оскаржуваної постанови слідчого, підстави та аргументи сторони захисту, яка вважає дану постанову необґрунтованою та незаконною, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не були порушені права сторони захисту, в той час як постанова відповідає фактичних обставинам справи та ґрунтується на положеннях кримінального процесуального законодавства, оскільки як сторона обвинувачення, так і сторона захисту, наділені правом витребування та отримання від органів державної влади необхідних документів, відомостей, що є рівноцінними і самостійними способи збирання доказів.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 93, 220, 303-309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

У задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчої дії у кримінальному провадженні № 0000228 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1