Справа №212/2872/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000699 від 14 березня 2015 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, працюючого ТОВ «Астор» менеджером зі збуту, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , що мешкає: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_3 ;

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_7 10 березня 2015 року о 22.00 год. перебуваючи біля будинку № 32 по вул. Ватутіна в Жовтневому районі м. Кривого Рогу разом із раніше знайомим ОСОБА_6 , зустрів раніше знайомого неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час спілкування із яким у гр. ОСОБА_7 виникла словесна сварка. Під час словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий намір, спрямований на спричинення умисних легких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свою значну перевагу в зрості та фізичній силі над неповнолітнім ОСОБА_9 , умисно наніс не менше 8 ударів кулаками в область обличчя неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця голови, обличчя з набряком м`яких тканин, які відповідно до висновку судово- медичної експертизи № 623 від 02.04.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки, під час нанесення яких, неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 втратив рівновагу та впав з висоти власного зросту на землю.

В той же день, 10.03.2015, ОСОБА_6 о 22 годині 05 хвилин, який весь час перебував поруч та спостерігав за злочинними діями ОСОБА_7 , побачивши, що неповнолітній ОСОБА_9 лежить на землі та не має змоги здійснювати будь-який опір, скориставшись безпорадним станом неповнолітнього ОСОБА_9 , не вступаючи в будь-які домовленості та перемови із раніше знайомим ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, приєднався до побиття неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 та за допомогою дерев`яної палиці, знайденої на місці вчинення кримінального правопорушення, наніс не більше 9 ударів даною дерев`яною палицею в область рук та ніг неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , а, одночасно ОСОБА_7 діючи окремо, ні про що не домовляючись із ОСОБА_6 , з метою досягнення бажаного злочинного результату, наніс не більше 15 ударів ногами в область тулубу неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 .

ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 10 березня 2015 року він із раніше знайомим ОСОБА_6 посварився з ОСОБА_9 і у сварці завдав йому тілесних ушкоджень.

ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 10 березня 2015 року він із раніше знайомим ОСОБА_7 посварився з ОСОБА_9 і у сварці завдав йому тілесних ушкоджень.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що 10.03.2015 знаходячись по вул. Ватутіна у Жовтневому районі м. Кривий Ріг він зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Під час розмови між ним та ОСОБА_7 виникла сварка, під час якої останній завдав йому декілька ударів в обличчя. Коли він впав на землю, до побиття приєднався ОСОБА_6 та вони разом продовжували його бити. Потім пішли у невідомому напрямку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченими кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Враховуючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнали вину в повному обсязі, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України не досліджував всі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачені правильно розуміють зміст фактичних обставин, які ними не оскаржуються, усвідомлюють неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності їх позиції.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінального правопорушення, доведена. Дії обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне завдання легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_7 скоїв злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_6 скоїв злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працює у ТОВ «Астор» менеджером зі збуту.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження скоєння ним нових злочинів.

Окрім того, законним представником потерпілого ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження, заявлені позов, в якому вона просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 5228,91 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу.

Законний представник ОСОБА_4 та представник потерпілого ОСОБА_5 підтримали завлений цивільний позов та просили його задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 цивільний позов визнали частково, вважали доведеною суму моральної шкоди в розмірі 500,00 грн.

Суд, вирішуючи питання цивільного позову, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом при вирішенні позовної заяви до уваги беруться положення ст. 10 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Таким чином, саме на законного представника потерпілого (цивільного позивача) у справі чи його представника покладається обов`язок надати докази на підтвердження завданої шкоди.

У позовній заяві зазначено, що матеріальна шкода позивачем оцінюється в розмірі 1337,83 грн. та витрати на бензин в розмірі 3891,08 грн., що підтверджується наданими виписками з банку та фіскальними чеками. Однак, у судовому засіданні знайшли своє документальне підтвердження витрати на лікування в розмірі 488,32 грн., згідно наданих фіскальних чеків, інші ж витрати - на лікування, пальне та правову допомогу не підтверджені допустими доказами, а відтак позовні вимоги щодо матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 488,32 грн.

Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності з п.5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні встановлено неправомірність дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносно потерпілого ОСОБА_9 по справі внаслідок завдання легких тілесних ушкоджень та завдання потерпілому по справі моральної шкоди.

Разом з тим моральна шкода, в зазначеному у цивільному позові розмірі, в судовому засіданні не доведена, оскільки не надано доказів на заподіяння моральної шкоди саме в заявленому розмірі.

Тому, залежно від характеру вчиненого злочину, фактичних обставин завдання легких тілесних ушкоджень, майнового стану обвинувачених, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, ступеня вини обвинувачених, яка встановлена під час розгляду даної справи, а також із урахуванням вимог розумності та справедливості, а також доведеності розміру моральної шкоди законним представником потерпілого, суд вважає необхідним стягнути на користь законного представника потерпілого ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Цивільний позов законного представника ОСОБА_4 в кримінальному провадженні задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь законного представника ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 488 (чотириста вісімдесят вісім) гривень 32 копійки та моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1