Врадіївський районний суд Миколаївської області
В И Р О К Справа № 1-132//2011р.

Іменем України

23.11.11 року Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Висоцького М.Т. при секретарі судового засідання Дністрянській Т.В. з участю помічника прокурора Лукяненко І.С., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Врадіївка кримінальну справу по звинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого там же ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, утриманців не має, не працевлаштованого, раніше засудженим не був,

У скоєнні злочинів передбачених ст. ст. 185 ч.1, ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

06 липня 2011 року підсудний ОСОБА_2, переслідуючи корисливу мету та прямий умисел на заволодіння чужого майна, таємно, шляхом вільного доступу заволодівши кредитною пластиковою карткою «Приватбанк» №577212.908229717 на імя потерпілого ОСОБА_3, заздалегідь знаючи секретний код до цієї картки, без відома і дозволу власника картки на зняття грошей, о 19 годині 01 хвилині, через банкомат, що знаходиться в приміщенні магазину «Гермес», розташованому по вул. Героїв Врадіївщини в с. Врадіївка, Врадіївського району, Миколаївської області, зняв та привласнив собі кошти в сумі 2300 гривень які в подальшому витратив на власні потреби.

Після закінчення викрадених у потерпілого ОСОБА_3 коштів, він же ОСОБА_2, знову заволодівши вказаною кредитною карткою, 15 липня 2011 року о 16 год. 51 хв., переслідуючи ту ж саму ціль, таким же способом, повторно зняв з вказаного банкомату 700 гривень, заволодівши якими витратив їх на свої потреби.

В послідуючі дні 21, 29 липня і 1 серпня 2011 року підсудний ОСОБА_2, по мірі того як закінчувались викрадені кошти, переслідуючи корисливу мету та прямий умисел на заволодіння чужого майна, знову без відома потерпілого ОСОБА_3 брав у нього вказану кредитну картку по якій знімав з того ж самого банкомату належні потерпілому ОСОБА_3 кошти.

Таким чином, підсудний ОСОБА_2 зняв з вказаної кредитної картки через цей банкомат: 21 липня 2011 року 500 грн., 29 липня 2011 року 1000 грн. і 1 серпня 2011 року 1800 грн.

Тим самим підсудні ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_3 матеріальні збитки на загальну суму 6300 грн., які йому не відшкодовано.

Крім цього, він же, підсудний ОСОБА_2, переслідуючи ту ж саму ціль та умисел на заволодіння чужим майном, після того як у нього закінчувалися викрадені кошти, 27 липня 2011 року і 4 серпня 2011 року без відома потерпілої ОСОБА_4 брав у неї належну їй кредитну пластикову картку «Приватбанк» №5777212.90892709 та без її дозволу через вказаний банкомат теж 27 липня 2011 року зняв з вказаної картки 1000 гривень і 4 серпня 2011 року 400 гривень, спричинивши їй тим самим матеріальні збитки на загальну суму 1400 грн., які також не відшкодовані.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаних дій визнав повністю і в даних суду свідченнях підтвердив, що дійсно, приходячи в гості додому до потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_5, він без їх відома і непомітно для них, періодично брав їхні кредитні пластикові картки і знімав з них, через банкомати які знаходиться в магазині «Гермес» та самому приміщенні банка «Приватбанк», кошти та витрачав на свої потреби.

Перший раз, 6 липня 2011 року, він зняв з належної ОСОБА_3 кредитної картки 2300 гривень.

Потім, коли закінчились витрачені кошти, він вирішив ще раз зняти з цієї картки кошти.

15 липня 2011 року він знову зняв по цій картці 700 гривень.

Після цього, він таким же способом, ще декілька разів знімав по вказаній кредитній картці через цей банкомат гроші .

Всього він зняв з кредитної картки ОСОБА_3 біля шести тисяч гривень.

Новий умисел на крадіжку грошей у нього виникав по мірі того як закінчувалися викрадені кошти.

Крім цього, він ще двічі самовільно брав кредитну картку потерпілої ОСОБА_5 по якій без її відома знімав з того ж самого банкомату гроші на загальну суму біля півтори тисячі гривень.

Коли потерпілі виявили крадіжку грошей і коли вони його запідозрили в цьому, він у всьому зізнався їм.

Крім визнання своєї вини самим підсудним ОСОБА_2, його вина у вчиненні вказаних дій повністю встановлена в судовому засіданні і підтверджується сукупністю слідуючих доказів.

Так, потерпілі ОСОБА_3 і ОСОБА_5 пояснили суду, що вони являються клієнтами місцевого «Приватбанку» і обоє уклали з цим банком договір на отримання кредиту по кредитним карткам які отримали на початку 2009 року, і періодично, по мірі необхідності знімали по цим кредитним карткам гроші через банкомат, та регулярно повертали їх та відсотки за кредит в банк. Частіше вони користувалися карткою ОСОБА_3. Для підтримання звязку з банком вони вказали мобільний телефон своєї доньки ОСОБА_6 на який приходили повідомлення про кредитні операції. Кредитні карки вони зберігали на полиці меблевої шафи у великій кімнаті їхнього житлового будинку.

Їхня донька зустрічалася тоді з підсудним ОСОБА_2 який часто бував у них вдома в тому числі і в тій кімнаті де зберігалися кредитні картки і знав де зберігаються кредитні кари з кодами до них.

Пізніше, в серпні 2011 року донька їм сказала, що на її телефон прийшло повідомлення з «Приватбанку» про наявність великої заборгованості (біля 10-ти тисяч гривень) на їхніх кредитних картках, чого раніш ніколи не було. Після чого вони звернулися в «Приватбанк» і отримали роздруківку про рух коштів на їхніх особистих рахунках та дізналися, що хтось без їх відома зняв по їхніх кредитних картках кошти у ОСОБА_3 6300 грн. і у ОСОБА_5 1400 грн. Ці кошти були зняті на протязі липня серпня 2011 року за декілька разів. В крадіжці вони запідозрили хлопця їхньої доньки підсудного ОСОБА_2, так як він часто бував у них дома в тій кімнаті де зберігалися кредитні картки, який потім сам зізнався в цьому.

Свідок ОСОБА_3 дала суду аналогічні свідчення.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на досудовому слідстві пояснили, що в липні серпні 2011 року вони на прохання ОСОБА_2 по предявленій ним кредитній картці у відділенні «Приватбанку» через банкомат та в банкоматі біля магазину «Гермес» знімали кошти. При цьому ОСОБА_7 зняла 2300 гривень, а ОСОБА_8 700 грн., які передали ОСОБА_2 (а. с. 54-55).

Ці ж обставини підтверджуються:

-копіями виписок з рахунків кредитних карток потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (а. с. 18-20);

-роздруківкою фото з банкомату із зображенням підсудного ОСОБА_2 під час знімання коштів з кредитних карток потерпілих (а. с. 21-27);

-протоколом ВООП з участю підсудного ОСОБА_2 від 19.09.2011 року (а. с. 11-119).

Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає повністю доведеною вину підсудного ОСОБА_2 у вчиненні вказаних дій і кваліфікує ці його дії по ч. 1 ст. 185 КК України тобто в таємному викраденні чужого майна по епізоду який мав місце 06 липня 2011 року

і по ч. 2 ст. 185 КК України в таємному викраденні чужого майна (крадіжка) вчиненому повторно (15, 21, 27, 29 липня, 1 та 4 серпня 2011 року.

Призначити покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує, як помякшуючими відповідальність обставинами, те що він раніше не був засудженим, його щире каяття та часткове відшкодування потерпілим завданих ним матеріальних збитків.

Обтяжуючих відповідальність обставин суд не вбачає.

Враховуючи викладене, обставини справи, особу підсудного ОСОБА_2, ступінь суспільної небезпеки скоєних ним злочинів, позитивну характеристику підсудного по місцю проживання, клопотання потерпілих про помякшення покарання, та вказані помякшуючі відповідальність обставини, суд вважає, можливим виправлення підсудного та його перевиховання без ізоляції від суспільства і доцільним звільнити його від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Розглядаючи уточнений позов прокурора в інтересах потерпілого ОСОБА_3 про стягнення з підсудного ОСОБА_2 6300 гривень матеріальної шкоди та 500 гривень моральної шкоди, а також потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1400 гривень та 500 гривень моральної шкоди, суд вважає, що вказані позови є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним по ч. 1 ст. 185 КК України та по ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт строком на 100 (сто) годин;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 та п. 3, 4 ст. 76 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням при умові якщо він на протязі 2 (двох) років не скоїть новий злочин та зобовязати періодично зявлятися в органи виконавчої системи для реєстрації та повідомляти ці органи про зміну місця роботи та проживання.

До набрання вироку законної сили обрати відносно засудженого міру запобіжного заходу залишити ту ж саму підписку про не виїзд.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6 300 (шість тисяч триста) гривень і 500 (пятсот) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та на користь потерпілої ОСОБА_5 1500 (одну тисячу пятсот) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 500 (пятсот) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази по справі мопед марки «Дельта» синього кольору моделі ЕХ-50QT-B, шассі №LB404P1028C006812, який зберігається в кімнаті речових доказів Врадіївського РВУ МВС передати потерпілому ОСОБА_3 в рахунок відшкодування боргу. Дві кредитні картки, зареєстровані на імя потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які знаходяться на зберігання у вказаних осіб залишити їм, як законним власникам.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області на протязі п'ятнадцяти днів з моменту його проголошення, а підсудному в той же строк, але з моменту вручення йому копії даного вироку.

Суддя : М.Т. Висоцький