Апеляційний суд Житомирської області
В И Р О К Іменем України

09 лютого 2010 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Мельничук Н.М.,

суддів - Ткача CO. та ОСОБА_1

за участю прокурора - Воронухи Д.С.

адвоката - ОСОБА_2.

потерпілого - ОСОБА_3

засудженого - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь при розгляді справи в суді 1 інстанції на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2009 року.

Цим вироком

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий у ІНФОРМАЦІЯ_2, судимий: 25.06.2004 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст.185 ч.3, 69, 186 ч.2, 70 КК України на 2 роки позбавлення волі; 02.09.2004 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.185 ч.3, 186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі; 19.11 2004 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст. 186 ч.2 , 70 ч.4 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнений 21.01.2009 року на підставі ст.3 п."А" Закону України "Про амністію" від 12.12.2008 року,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Строк покарання обчислюється з 19.05. 2009 року.

Згідно з вироком ОСОБА_4 18 травня 2009 року близько 22 години, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, разом з іншою особою щодо якої в порушенні кримінальної справи" відмовлено, зустрівши по вулиці Бердичівська що в м. Житомирі поблизу будинку №61 раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_3, який рухався назустріч, попросив у

потерпілого гроші в сумі 5 гривень на що останній достав з своєї кишені гаманець з грошима та почав тримати його в своїй лівій руці. ОСОБА_4 застосував до потерпілого насильство, що не є-небезпечним для життя, схопивши його своєю лівою рукою за його руку, в якій ОСОБА_3 тримав гаманець та почав утримувати, чим спричинив потерпілому фізичний біль. Утримуючи потерпілого лівою рукою, своєю правою рукою вихопив в останнього гаманець з грошима і таким чином відкрито викрав майно, що належить ОСОБА_3, а саме гроші в сумі 27 гривень.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання із-за м"якості призначеного покарання. Вказує, що суд 1 інстанції не в повній мірі врахував ту обставину, що ОСОБА_4 був неодноразово судимий за аналогічні злочини, однак знову вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп"яніння проти неповнолітнього.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію, заперечення засудженого, потерпілого, адвоката ОСОБА_2 проти апеляції, перевіривши вирок суду в межах ст.365 КПК України, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню і в зв"язку з цим постановляє новий вирок в цій частині.

Висновки суду 1 інстанції про фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров"я потерпілого, вчинений повторно ґрунтуються на перевірених в суді доказах і ніким із можливих апелянтів не оспорюються.

Що стосується призначеного покарання засудженому, то воно на думку колегії суддів є явно несправедливим із-за його м"якості. Призначення ОСОБА_4 такого покарання слід визнати недостатнім для його виправлення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст.69 КК України для того, щоб призначити більш м"яке покарання, ніж передбачено законом необхідно двох або більше обставин, що пом"якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та наявність даних, що певним чином характеризують особу винного. Суд повинен зокрема встановити такі дані про особу винного, які дозволять йому зробити обгрунтоване припущення, що призначене особі більш м"яке покарання, ніж передбачено законом буде необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції прийшов до помилкового висновку про призначення покарання засудженому із застосуванням ст. 69 КК України.

Суд, призначаючи покарання, не в повній мірі врахував, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин у стані алкогольного сп"яніння, будучи неодноразово судимим за ст.ст. 185,186 КК України.

Як встановлено із матеріалів справи ОСОБА_4 уже призначалось іншими судами покарання за аналогічні злочини із застосуванням ст. 45 КК України (в

редакції 1960 року), ст.69 КК України, але належних висновків для себе не зробив і через 4 місяці після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив грабіж проти неповнолітнього потерпілого.

Разом з тим, колегія суддів, призначаючи покарання також враховує, що засуджений вину визнав, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, тяжких наслідків від вчиненого не наступило, викрадене майно повернуто потерпілому, за місцем проживання характеризується посередньо і тому призначає мінімальне покарання передбачене санкцією ст.186 ч.2 КК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України колегія суддів судової палати у кримінальних справах, -

засудила:

апеляцію прокурора, який брав участь при розгляді справи в суді 1 інстанції задовольнити.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 27 листопада 2009 року щодо ОСОБА_4 в частині призначення покарання скасувати і постановити новий вирок.

Призначити ОСОБА_4 за ст. 186 ч.2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання обчислювати з 19 травня 2009 року.

У решті вирок залишити без зміни.

Вирок може бути оскарженим до Верховного Суду України через апеляційний суд Житомирської області протягом одного місяця з дня його проголошення.

Судді: