АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі
На підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_6 за сукупністю злочинів приєднано до покарання за даним вироком частину не відбутого покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.06.2015 року за 2 ст. 185 КК України і остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він 20.03.2015 приблизно о 13.30 годині перебував у салоні трамваю № НОМЕР_1 , що рухався в бік вул. Алішера Навої в м. Києві, де побачив ОСОБА_8 . Оглянувши її, ОСОБА_9 виявив, що у сумці, яку остання тримала в руках, знаходиться гаманець сірого кольору. В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, і діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, впевнившись, що його дії були не поміченими з боку сторонніх осіб, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_8 та з сумки, яку остання тримала в руках, таємно викрав належний їй гаманець сірого кольору марки «Армані» вартістю 2000 гривень, в середині якого знаходились банківські картки в кількості 3 штук та рекламні картки, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють, а також грошові кошти в сумі 200 гривень.

В подальшому, ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, але маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, по вул. Миропільській, 25 був затриманий працівниками міліції.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2200 гривень.

Крім того, 14.05.2015 року біля 16 години 20 хвилин ОСОБА_9 , перебуваючи на Ленінградській площі ум. Києві, зустрівся із наглядно знайомою особою. В подальшому, вказані особи вступили в злочинну змову на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме майна пасажирів громадського транспорту. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення вказані особи на кінцевій зупинці «Ленінградська площа» сіли до тролейбусу №50, що рухався в напрямку житлового масиву Троєщина. В подальшому, під час руху в громадському транспорті, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Школа-Інтернат» за адресою м. Київ бул. Перова, 44, ОСОБА_9 помітив в кишені штанів малолітньої ОСОБА_11 мобільний телефон.

Реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на таємне повторне викрадення чужого майна, наглядно знайома особа, став спостерігати за оточуючою обстановкою, а ОСОБА_12 , впевнившись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, та його дії є таємними для малолітньої ОСОБА_11 , непомітно для останньої дістав з правої передньої кишені її джинсів мобільний телефон «LG L60», вартістю 1500 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень, з залишком коштів на рахунку в сумі біля 15 гривень, а також сім-картою оператора мобільного зв`язку МТС, вартістю 25 гривень, з залишком коштів на рахунку в сумі 30 гривень, там самим вчинив його таємне викрадення. В подальшому, бажаючи приховати свої дії від сторонніх осіб, усвідомлюючи, що він може бути викритий, маючи на меті уникнути кримінальної відповідальності, ОСОБА_9 непомітно передав щойно викрадений ним у малолітньої ОСОБА_11 мобільний телефон наглядно знайомій особі, який стояв поряд з ним, який в свою чергу заховав його до кишені власного одягу. Малолітня ОСОБА_11 усвідомивши, що у неї викрадено належний їй мобільний телефон звернулась до ОСОБА_13 з вимогою його повернення. ОСОБА_9 не реагуючи на вимогу ОСОБА_11 , щодо повернення належного їй мобільного телефону, направився до виходу з тролейбусу, після чого спільно з наглядно знайомою особою, з місця вчинення злочину зникли, чим завдали матеріального збитку на загальну суму 1595 гривень.

Захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить апеляційний суд скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, постановити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_14 покарання строком до 2 років, в решті вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зокрема, посилається на те, що суд не повною мірою врахував дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 подала клопотання, в якому просить апеляційний суд зарахувати ОСОБА_14 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_14 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_15 кримінальних правопорушень, які відноситься до злочинів середньої тяжкості, даних про особу останнього, який раніше неодноразово судимий, у тому числі і за вчинення злочинів проти власності, наявності обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо малолітнього, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням даних про особу ОСОБА_13 , який позитивно характеризується за місцем проживання (Т.1, а.с. 53), наявності обставини, яка пом`якшує покарання, щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у наближеному до мінімального розміру, передбаченому санкцією ч.3 ст. 186 КК України для даного виду покарань, а при призначенні покарання за сукупністю злочинів обрав принцип часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком та правильно визначив розмір остаточного покарання.

Таким чином, судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі засудженого та ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для зміни вироку відсутні.

Клопотання захисника ОСОБА_7 щодо зарахування ОСОБА_14 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 72, 404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2015 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14.05.2015 року по 27.01.2016 року відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду міста Києва може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3