Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/2189/14-к
У Х В А Л А
Іменем України
22 квітня 2014 року м. Полтава
Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника державного виконавця Київського відділу ДВС Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3 , розглянувши скаргу державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 04 грудня 2013 року, -
До Київського районного суду м. Полтави 16 квітня 2014 року надійшла скарга державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 04 грудня 2013 року.
В поданій скарзі державний виконавець посилається на те, що на виконанні у відділі ДВС Київського районного управління юстиції Полтавського міського управління юстиції знаходилося зведене виконавче провадження про стягнення коштів з ОСОБА_5 коштів в загальному розмірі 481694,87 грн. Зазначав, що в межах зведеного виконавчого провадження державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, яке було передане на зберігання представнику Полтавської філії «Спеціалізованого підприємства «Юстиція» ОСОБА_6 .
Також державний виконавець зазначав, що у зв`язку з розтратою арештованого майна звертався до правоохоронних органів, але постановою слідчого Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 від 04 грудня 2013 року кримінальне провадження закрите.
З таким рішенням слідчого державний виконавець не погоджується, просив слідчого суддю скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 04 грудня 2013 року.
Під час розгляду скарги державний виконавець повністю підтримав її вимоги, посилаючись на викладені в ній обставини.
Старший слідчий СВ Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 за викликом для участі в розгляді скарги не з`явився.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши обґрунтування державного виконавця, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
В свою чергу ст. 356 КК України передбачає кримінальну відповідальність у випадку самовільного, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника (самоправство).
Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження слідчий виходив з того, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 388 КК України, оскільки об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується активною поведінкою особи, а в даному випадку він, як зберігач майна, самоусунувся від виконання взятих на себе обов`язків. Також слідчий виходив з того, що в діях ОСОБА_7 може бути наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 356 КК України за умови заподіяння ним діями із розпорядження даним майном значної шкоди інтересам громадянина, державним інтересам чи інтересам власника. Але приймаючи до уваги відсутність оцінки майна, слідчий прийшов до висновку про неможливість встановлення розміру завданої шкоди.
Разом з тим, згідно положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. При цьому кримінальним процесуальним законом передбачено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій,службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Із заяви Київського відділу ДВС Полтавського міського управління юстиції від 12 вересня 2012 року за вих. № 4/1332 про вчинення злочину вбачається, що органом державної виконавчої служби порушувалося питання про порушення кримінальної справи за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 388 КК України.
В силу того, що кримінальне провадження здійснювалося за ч. 1 ст. 388 КК України, слідчий мав би встановити наявність чи відсутність в діях ОСОБА_6 , а також інших осіб ПП «СП «Юстиція» таких незаконних дій, як розтрата, яка передбачає незаконне і безоплатне витрачання (споживання, продаж, безоплатну передачу, обмін, передачу в рахунок погашення боргу тощо) винним чужого майна, яке йому ввірене чи перебувало в його віданні.
Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий мав би встановити, чи було майно ввірене ОСОБА_6 , чи був він наділений правомочністю по розпорядженню, управлінню або зберіганню такого майна. За наявності такої правомочності необхідно встановити підстави її виникнення.
Слідчий в постанові про закриття кримінального провадження посилається на ту обставину, що жодного акту прийому-передачі майна ОСОБА_6 не підписував. При цьому слідчим не надано оцінку актам державного виконавця від 11 липня 2011 року та 12 липня 2011 року, згідно з якими ОСОБА_6 прийняв майно на відповідальне зберігання.
Також слідчим в межах кримінального провадження не вживалися заходи щодо встановлення причетності інших службових осіб ПП «СП «Юстиція» до факту зникнення арештованого державним виконавцем майна.
Під час розгляду скарги державного виконавця також встановлено, що слідчим Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 під час здійснення кримінального провадження не в повній мірі виконано вказівки прокурорів.
На підставі викладеного скарга державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 303 310, 372 КПК України, -
Скаргу державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 04 грудня 2013 року задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1

22.04.2014