Справа № 534/2684/15-к
Провадження № 1-кп/534/27 /16
УХВАЛА
22 січня 2016 року Комсомольський міський суд
Полтавської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт з додатками за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України
Суд, ознайомившись з обвинувальним актом та додатками до нього, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.
Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України , яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і які є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до ч.1 ст.291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема, якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
В порушення вимог ч.1 ст.291 КПК України зазначений обвинувальний акт складений прокурором ОСОБА_6 .
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
В обвинувальному акті в порушення вимог зазначених статей не викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме не зазначений час вчинення злочину, а тільки дата, хоча обвинувачений був затриманий на місці вчинення злочину під час замаху на вчинення злочину.
Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів та мети, шляхом вільного доступу, з горища будинку АДРЕСА_1 , за допомогою заздалегідь приготованих металевих ножиць та плоскогубців намагались викрасти мідний кабель марки «UTP Cat 5E » довжиною 200 метрів вартістю 2 грн.20 коп. за один метр на загальну суму 440 грн.00 коп. що належать ПрАТ « Київстар». Однак, виконавши усі дії, які ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вважали необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані на місці вчинення кримінального правопорушення.
Суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення є не конкретним. В обвинувальному акті не зазначено, коли домовлялись ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , яка і про що була між ними попередня змова.
Обвинувальний акт не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а лише зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 намагались викрасти мідний кабель. В обвинувальному акті не зазначено, які конкретно дії і хто з них вчинив, тобто об`єктивна сторона злочину не описана, що має суттєве значення для правильної правової кваліфікації і формулювання обвинувачення та для визначення, чи був замах на злочин закінченим або незакінченим.
В обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення також мають місце суперечності.
Так, при викладенні фактичних обставин справи в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 діяв таємно за попередньою змовою з ОСОБА_7 , а при формулюванні обвинувачення зазначена тільки одна кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України , «групою осіб» без посилання на «попередню змову». Таким чином, в обвинувальному висновку виклад фактичних обставин обвинувачення ОСОБА_4 не відповідає сформульованому обвинуваченню.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, які впливають на ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
З реєстру, доданому до обвинувального акту, вбачається, що ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні була призначена стаціонарна судова-психіатрична експертиза і отриманий висновок від 22.10.2015 року. Проте, в обвинувальному акті в порушення зазначених вимог закону не містяться дані про психічний стан здоров`я ОСОБА_4 та чи підпадає він під дію ст.ст. 19,20 КК України, чи може постати перед слідством та судом, чи потребує примусового лікування , що має суттєве значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту в суді.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту « а» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчиненого злочину можуть відігрівати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні і юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення ( рішення від 19.12.1989 року у справі « Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п.79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантований п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та , відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі « Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Таким чином, судом встановлено, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що унеможливлює призначення кримінального провадження до судового розгляду і обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.20,109,291,314-316,395 КПК України
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Комсомльський міський суд Полтавської області суд протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя підпис ОСОБА_1
З оригіналом згідно
Суддя ОСОБА_1