АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 549/532/15-к Номер провадження 11-кп/786/64/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
законного представника
неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
неповнолітнього ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000220 за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_10 на ухвалу Чорнухинського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою до неповнолітнього

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковалі Чорнухинського р-ну Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 ,

застосовано примусовий захід виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля, що виражається у забороні знаходитися у торгових та розважальних закладах без нагляду батьків у період часу з 20 години по 7 годину ранку, тривалістю 1 рік.

Оголошено ОСОБА_7 застереження та попередження про недопустимість в подальшому вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно ухвали суду ОСОБА_7 з іншими особами вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за таких обставин:

24 липня 2015 року він разом з неповнолітнім ОСОБА_11 прибули до ангару розташованого в с. Ковалі Чорнухинського району, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, проникли через вікно до середини ангару, де знайшли три порожні мішки та набрали зерно пшениці, загальною вагою 80 кілограмів вартістю 256 гривень. Після чого за допомогою мотузки витягли через вікно мішки з пшеницею, якими розпорядилися на власний розсуд, а саме 2 мішки пшениці продали ОСОБА_12 , а 1 мішок ОСОБА_11 залишив у себе вдома в с. Ковалі Чорнухинського району.

28 липня 2015 року ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прибули до ангару в с. Ковалі Чорнухинського району, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, через вікно проникли до середини ангару, при цьому ОСОБА_11 залишився на вулиці біля вікна. В ангарі набрали зерно пшениці в мішки, які заздалегідь приготувала ОСОБА_14 , загальною вагою 160 кілограмів, вартістю 512 гривень, після чого за допомогою мотузки з участю ОСОБА_11 витягли мішки через вікно ангару. ОСОБА_14 вказані мішки з зерном пшениці погрузила на велосипед та відвезла до себе додому в с. Кізлівка Чорнухинського району.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: не застосування судом закону, який підлягає застосуванню просить змінити ухвалу суду. Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: крадіжка вчинена повторно, з проникненням у сховище. В іншій частині ухвалу залишити без зміни.

Свої вимоги прокурор обґрунтував тим, що суд всупереч ст.ст. 372, 501 КПК України в ухвалі, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 не зазначив кваліфікуючі ознаки діяння особи, визнаної винуватою у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, а саме повторність (по епізоду від 28.07.2015) та проникнення у сховище (по обох епізодах), а лише вказав про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення: прокурора ОСОБА_6 про часткове підтримання апеляційної скарги, а саме останній просив змінити ухвалу суду і визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: крадіжка вчинена, з проникненням у приміщення, а у іншій частині ухвалу залишити без зміни; ОСОБА_7 та його представника і захисника про законність оскаржуваного судового рішення; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами ч. 2 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює ухвалу суду про застосування заходів виховного характеру у разі:

1)зміни правової кваліфікації діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за менш тяжке діяння;

2)пом`якшення виду примусових заходів виховного характеру.

Висновки суду про доведеність вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за який до нього застосовано примусові заходи виховного характеру, не оспорюються в апеляційній скарзі і ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні та викладених у ухвалі доказах, є правильними.

Що стосується посилань у апеляційній скарзі на безпідставність неврахування судом кваліфікуючих ознак - повторність (по епізоду від 28.07.2015) та проникнення у сховище (по обох епізодах), то, з урахуванням того, що органами досудового розслідування у клопотанні про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру такі ознаки суспільно-небезпечного діяння не наводились (крім проникнення у приміщення) та кваліфікації дій ОСОБА_7 за зазначеною вище статтею і правильності застосування кримінального закону, це не може бути підставою для зміни ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Чорнухинського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4