Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2347/15-к
провадження № 1-кп/632/213/15

06 листопада 2015 р.

Вирок

Іменем України

06 листопада 2015 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайський кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10.08.2015 року, близько 2130 години, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в квартирі за місцем свого мешкання, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час з вулиці його покликала мати ОСОБА_8 , яка повідомила, що невідомі особи з двору домоволодіння намагаються скоїти крадіжку металевого кутника. ОСОБА_6 вийшов на вулицю та за двором вказаного домоволодіння наздогнав ОСОБА_9 . Бажаючи покарати за спробу скоїти крадіжку з домоволодіння, у ОСОБА_6 виник умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень останньому, ОСОБА_6 руками наніс не менше 3-4 ударів в обличчя та 5-6 ударів ногами по голові та тулубу ОСОБА_9 , чим спричинив останньому, згідно висновку судово-медичної експертизи № 109-ПРт/15 від 06.10.2015 року, три синці на обличчі, синець та забійну рану на верхній губі зліва, садна на шиї, синець та забійну рану на правій ушній раковині, внутрішньо шкірний крововилив на правій боковій поверхні животу в нижній частині, прямі перелами ребер: 5, 6 по правій середньо ключичній лінії та 7 по лівій середньо ключичній лінії, три ділянки крововиливу у м`які покрови голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лівій половині голови, крововилив під тверді та м`які оболонки головного мозку, крововилив у шлуночки головного мозку, внаслідок чого останній помер. Причиною смерті ОСОБА_9 є гостре порушення мозкового кровообігу у вигляді крововиливу під оболонки та у шлуночки головного мозку в результаті закритої черепно-мозкової травми, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, що є небезпечним для життя.

В судовому засіданні ОСОБА_6 вину в пред`явленому звинуваченні визнав підтвердивши, що 10.08.2015 року на протязі дня він, його мати ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ім`я якого не пам`ятає, за його з матір`ю місцем мешкання, вживали алкогольні напої. В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пішли з вказаного помешкання. Близько 2130 години з вулиці його покликала мати ОСОБА_8 , яка повідомила, що невідомі особи з двору домоволодіння намагаються скоїти крадіжку металевого кутника. Коли він вийшов на вулицю та за двором побачив двох осіб, то останні почали бігти. Він наздогнав одного з чоловіків, в якому впізнав ОСОБА_9 , і який почав його ображати нецензурною лайкою. Бажаючи покарати за спробу крадіжки та за образливі слова на його адресу, він руками наніс не менше 3-4 ударів в обличчя та 5-6 ударів ногами по голові та тулубу ОСОБА_9 . Про те, що наносячи удари по голові ногами, а саме по життєво важливому органу, і може заподіяти ОСОБА_9 тілесні ушкодження розумів, але наміру на позбавлення життя потерпілого не мав. У вчиненому щиро кається.

Не заперечує проти того, щоб справа слухалася в порядку ч. 3 ст.349 КПК України.

Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину визнав повністю, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає недоцільним досліджувати докази стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції.

Таким чином оцінюючи у сукупності установлені обставини, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_6 в нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вибачення за скоєння перед потерпілим.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає скоєння злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2520 гривень, та моральної шкоди, спричиненої злочином, у розмірі 50000 гривень.

Заслухавши пояснення потерпілого, пояснення обвинуваченого, який даний позов визнав у повному обсязі, дослідивши матеріали кримінального провадження та надані докази, на підставі ст.129 КПК України ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «О судебной практике по делам о возмещении морального (неимущественного) вреда», суд дійшов висновку про задоволення даного позову з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження потерпілий ОСОБА_5 надав суду доказ на підтвердження своїх вимог відносно спричинення йому матеріальної шкоди, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити цивільній позов в цій частині в повному обсязі.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 2) ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За правилами ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вони є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Правова позиція Верховного Суду України з цього питання викладена в абзаці 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» де зазначено, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в пункті 9 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В судовому засіданні суд знайшов належні докази щодо заподіяння потерпілому моральної шкоди внаслідок вчинення злочинних дій обвинуваченим у заявленому позивачем обсязі.

Визначаючи її розмір, суд виходить із характеру правопорушення (шкоду було заподіяно діями, які містили ознаки злочину), глибини фізичних та душевних страждань потерпілого у зв`язку зі смертю його брата, ступеня вини винної особи, яка завдала моральної шкоди.

Тому, виходячи з вищенаведеного, суд, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди задовольнити в повному обсязі.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з негативного боку, відповідно до ст. 89 КК України не судимий.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до тяжкого злочину, особу винного, обставини, визнані судом такими, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також віктимну поведінку самого загиблого ОСОБА_9 , вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої метою покарання є не тільки кара, а і виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у межах ч. 2 ст. 121 КК України.

Враховуючи, що захід забезпечення кримінального провадження, який був застосовано до ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту закінчився 14.10.2015 року, суд вважає за необхідне обрати останньому до набрання вироку законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту у залі судового засідання.
Долю речових доказів вирішити згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі задовольнити.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. 370, ст. 371 КПК України суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Обрати у відношенні ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду з послідуючим тримання в умовах Харківської установи виконання покарань УДПС України в Харківській області (№ 27).

Строк відбування покарання рахувати з 06 листопада 2015 року.

Цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 - 2520 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 50000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 52520 гривень.

Речові докази: - джинси чоловічі, кросівки чоловічі, майка чоловіча, труси чоловічі, шкарпетки чоловічі, повернути потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

-чоловічу футболку, чоловічі шорти, пляжні тапочки чоловічі, повернути обвинуваченому ОСОБА_6 за належністю.

-змиви з рук, змиви з ніг та нігтьові пластини належні підозрюваному ОСОБА_6 , в кількості 7 паперових конвертів знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя: ОСОБА_1