Провадження № 1-кп/734/156/15 Справа № 734/2552/15-к
іменем України
07 жовтня 2015 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
23 квітня 2008 року обвинувачений ОСОБА_5 був призваний на строкову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 . 13 грудня 2014 року обвинувачений ОСОБА_5 уклав та підписав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України та наказом командира військової частини НОМЕР_2 №265 від 13 грудня 2014 року солдат ОСОБА_5 був призначений на посаду курсанта 7-ї навчальної механізованої батареї указаної військової частини та зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, а також відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.
Відповідно до наказу начальника 169 Навчального центру від 30 січня 2015 року №54 ДСК з 30 січня 2015 року військову частину НОМЕР_2 переведено на штат воєнного часу та їй присвоєно умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.
У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби за контрактом повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
У порушення вищевказаних вимог обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), 01 червня 2015 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, бажаючи ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, самовільно залишив територію указаної військової частини та проводив час на власний розсуд. 06 липня 2015 року був затриманий військовослужбовцями Військової служби правопорядку і доставлений до військової прокуратури Деснянського гарнізону, тобто солдат ОСОБА_5 самовільно залишив місце несення служби та не виконував обов`язки військової служби в умовах особливого періоду. Під час самовільного залишення військової частини солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд. При цьому, обов`язків військової служби не ніс, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини НОМЕР_1 приховував. Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини солдат ОСОБА_5 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити, тобто солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину та незаконно перебував за її межами в умовах особливого періоду, який відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року № 1126-VII, розпочався 17 березня 2014 року.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини польова пошта НОМЕР_1 №649 від 12 грудня 2014 року солдат ОСОБА_5 признаний придатним до проходження військової служби.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 проходячи військову служби за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , 01 червня 2015 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 № 548-XIV, та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, умисно, з метою ухилення від військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно залишив військову частину та проводив час на власний розсуд до затримання військовослужбовцями Військової служби правопорядку 06 липня 2015 року та доставлений 07 липня 2015 року у військову прокуратуру Деснянського гарнізону. Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини солдат ОСОБА_5 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Фактичні обставини його вчинення та зібрані докази не оспорював та показав, що 13 грудня 2014 року він уклав та підписав контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України. Дружина, з якою він проживає в незареєстрованому шлюбі, заперечувала проти укладення даного контракту; при цього погрожувала виїхати в невідомому напрямку і забрати з собою малолітню дитину. Після чергової сварки з дружиною він, в стані сильного душевного хвилювання, 01 червня 2015 року поїхав додому, не одержавши дозволу відповідного начальника (командира), без поважних на те причин залишив військову службу. Вирішивши сімейні питання, 06 липня 2015 року він повертався до військової частини, але по дорозі був затриманий військовослужбовцями Військової служби правопорядку та доставлений у військову прокуратуру Деснянського гарнізону.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає. Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за контрактом про проходження військової служби у Збройних Силах України військової частини польова пошта НОМЕР_1 , самовільно залишив вказану військову частину в умовах особливого періоду, тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він визнає свою вину та розкаюється у скоєнному, активно сприяв розкриттю злочину, його сімейний стан і вважає вказані обставини, як обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому вважає можливим призначити ОСОБА_5 більш м`яке покарання, ніж передбачене ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. ст. 69, 62 КК України у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні.
ОСОБА_5 після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, тому міру покарання йому необхідно призначити у відповідності з вимогами ст. 71 КК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 обраний у виді тримання під вартою.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 і 376 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та із застосуванням ст. ст. 69, 62 КК України призначити покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком 10 (десять) місяців.
У відповідності з вимогами ст. 71 КК України до міри покарання по даному вироку, 2 місяці арешту на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 08 травня 2015 року Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду, Київської області і, остаточно, ОСОБА_5 призначити покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком 12 (дванадцять) місяців.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 06 липня 2015 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_5 , який перебуває під вартою, - у такий же строк, із моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому і прокурору вирок суду вручається негайно після його проголошення.

Суддя
Козелецького районного суду ОСОБА_1