05.11.2015 Справа № 756/8360/15-к
№ 1 кп/756/615/15
В И Р О К
іменем України
05 листопада 2015 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 23.05.2006, за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді одного року позбавлення волі;

-вироком Подільського районного суду м. Києва від 06.06.2008, за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі;

-вироком Оболонського районного суду м. Києва від 08.11.2011,за ст. 395 КК України, до покарання у виді чотирьох місяців арешту,

- вироком Подільського районного суду м. Києва від 27.02.2012, за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі,

- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.06.2015, за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі,

що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
06.11.2014, близько 17 год. 40 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні одного з відділень ПАТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване на другому поверсі будинку №53-б, що по пр. Г. Сталінграда в м. Києві, біля столу одного з працівників вказаного відділення, побачив планшет марки «IРad». В цей час, у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів викрав вказаний планшет, вартістю 4419 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, завдавши при цьому матеріальної шкоди ПАТ КБ «ПриватБанк».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні ним злочину не визнав, зокрема показав, що дійсно 06.11.2014, близько 17 год. 40 хвилин, він, перебуваючи в приміщенні одного з відділень ПАТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване на другому поверсі будинку №53-б, що по пр. Г. Сталінграда в м. Києві, біля столу одного з працівників вказаного відділення, побачив планшет марки «IРad», однак те, що вказаний планшет належить безпосередньо ПАТ КБ «ПриватБанк» йому відомо не було. Далі обвинувачений показав, що оскільки біля столу на якому знаходився вказаний планшет нікого з працівників відділення банку не було він сприйняв планшет, як загублену річ, після чого взяв його і покинув відділення банку. Крім того, ОСОБА_4 показав, що повернув взятий із відділення банку планшет на наступний день, після того, як йому подзвонив працівник банку і повідомив про належність планшету банківській установі ПАТ КБ «ПриватБанк».

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим суд, дослідивши показання останнього, вислухавши показання свідка, дослідивши інші докази у справі вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину доведена.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показала, що 06.11.2014, близько 17 год. 40 хвилин, вона перебувала за місцем своєї роботи, а саме в приміщенні одного з відділень ПАТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване на другому поверсі будинку №53-б, що по пр. Г. Сталінграда в м. Києві. У цей час вона побачила ОСОБА_4 , який зайшов до відділення банку та скористався терміналом самообслуговування, після чого останній покинув приміщення відділення, однак через декілька хвилин повернувся до приміщення відділення банку з надітим на голову капюшоном і сів біля її робочого столу. В той час вона відійшла від свого робочого столу, оскільки займалась обслуговуванням іншого клієнта банку, а повернувшись, виявила відсутність робочого планшету марки «IРad». Також, свідок пояснила, що оскільки ОСОБА_4 використовував у відділенні банку термінал самообслуговування, вдалося встановити його особу.

Вина ОСОБА_4 також підтверджується доказами зібраними по справі, зокрема:
згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.111) свідок ОСОБА_5 вказала на ОСОБА_4 , як на особу, яка 06.11.2014, перебувала у приміщенні відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» та викрала її службовий планшет.
Належність та вартість планшету «IPad» ПАТ КБ «ПриватБанк», підтверджується списком отриманих ОСОБА_5 технічно-матеріальних цінностей (а.с.110).
Крім того, у судовому засіданні було досліджено диск з відеозаписом з камер спостереження встановлених у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», що за адресою м. Київ, пр. Г. Сталінграда, 53-б, з якого убачається, що ОСОБА_4 06.11.2014, близько 17 год. 40 хв., перебуваючи у приміщенні вказаного відділення викрав зі столу планшет, при цьому останній не заперечив, що саме він відображений на дослідженому відеозаписі.
Суд вважає достовірними наведені вище показання свідка ОСОБА_5 , оскільки вони узгоджуються з іншими, дослідженими в судовому засіданні, доказами.
Під час розгляду справи не було встановлено жодних даних про наявність у свідка підстав оговорювати ОСОБА_4 .
Показання ж ОСОБА_4 про заперечення своєї вини у вчиненні злочину, суд розцінює як обраний спосіб захисту від обвинувачення з метою ухилитися від відповідальності й уникнути покарання, оскільки вони є суперечливими, такими, що не відповідають встановленим по справі обставинам і спростовуються наведеними вище показаннями свідка та іншими, дослідженими у справі доказами.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 заволодів чужим майном, оскільки таке майно не перебуває у власності чи законному володінні останнього.
Зокрема, суд критично ставиться до показань обвинуваченого, з приводу того, що він не викрадав планшет, який перебував на робочому столі одного з працівників відділення банку, а вважав його загубленою річчю, оскільки з дослідженого у судовому засіданні відеозапису убачається, що ОСОБА_4 спочатку зайшов до відділення банку для здійснення операцій з терміналом самообслуговування, при цьому останній бачив, що працівник банку користується у роботі планшетом. Після того, як обвинувачений завершив операції з терміналом самообслуговування він покинув приміщення вказаного відділення, однак через декілька хвилин повернувся із надітим на голову капюшоном і сів біля робочого столу працівника відділення банку на якому знаходився планшет, який до цього використовувався працівником банку. В подальшому, ОСОБА_4 упевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, поступово пересуваючи до себе вказаний планшет, заховав його під куртку і покинув приміщення банку.
За встановлених обставин, дії ОСОБА_4 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, судом визнано добровільне відшкодування заподіяного збитку.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом визнано рецидив злочину, оскільки останній має непогашену судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309, ст. 395 КК України.
Крім цього, при обранні ОСОБА_4 міри покарання судом враховуються матеріали, що характеризують особу винного, зокрема те, що обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується формально позитивно.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину та особи винного, його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства.
Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст. ст. 69, 75 КК України.
Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, поглинути покарання призначене вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.06.2015, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 04.06.2015.

Зарахувати на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання час перебування ОСОБА_4 під вартою протягом 14 днів, з 03.04.2015 по 16.04.2015.

Речовий доказ по справі, а саме СD-R диск з відеозаписом з камери спостереження у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» - зберігати у матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя ОСОБА_1