АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/483/15 Справа № 706/1078/14-к Категорія: ч. 2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №00000133 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_9 на вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_8 .

Зазначеним вироком засуджено:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мала Севастянівна Христинівського району Черкаської області, українець, громадянин України, освіта вища, працюючий робітником з комплексного обслуговування с/г виробництва в ТОВ «ПК Зоря-Поділля» Михайлівська філія в селі Михайлівна Гайсинського району Вінницької області, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк на три роки.

В силу ст. 75 КК України від відбуття основного покарання звільнено з іспитовим строком на три роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.

Стягнуто на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 2658,48 грн.

Речові докази ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 повернуто ОСОБА_8 , велосипед марки «Україна» повернуто власникові.

в с т а н о в и л а :
Як встановлено вироком місцевого суду 25 березня 2014 року близько 19 години 30 хвилин в місті Христинівка Черкаської області водій ОСОБА_8 , в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ-2107 р.н. НОМЕР_1 та рухався по вулиці Ювілейна від центру вказаного населеного пункту у напрямку до смт. Верхнячка Христинівського району Черкаської області, під час чого, в порушення вимог п.п. 2.3 б) та 12.3 Правил дорожнього руху України, відволікся від керування автомобілем, почав шукати цигарки у салоні свого автомобіля, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а у момент виникнення перешкоди для його руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, у вигляді велосипедиста ОСОБА_11 , який рухався попереду по правому краю проїзної частини вулиці Ювілейна у попутному напрямку, вчасно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рух прямо та навпроти домоволодіння АДРЕСА_2 а скоїв наїзд на останнього.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 134 від 26.03.2014 року смерть потерпілого ОСОБА_11 настала у результаті закритої черепно - мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепа з крововиливами під м`які мозкові оболонки, що у своєму перебігу ускладнилась забоєм-розміщенням головною мозку.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , а саме вимог н.н. 2.3 б), 2.9 а) та 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_11 .

Не погоджуючись з вироком Христинівського районного суду Черкаської області від 24 березня 2015 року прокурор ОСОБА_6 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просив вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 24 березня 2015 року скасувати через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості. Постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника про безпідставність апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, за який він засуджений, а також правильність кваліфікації його дій, які не оспорюються, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах досліджених судом.

Проте, щодо доводів прокурора про невідповідність покарання, призначеного ОСОБА_8 із застосуванням положень ст.75 КК України, тяжкості злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає такими, що підлягають задоволенню.

Так, відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за видом і розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При призначенні покарання мають ураховуватись, як обставини, які його пом`якшують покарання так і ті, що обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який відноситься до тяжких, вчинених з необережності, дані про особу обвинуваченого, котрий до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, його молодий вік. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальних збитків потерпілим. Обставиною, що обтяжує покарання місцевий суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку із наведеними обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку про застосування, до призначеного основного покарання ОСОБА_8 у вигляді 5 років позбавлення волі, положення ст.75 КК України та звільнив його від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, і поклав обв`язки, передбачені ст.76 КК України.

Згідно абз.1 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Як вбачається з вироку суду, при призначенні ОСОБА_8 покарання та при вирішенні питання про звільненні від його відбування судом першої інстанції недостатньо були враховані дані про ступінь тяжкості вчиненого злочину, в результаті якого настала смерть ОСОБА_11 . При цьому, не враховано думку потерпілої ОСОБА_12 , яка у суді першої інстанції наполягала на призначенні обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі реально в межах санкції інкримінованого злочину останньому, а саме передбаченої ч.2 ст.286 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, не навів переконливих доводів на підтвердження прийнятого рішення про можливість його виправлення без реального відбування покарання, не урахував ступінь тяжкості наслідків настання смерті потерпілого ОСОБА_11 і думку потерпілої ОСОБА_12 щодо призначеного покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому та помилково дійшов висновку про можливість звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

За наведених обставин, вирок щодо ОСОБА_8 як із застосуванням ст.75 КК України, так і в частині призначеного основного покарання підлягає скасуванню, внаслідок неправильного застосування кримінального закону.

При ухваленні нового вироку щодо обвинуваченого, колегія суддів, у відповідності до положень ст.65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який відноситься до тяжких, вчинених з необережності та настання тяжких наслідків смерть потерпілого ОСОБА_11 , дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має на утриманні одну неповнолітню дитину, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, його молодий вік, встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальних збитків потерпілим та обставину, що обтяжує - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, думку потерпілої ОСОБА_12 , яка у суді першої інстанції наполягала на реальній мірі покарання. Тому, колегія суддів приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_8 основного покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі санкції, передбаченої ч.2 ст.286 КК України.

Крім цього колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності призначення ОСОБА_8 додаткового покарання, у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Посилання захисника у своїх запереченнях на те, що як органом досудового слідства так і місцевим судом не встановлено ступінь наявності алкоголі у крові обвинуваченого і недопустимість як доказу висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25 березня 2014 року за №36 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дані обставини в апеляційному порядку учасниками судового розгляду не оскаржувалася. При цьому, сам обвинувачений в суді апеляційної інстанції пояснив, що він на момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані алкогольного сп`яніння, а для врахування, як обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, Кримінальним законом не передбачено встановлення ступеню наявності алкоголі у крові особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Христинівського районного суду Черкаської області від 24 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 28 вересня 2015 року.

ОСОБА_8 взяти під варту у залі Апеляційного суду Черкаської області, скасувавши раніше обраний йому запобіжний захід особисте зобов`язання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :