АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1545/15 Справа № 192/1038/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

18 серпня 2015 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційними скаргами старшого прокурора прокуратури Солонянського району Дніпропетровської області ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, раніше судимого:

-06 січня 1999 року Кіровським районним судом м. Кіровограду за ч. 2 ст. 141, 46-1 КК України до 2-х років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки, штрафом 680 гривень;

-12 лютого 2002 року Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст.309 ч. 1,75 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік. Звільнений по відбуттю строку покарання;

-17 березня 2003 року Довгінцевським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 309 ч. 2, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю покарання;

-01 серпня 2006 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. ст. 185 ч.1, 307 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений по відбуттю строку покарання;

-18 жовтня 2010 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений по відбуттю строку покарання.

Засудженого: 13 квітня 2011 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 307 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 та спостережної комісії при Солонянській районній державній адміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 ,

Як вбачається з матеріалів провадження, адміністрація СВК - 21 та спостережна комісія при Солонянській РДА звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, посилаючись на те, що він, на даний час відбув 2/3 частини покарання, до праці ставиться сумлінно: працевлаштований на виробництві установи ТНП столяром, має три заохочення за зразкову поведінку та ставлення до праці, допустив два порушення режиму утримання за що мав два стягнення, які погашене в установленому законом порядку. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу «Творчість»«Повернення». Визнає провину у скоєному злочині.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області клопотання за сумісним поданням адміністрація СВК - 21 та спостережна комісія при Солонянській РДА було залишено без задоволення.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, незважаючи на те, що засуджений працевлаштований в колонії з часу відбування покарання в СВК-21, він має лише три заохочення за сумлінне ставлення до праці, які призначені йому 20 січня 2012 року, 02 вересня 2013 року та 23 квітня 2015 року, тобто раз на рік, що говорить про неналежне ставлення до праці засудженого. Крім того засуджений за час відбування покарання в установах виконання покарань мав чотири стягнення, за два з яких відбував покарання в ДІЗО. Участь в програмах диференційованого виховного впливу приймає лише з лютого 2015 року, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений на даний час, своєю поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання не довів свого виправлення.

На зазначену ухвалу суду прокурором та засудженим ОСОБА_7 були подані апеляційні скарги в яких:

- прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити свою, якою задовольнити подання Солонянської виправної колонії №21 УДПтС України в Дніпропетровській області та спостережної комісії Солонянської районної адміністрації відносно ОСОБА_7 та звільнити його від відбування покарання у виді позбавлення волі умовно-достроково, на підставі ст. 81 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор посилається на те, що районним судом не в повному обсязі досліджено наявність підстав застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, передбаченої ст. 81 КК України. Суд першої інстанції поза увагою залишив те, що ОСОБА_7 підтримує рівні взаємовідносини з засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою ставиться із розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Підтримує зв`язок з рідними. Визнає провину у скоєному злочині. Вирішене питання реєстрації місця проживання. Заборгованості за виконавчими листами немає. Визнає провину у скоєному злочині, що вказує на досягнення такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів;

- засуджений ОСОБА_7 , виходячи зі змісту апеляційної скарги, не погоджується з рішенням суду першої інстанції та просить застосувати до нього положення ст. 81 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги обставини, які є підставою для звільнення його умовно-достроково. А саме: адміністрацією Солонянської колонії було винесено рішення про те, що він довів своє виправлення; за зразкову поведінку та сумлінну працю він був заохочений; приймає участь у виховних заходах; раніше умовно-достроково не звільнявся; вирішено питання з його

працевлаштуванням та проживанням.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор та засуджений просили задовольнити їх апеляції та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали за поданням та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Останньої умови вимог закону не було дотримано в повному обсязі. Як правильно зазначив суд першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та відношенням до праці не довів своє виправлення. Так, сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливо умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції в повній мірі врахував вищезазначені обставини, зокрема те, що ОСОБА_9 має лише три заохочення за сумлінне ставлення до праці, які призначені йому 20 січня 2012 року, 02 вересня 2013 року та 23 квітня 2015 року, тобто раз на рік, що говорить про неналежне ставлення до праці засудженого. Крім того, засуджений за час відбування покарання в установах виконання покарань мав чотири стягнення, за два з яких відбував покарання в ДІЗО. Участь в програмах диференційованого виховного впливу приймає лише з лютого 2015 року.

Таким чином, колегія судів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням норм кримінального процесуального та кримінального закону прийняв законне рішення, яке належно мотивував, тому підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404,405,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні сумісного поданням адміністрація СВК - 21 та спостережна комісія при Солонянській РДА про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, залишити без змін, а апеляції прокурора та засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4