АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11-кп/791/281/13 Головуючий в І інстанції Каневський В.О.
Категорія: ст.286 ч.2
КК України Доповідач: Шевцова В.Г.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця «06» дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді:Шевцової В.Г.
Суддів:Ришкової Н.М.,
при секретарях :Жили І.Е. Бараш Ю.М., Спасибіної М.І.
З участю прокурорів: представника потерпілих - адвоката: потерпілих: захисника обвинуваченого-адвоката: обвинуваченого: Дворецького О.О., Коломійця В.С. Чауса А.О. ОСОБА_9, ОСОБА_10 Кравченко С.А. ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні кримінальну справу за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_10; й представника потерпілих - адвоката Чауса А.О.; заступника прокурора Херсонської області, на вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від « 01» серпня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_12,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, уродженця с. Крива Балка,

Саратського району Одеської області, проживаючого:

АДРЕСА_1, має вищу освіту, одруженого, на утриманні має

неповнолітню дитину, раніше не судимого,

засуджено за ст.286 ч.2 КК України - до позбавлення волі на строк п'ять років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Відповідно до п.п. 2,3 ст.76 КК України покладено такі обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9 - 200 000 грн. (двісті тисяч грн.), як відшкодування завданої моральної шкоди злочином.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 - 200 000 грн. (двісті тисяч грн.), як відшкодування завданої моральної шкоди злочином.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь Херсонського обласного бюро судово-медичної експертизи відшкодування вартості проведення судово-медичної експертизи №177 від 27.03.2013 року - 85,15 грн., судово-медичної експертизи №176 від 27.03.2013 року - 85,15 грн., всього - 170,30 грн. (сто сімдесят грн. 30 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Херсонській області - 1910,80 грн. (одна тисяча дев'ятсот десять грн. 80 коп.) відшкодування вартості проведення автотехнічної експертизи №2460 від 22.11.2012 року - 392,00 грн., автотехнічної експертизи №2456 від 23.11.2012 року - 392,00 грн., автотехнічної експертизи №2457 від 23.01.2013 року - 735,60 грн., автотехнічної експертизи №864 від 26.03.2013 року - 391,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь комунального закладу «Нововоронцовська районна центральна лікарня» - 565,44 грн. (п'ятсот шістдесят п'ять грн. 44 коп.) витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_13

Речові докази: автомобілі «Opel Omega», р.н. НОМЕР_3, з причепом ММЗ-81021рн., НОМЕР_10, та «Toyota Camry» - повернуто власникам.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_12 визнано винним у втому, що він 21.10.2012р. близько 1645год., керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись по автодорозі «Мар'янське - Берислав» зі сторони м.Берислав Херсонської області у напрямку м. Мар'янське Дніпропетровської області, на 9км + 680метрів, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3б; 2.3д та 14.2в Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2011р. (зі змінами та доповненнями), перед виконанням маневру «обгін» не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, ігноруючи горизонтальну дорожню розмітку у вигляді 1.1, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом «ММЗ-81021», реєстраційний номер НОМЕР_11, під керуванням водія ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, який рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Opel Omega», ОСОБА_14, 02.02.1981р.н., згідно висновку судово-медичної експертизи №93 від 12.11.2012р., спричинено тілесні ушкодження у виді: множинних прямих та непрямих переломів ребер зліва, розриву висхідного відділу аорти, внутрішньоплеврального обширного крововиливу зліва, розриву міжреберної артерії зліва, гемотораксу зліва, крововиливів у ворота правої легені, поверхневих розривів печінки, множинних саден, крововиливів грудної клітини та нижніх кінцівок, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_14 настала внаслідок травм, які супроводжувались множинними прямими та непрямими переломами ребер зліва та справа, розривом висхідного відділу аорти, внутрішньоплеврального обширного крововиливу, розриву міжреберної артерії зліва, гемотораксу зліва, крововиливу у ворота правої легені, поверхневих розривів печінки, множинних саден, крововиливів грудної клітини та нижніх кінцівок внутрішніх органів, плям Мінакова під ендокардом.

Пасажиру автомобіля «Toyota Camry» - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно висновку судово-медичної експертизи №177 від 27.03.2013р. було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: відкритих осколкових переломів кісток правої гомілки в середній та нижній третині забійної рани голови, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Водію автомобіля «Opel Omega» - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно висновку судово-медичної експертизи №176 від 27.03.2013р., спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів третього ребра зліва, зовнішньої щиколотки правої гомілки, розриву між гомілкового синдесмозу (зв'язки) справа, струсу головного мозку, відкритого перелому кісток носу, забійної рани носу, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм розладу здоров'я.

Вказані наслідки знаходяться у причинному зв'язку з грубим порушенням Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_12, а саме: п.1.5, відповідно до якого, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3б), відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.2.3д), відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.14.2в), відповідно до якого, перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в)смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані та вимоги розділу №34 додатку 2, відповідно до якого, горизонтальна дорожня розмітка має таке значення 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено.

В апеляційних скаргах:

- представник потерпілих - адвокат Чаус А.О., потерпілі ОСОБА_9, ОСОБА_10 вважають вирок суду в частині призначення остаточного покарання та відмову у стягненні на користь потерпілих витрат на правову допомогу незаконним у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та м'якістю призначеного покарання у зв'язку безпідставного застосування ст. ст. 75, 76 КК України. Судом першої інстанції не дано належної оцінки доказам, які виключали б сумнів з приводу достовірності того чи іншого доказу, тобто судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання потерпілих про допит свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16. Просять скасувати вироку і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

- заступник прокурора Херсонської області, не оспорюючи правильності кваліфікації дій засудженого, вважає вказаний вирок незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м'якості, тобто з безпідставним застосування ст. ст. 75, 76 КК України, а також у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки кошти за проведення експертиз повинні бути стягнуті на користь держави, а не спеціальних державних установ. Крім того, заступник прокурора стверджує, що судом порушені вимоги ч.3 ст.349 КПК України, так як ОСОБА_12 позовні вимоги потерпілих визнав частково, а суд визнав недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням матеріалів кримінального провадження.

Просить вирок скасувати, постановити новий, за яким ОСОБА_12 призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Процесуальні витрати за проведені експертні дослідження з ОСОБА_12 стягнути на користь держави. Арешт майна, до повного виконання вироку в частині цивільних позовів - не знімати. Запобіжний захід змінити з особистого зобов'язання на тримання під вартою в залі суду. В решті вирок залишити без зміни.

В запереченнях на апеляційні скарги, обвинувачений і його захисник - адвокат Кравченко С.А., вважають вирок законним та просять апеляційні скарги залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області й частково апеляційну скаргу адвоката Чауса А.О. - представника потерпілих й потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_10, обвинуваченого ОСОБА_12, його захисника - адвоката Кравченка С.А., які просили вирок залишити без зміни, а апеляційні скарги - без задоволення; адвоката Чауса А.О. - представника потерпілих, потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10, які підтримали свою апеляційну скаргу і апеляційну скаргу прокурора й заявили клопотання про виклик до апеляційної інстанції свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16, показання яких не досліджувалися судом Ії інстанції, хоча вони заявили клопотання про їх дослідження під час розгляду в суді першої інстанції, інші докази й обставини досліджені й встановлені судом першої інстанції учасники судового провадження не оспорювали й просили їх повторно не досліджувати і не встановлювати, допитавши свідка ОСОБА_16, й дослідивши частково матеріали кримінального провадження, вислухавши в судових дебатах прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі й в частині скасування вироку апеляційну скаргу потерпілих ї їх представника, потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_10, їх представника адвоката Чауса А.О., які підтримали свою апеляційну скаргу й частково апеляційну скаргу прокурора та просили призначити ОСОБА_12 основне покарання у виді 8 років позбавлення волі і додаткове у виді 3 років позбавлення права керувати транспортними засобами, обвинуваченого ОСОБА_12 його захисника, які просили вирок в частині призначення покарання залишити без зміни, а в частині стягнення відшкодування моральної шкоди скасувати, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_12, про визнання вини, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Висновки суду щодо вини ОСОБА_12 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах: показаннях обвинуваченого ОСОБА_12, який вину визнав повністю, потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_10, протоколів огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.10.2012 року та схемою місця події; висновками автотехнічної експертизи №2450 від 22.11.2012 року, №2465 від 23.11.2012 року, відповідно до яких на момент експертного огляду гальмівна система і рульове керування автомобіля «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_2 і автомобіля «Opel Omega», р.н. НОМЕР_3 з причепом, перебували в технічно справному стані, при якому відсутні будь-які несправності, які впливали на їх вихідні параметри; висновками транспортно-трасологічної експертизи №2457 від 23.01.2013 року, згідно яких під час первісного контактування автомобілів «Opel Omega», р.н. НОМЕР_3, розташовувався передньою частиною до передньої частини автомобіля Toyota Camry, р.н. НОМЕР_2 та кут між повздовжніми осями автомобілів був близьким до 1650(+/-5) відліковуємий проти ходу годинникової стрілки від повздовжньої вісі автомобіля «Toyota Camry, р.н. НОМЕР_2 до повздовжньої вісі автомобіля «Opel Omega», р.н. НОМЕР_3; висновками автотехнічної експертизи №864 від 28.03.2013 року, згідно яких характер належних дій водія автомобіля «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_2 полягав у виконанні ним п.п. 1.5, 2.3 «б,д», 1.1 (додаток 2) та 14.2 «в» Правил. Відповідно, виконуючи в комплексі вимоги вищенаведених пунктів Правил, водій автомобіля «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_2, мав технічну можливість не допустити настання даної події. Характер належних дій, водія автомобіля «Opel Omega», р.н. НОМЕР_3 з причепом, полягав у виконанні ним п.12.3 Правил. В заданій слідством до розгляду ситуації водій автомобіля «Opel Omega», р.н. НОМЕР_3 з причепом, не мав технічної можливості запобігти даній дорожній транспортній події шляхом виконання вимог Правил; речовими доказами: автомобілями «Opel Omega», р.н. НОМЕР_3 з причепом ММЗ-81021р.н. НОМЕР_10 та «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_2, які докладно викладені у вироку, і які фактично, що було встановлено при апеляційному розгляді не оспорюються апелянтами.

Потерпіла ОСОБА_13 до суду першої інстанції не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, будь-яких претензій до обвинуваченого не має, просила суворо не карати. Вирок нею не оскаржувався.

Ці докази судом першої інстанції перевірені належним чином і признані допустимими.

При апеляційному розгляді учасники судового провадження просили ці докази повторно не досліджувати.

Крім допиту свідків ОСОБА_16 й ОСОБА_15 суд першої інстанції фактично дослідив всі матеріали кримінального провадження. За клопотанням потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_10 і представника потерпілих - адвоката Чауса А.О. в апеляційній інстанції був допитаний свідок ОСОБА_16, який пояснив, що самого зіткнення автомобіля «Toyota Camry», яким керував ОСОБА_12 з автомобілем «Opel Omega», яким керував потерпілий ОСОБА_9, він не бачив. Почувши звук удару позаду свого автомобіля «Kio Optima», глянув у ліве дзеркало заднього виду й побачив, що на зустрічній смузі руху, автомобіль «Opel Omega» з причепом, зіткнувся з автомобілем «Toyota Camry», яким керував ОСОБА_12 Він з водієм автомобіля «Газель», який до цього рухався попереду його автомобіля, пішов до місця ДТП. Дістали з автомобіля «Opel Omega» водія, а після пасажирку, яка була без свідомості. Була вона мертва чи ні, він не знає. Потім приїхала швидка допомога й помогла достати ОСОБА_13 із салону автомобіля ««Toyota Camry» й забрала її в лікарню. Через деякий час приїхали працівники міліції. Чому ОСОБА_12 на своєму автомобілі «Toyota Camry» виїхав на зустрічну смугу руху, і в якому місці він не знає. В момент зіткнення було світло, осадків не було, проїзна частина була суха і чиста.

Відповідно висновків судово-медичних експертиз (а.к.п. 139-141; 148-151; 145-146) внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_14 спричинені вищезазначені тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, що спричинили смерть потерпілої;

потерпілому ОСОБА_9 спричинені вищезазначені тілесні ушкодження, які відносяться до середньої тяжкості;

потерпілій ОСОБА_13 спричинені вищезазначені тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Дії ОСОБА_12 за ст. 286 ч.2 КК України кваліфіковані правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої. Правильність кваліфікації дій ОСОБА_12 також апелянтами не оспорюється.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора про те, що судом не прийнято рішення щодо заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна обвинуваченого й про стягнення процесуальних витрат за проведені експертні дослідження з ОСОБА_12 на користь держави, є обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції у порушення вимог ст. 374 КПК України у резолютивній частині не прийняв рішення щодо заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна засудженого.

Також згідно ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Таким чином, з урахуванням вказаних вимог закону, грошові кошти в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області автотехнічних експертиз та Херсонським обласним бюро судової-медичної експертизи судово-медичних експертиз, згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню на користь держави, а не на користь експертних установ, які їх проводили.

Згідно ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги.

З досліджених апеляційною інстанцією матеріалів провадження вбачається, що витрати потерпілим на правову допомогу документально підтверджені, а саме: договором про надання правової допомоги, актами прийняття-передачі юридичних послуг, свідоцтвом про зайняття адвокатською діяльністю №476 від 09.07.2008 року, розпискою адвоката Чаус А.О. про отримання оплати (гонорару) в сумі 5963,00 грн. /а.с. 319-323/, у зв'язку з чим колегія суддів вважає, що у частині стягнення витрат на правову допомогу судом відмовлено безпідставно, тому доводи апеляційної скарги потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_10, представника потерпілих - адвоката Чауса А.О. в цій частині є ґрунтовними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов'язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом'якшують і обтяжують покарання.

За змістом ст. 75 КК України при звільненні засудженого від відбування покарання суд має враховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, що дають підстави вважати можливим виправлення засудженого без відбування покарання.

Як вбачається з вироку, суд при призначенні покарання ОСОБА_12 із застосуванням ст. 75 КК України, зазначених вимог закону дотримався не повністю.

Так, обґрунтовуючи звільнення ОСОБА_12 від призначеного покарання з випробуванням, суд послався на те, що винний щиро розкаявся, про що свідчить часткове добровільне відшкодування завданої шкоди, активно сприяв у розкритті злочину, має на утриманні неповнолітню дитину, що визнано в якості обставин, що пом'якшують покарання, характеризується позитивно.

При цьому, суд також послався на заяву потерпілої ОСОБА_13, яка просила суворо не карати обвинуваченого.

Однак, судом фактично не взято до уваги, що остання є знайомою ОСОБА_12 і в момент настання ДТП перебувала з ним в автомобілі, а також те, що злочин у вчиненні якого ОСОБА_12 визнаний винним, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким. Крім того, судом не враховано в достатній мірі характеру та суспільної небезпеки вчиненого ним тяжкого злочину й думки потерпілих ОСОБА_10, які наполягали на найсуворішому виду покарання - реальному позбавленню волі ОСОБА_12

За таких обставин звільнення ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням не можна визнати законним та справедливим. Покарання обвинувачений повинен відбувати реально.

Разом з тим, наявність обставин, що пом'якшують покарання та дані про особу винного, про які правильно вказав суд першої інстанції, дають підстави колегії суддів не призначати ОСОБА_12 основне покарання, передбачене ч.2 ст. 286 КК України в максимальному розмірі, як того просили потерпілі і їх представник в судовому засіданні апеляційної інстанції. Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, призначити в межах санкції цього закону. Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_12 та попередження нових злочинів.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання та визначення порядку відшкодування судових витрат та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 як основне, так і додаткове покарання, з визначенням порядку відшкодування судових витрат та заходів забезпечення - арешту майна обвинуваченого по цьому кримінальному провадженню.

Беручи до уваги, що прокурор не навів будь-яких достатніх підстав вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає можливим не змінювати ОСОБА_12 запобіжний захід «особисте зобов'язання» на «тримання під вартою» у залі суду.

Керуючись ст.ст. 405, 407ч.1 п.3, 418, 420 ч.1 п.4 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги заступника прокурора Херсонської області, представника потерпілих - адвоката Чауса А.О. й потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 01 серпня 2013 року відносно ОСОБА_12 в частині призначеного йому покарання та визначення порядку відшкодування судових витрат - скасувати і ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_12 за ст. 286 ч.2 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на п'ять років з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з часу взяття під варту при виконанні вироку.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_12 «особисте зобов'язання» до набрання вирком законної сили залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_12 процесуальні витрати на користь держави у розмірах 85,15 грн.; 85,15 грн.; 392,00 грн.; 392,00 грн.; 735,60 грн.; 391,20 грн., а всього 2081,10 грн. за проведення експертиз відповідно бюро судово-медичних експертиз Херсонської області та НДЕКЦ при УМВС України в Херсонській області.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_9, ОСОБА_10 процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 5963,00 грн.

Арешт майна ОСОБА_12 до повного виконання вироку в частині цивільних позовів - не знімати.

В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_12 залишити без зміни.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: В.Г.Шевцова