Справа № 549/452/15-к
Провадження № 1-кп/549/38/15
УХВАЛА
23 жовтня 2015 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
з участю осіб, які беруть участь у справі:
зі сторони обвинувачення
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілої
ОСОБА_5 ОСОБА_6
зі сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000259 від 15.11.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
встановив:
В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України.
Під час судового розгляду обвинуваченим заявлено клопотання про надання в порядку ст.333 КПК України доручення органу досудового розслідування провести слідчі дії обґрунтовуючи тим, що 28.07.2015 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України.
З матеріалами кримінального провадження на той час його ознайомлено не було, проте за слів слідчого ОСОБА_7 стало відомо, що згідно з висновком судово-медичної експертизи №15 від 19.01.2015 р. він визнаний таким, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у стані наркотичного сп`яніння чи під дією наркотичних речовин, вплив яких знижує швидкість реакції та увагу водія.
Вказує на те, що при госпіталізації до Лубенської КЦМЛ 15.11.2014 р. аналізи для експертного дослідження у нього не відбирались, а про те, що він є наркозалежним і вживає «траву» 1-2 рази на місяць - нікому не повідомляв.
Крім того, в висновку судово-медичної експертизи №15 від 19.01.2015 р. зазначено, що в історії хвороби №11831/769 є запис про встановлення йому діагнозу «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів, пов`язані зі шкодою для здоров`я».
Разом з тим в витязі з вказаної історії хвороби міститься запис, що його «розлади внаслідок вживання канабіноїдів не пов`язані із шкодою для здоров`я».
Посилаючись на зазначене, а також на те, що відібрання зразків його біологічного середовища та їх дослідження було здійснено з грубими порушеннями вимог кримінального процесуального закону та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.09.2009 N400/666, просив суд доручити органу досудового розслідування провести такі слідчі дії:
1)витребувати з Лубенської КЦМЛ оригінал історії хвороби №11831/769 щодо лікування ОСОБА_7 в травматологічному відділенні з 15.11.2014 р. по 30.12.2014 р.;
2) витребувати з канцелярії Лубенської КЦМЛ відповідні реєстраційні документи і перевірити, чи надходив до головного лікаря лікарні лист-звернення від слідчого ОСОБА_9 щодо відібрання у хворого ОСОБА_7 зразків крові для подальшого дослідження на вміст алкоголю та наркотичних речовин, а якщо надходив, то коли і кому він був переданий;
3) встановити і допитати як свідків осіб, які причетні до таємного відібрання у ОСОБА_7 аналізів його біологічного середовища (крові та сечі) для токсикологічного дослідження;
4) встановити і допитати як свідків осіб, які здійснювали пломбування обох ємностей та посвідчення відібрання у ОСОБА_7 таємних аналізів його біологічного середовища (крові та сечі) для токсикологічного дослідження. Провести між ним та свідками одночасний допит;
5) перевірити, чи відбувалось розділення відібраних таємно у ОСОБА_7 аналізів на дві ємності і чи збереглася друга ємність відповідно до встановленого порядку, вилучити у медичній установі та долучити до матеріалів справи відповідні медичні документи про такі дії (вилучення зразків, розділення, опечатування, зберігання тощо);
6)витребувати з лабораторії Полтавського обласного наркологічного диспансеру:
- документи щодо проведених токсикологічних досліджень №1187 від 19 (25).11.2014 р. та №1189 від 20.11.2014 р. - витяги з журналу надходження на лабораторне дослідження, витяги з журналу лабораторних досліджень та оригінали всіх документів, які надійшли на ці дослідження разом з зразками біологічного дослідження;
-копії свідоцтв про повірку, про державну реєстрацію, дозволи МОЗ України щодо обладнання та вимірювальної техніки, використаних у проведенні аналізів біологічного середовища ОСОБА_7
-документи про сертифікацію лабораторії та допуск її працівників для проведення лабораторних досліджень на предмет виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння;
7) встановити та допитати як свідків лікаря приймального відділення Лубенської КЦМЛ, лікаря з травмотологічного віділення цієї лікарні, які здійснювали початкове оформлення історії хвороби №11831/769 і зробили запис про те, що хворий ОСОБА_7 амнестично наркозалежний. Провести між ним та свідками одночасний допит;
8)встановити та допитати як свідка лікаря нарколога, який відвідував його в Лубенській КЦМЛ з приводу записів амнестичного стану ОСОБА_7 про періодичне вживання ним «трави» 1-2 рази на місяць та інших обставин огляду цим лікарем, суперечності його діагнозу та висновків. Провести між ним та свідками одночасний допит.
Крім того зазначив, що з таким клопотанням він звертався до слідчого, проте йому було відмовлено в його задоволенні, про що ОСОБА_7 було повідомлено разом з повідомленням про закінчення досудового розслідування із ознайомленням з матеріалами справи 31.08.2015 р.
Суд, заслухавши думку захисника, який клопотання підтримав, прокурора, потерпілого та представника потерпілої, які заперечували проти задоволення клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з заявленого клопотання, ОСОБА_7 категорично заперечується як перебування ним в стані наркотичного сп`яніння, що є обставиною яка підлягає встановленню і перевірці при розгляді кримінального провадження стосовно обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України, так і результати дослідження його біологічного середовища.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ч.ч.1,3 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченими цим Кодексом.
Сторона захисту, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно з ч.1 ст.221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у справі у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.
На підставі ч.8 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.
Відповідно до ч.3 ст.333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.
В силу ч.4 ст.333 КПК України, під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.
Таким чином, виходячи з вимог ст. 333 КПК України, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі дії у разі виникнення необхідності у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і які не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом.
З огляду на вищевикладене, надання в даному випадку доручення органу досудового розслідування провести вищезазначені слідчі дії, призвело б до перебирання на суд функції обвинувачення або захисту і порушення основ змагальності, що є неприпустимим, оскільки, враховуючи приписи ст.ст.93, 221 КПК України, сторона захисту мала змогу особисто вжити заходів на збирання і забезпечення подання суду належних і допустимих доказів в кримінальному провадженні щодо вказаних в клопотанні обставин, однак таким правом захисник та обвинувачений не скористалися.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.356 КПК України з питань доведення або спростування висновку експерта за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.
Проте такого клопотання стороною захисту не заявлялось.
Окрім вищезазначеного відхиляє суд вимоги ОСОБА_7 і щодо надання органу досудового розслідування доручення провести слідчі дії для встановлення і допиту осіб в якості свідків, проведення одночасного допиту виходячи з того, що це суперечить вимогам ч.1,2 ст.23, ч.4 ст.95 КПК України, згідно з якими суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судове рішення показаннями, наданими слідчому або посилатися на них.
Крім цього, посилання суду на вказані вище показання як на докази, суперечить загальним засадам кримінального провадження, а саме п.16 ч.1 ст.7 КПК України.
Одночасно необхідно зазначити, що за змістом ст.22, п.14 ч.2 ст.36 КПК України функцію судового розгляду кримінального провадження покладено на суд, а функцію підтримання державного обвинувачення здійснюється прокурором, який вважав обсяг зібраних в кримінальному провадженні доказів достатнім.
За приписами ст. 94 КПК України прокурор, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Виходячи з наведеного, суд ухвалює рішення на підставі наявних в кримінальному провадженні доказів, надавши їм правильну юридичну оцінку та витлумачивши, згідно з ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи, в разі їх наявності, на користь такої особи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 93, 221, 223, 333 КПК України, суд,
ухвалив:
1.У задоволенні клопотання ОСОБА_7 відмовити.
2. Роз`яснити, що відповідно до ст.350 КПК України відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.
Ухвала оскарженню не підлягає і набирає чинності з моменту її проголошення.
Суддя