Справа № 447/2747/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/176/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів апеляційного судуОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,
за участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу засудженого 26 грудня 2005 року Апеляційним судом Рівенської області за ч. 3 ст. 153, п.п. 2, 9 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання,

встановила:
ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні подання адміністрації Миколаївської ВК № 50 і спостережної комісії Миколаївської РДА Львівської області про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 107 КК України.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 26 грудня 2005 року Апеляційним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 153, п.п. 2, 9 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі.

Адміністрація Миколаївської ВК № 50 та спостережна комісія Миколаївської РДА клопочуть про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , так як він відбув встановлену законом частину покарання, і довів своє виправлення. За весь час відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягався , мав 8 заохочень.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, засуджений ОСОБА_9 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить дану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відповідно до ст. 107 КК України звільнити його умовно-дострокового від відбування покарання.

ОСОБА_9 із оскаржуваним рішення суду незгідний, оскільки судом першої інстанції не було враховано те, що на момент судового засідання він відбув встановлену частину покарання, згідно ст. 107 КК України, вину у вчиненому злочині визнає повністю, за час відбування покарання за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці і навчання неодноразово заохочувався, позову за виконавчими листами немає, на момент вчинення злочину був неповнолітнім і на даний час має чіткі плани на майбутнє.

Заслухавши доповідача, прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з вимог ст. 107 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого злочину. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Таким чином для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання необхідно відбути певний строк покарання, визначений ч. 3 ст. 107 КК України і сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довести своє виправлення.

Як убачається з матеріалів провадження засуджений ОСОБА_9 , на час подання адміністрацією Миколаївської ВК № 50 і спостережною комісією Миколаївської РДА Львівської області подання про його умовно-дострокове звільнення, відбув 2/3 строку призначеного йому покарання, що дозволило адміністрації Миколаївської ВК № 50 звернутись із відповідним поданням.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання адміністрації Миколаївської ВК № 50 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , обгрунтовано дійшов до переконання, що дане подання не підлягає до задоволення, так як засуджений ОСОБА_9 скоїв особливо тяжкі злочини проти життя малолітньої дитини при обтяжуючих обставинах, залишився значний термін не відбутого ним покарання, відсутні переконливі докази, які б свідчили про доведеність виправлення засудженого ОСОБА_7 , таким чином вважаючи, що доведення виправлення та перевиховання засудженим є передчасним.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 і залишення оскаржуваної ухвали без змін.

Керуючись ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, 107 КК України колегія суддів,
ухвалила:
відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 грудня 2015 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу після її проголошення і її можна оскаржити в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня її проголошення.

Судді:
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Копія відповідно до оригіналу.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_10 .

Ухвала вступила в законну силу «17» лютого 2016 року.
Копію виготовлено «____» ___________ 2016 року
Помічник судді ОСОБА_11