АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/843/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/455/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст. 389 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Тернополі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Козівського районного суду від 23 вересня 2015 року,-

встановила:
Як вбачається з матеріалів, вироком Козівського районного суду від 23 січня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 2,3 ч.1 ст. 76 КК України.

Старший інспектор кримінально-виконавчої інспекції звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від покарання з випробуванням ОСОБА_7 , у зв`язку з ухиленням від відбування покарання обґрунтовуючи його тим, що засуджений ОСОБА_7 за час перебування на обліку зарекомендував себе з негативної сторони, не з`являвся за викликами для постановки на облік та бесід виховного характеру, зловживає спиртними напоями, отримував зауваження від виконкому та дільничного інспектора.

Ухвалою Козівського районного суду від 23 вересня 2015 року скасовано звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання у виді одного року обмеження волі призначеного вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 23 січня 2015 року.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 ухиляється від відбування покарання та зловживає спиртним.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

На обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_8 зазначає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин. Крім того, судом першої інстанції не встановлено, як того вимагає ст. 78 КК України фактів систематичного порушення засудженим вимог п.4 ч.1 ст. 76 КК України. Також вказує, що судом першої інстанції клопотання інспектора було розглянуто без участі захисника.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які в судових дебатах підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який в судових дебатах заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вважає, що захисник порушив строки апеляційного оскарження, а тому просить повернути апеляційну скаргу апелянту, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п.2 ч.2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду від 23 вересня 2015 року подана захисником ОСОБА_8 16 листопада 2015 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити з таких підстав.

Так, згідно ч.1 ст. 376 КПК України після проголошення судового рішення головуючий у судовому засіданні повинен роз`яснити зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

З журналу судового засідання вбачається, що суд, після виходу з нарадчої кімнати, обмежився лише проголошенням ухвали і не роз`яснив засудженому зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження.

Тому, колегія суддів з метою недопущення порушення права засудженого на оскарження судового рішення, вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Козівського районного суду від 23 вересня 2015 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України та ч.2 ст. 166 КВК України суд, за поданням кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, може прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно ч.3 ст.166 КВК України невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом, а відповідно до ч.4 цієї статті, систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

З матеріалів справи встановлено, що вироком Козівського районного суду від 23 січня 2015 року на ОСОБА_7 було покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, а також повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, підставою для задоволення подання кримінально-виконавчої інспекції стало те, що засуджений ОСОБА_7 не з`явився за викликом 21, 28 квітня 2015 року для поставки на облік без поважної причини; 19, 26 червня 2015 року та 20, 27 липня 2015 року для проведення бесіди виховного характеру. Також зловживає спиртними напоями та отримував зауваження від виконкому та дільничного інспектора.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 не порушив жодного обов`язку, передбаченого п.п. 2,3 ч. 1 ст. 76 КК України, накладеного вироком суду, або систематично вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Інші обставини, якими суд першої інстанції обґрунтував своє рішення про скасування звільнення від покарання, а саме, що засуджений ОСОБА_7 зловживає спиртним не є підставою для скасування звільнення від покарання.

За таких обставин ухвала Козівського районного суду від 23 вересня 2015 року не може визнаватись законною та обгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 .

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 23 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні подання старшого інспектора Козівського РП Бережанського МРВ КВІ УДПтСУ в Тернопільській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 відмовити.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2