Справа № 300/886/14-к
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

16.11.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі колегії суддів:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
представника потерпілих - ОСОБА_10 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бугаївки Радивилівського району Рівненської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, не працює, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, із призначенням покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2336, 62 гривень.
Запобіжний захід залишено попередній домашній арешт.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено обчислювати з часу затримання, зарахувавши час тримання під вартою з 7 липня 2014 року по 26 березня 2015 року.
Речові докази постановлено повернути власникам: вантажний автомобіль марки "DAF", моделі 95-FX 430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом самоскидом марки "Trailor" моделі S38EL1L, реєстраційний номер НОМЕР_2 9 - ОСОБА_12 ; автомобіль марки "Mercedes - Benz" Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_9 ; та вантажний автомобіль марки "Volvo" FH 460, номер НОМЕР_4 з напівпричіпом марки "SCHWARZMULLER S-1", реєстраційний номер НОМЕР_5 - ТзОВ «Експедиція Дешко». (т. 1 а. с. 183 185).
В апеляційних скаргах:
Прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність винуватості обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати через його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Вказує, що судом безпідставно визнано пом`якшуючими обставинами - щире каяття ОСОБА_8 та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він свою вину визнав частково, а заподіяну потерпілим шкоду не відшкодував. Просить постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. В решті вирок залишити без змін.
Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність винуватості обвинуваченого, просять вирок скасувати з мотивів призначення занадто м`якого покарання. Посилаються на те, що обвинувачений не розкаявся і, не зважаючи на очевидні докази винуватості, продовжував стверджувати, що причиною ДТП була технічна несправність його автомобіля, ,жодних заходів по відшкодуванню завданої матеріальної та моральної шкоди не вжив, що спростовує наявність пом`якшуючої обставини - щирого каяття. Просять постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Запобіжний захід ОСОБА_8 змінити на тримання під вартою. Речові докази - вантажний автомобіль марки "DAF", моделі 95-FX430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом самоскидом марки "Trailor" моделі S38EL1L, реєстраційний номер НОМЕР_2 , до вступу вироку в законну силу залишити на зберіганні на майданчику тримання транспортних засобів Свалявського РВ (з обслуговування Свалявського та Воловецького районів) УМВС України.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї захисник ОСОБА_7 просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з мотивів невмотивованості вироку і неповноти досудового розслідування та судового слідства, які призвели до неналежного встановлення фактичних обставин події. Вважає, що причинно наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_8 і наслідками, що настали не доведено. Судом не встановлено місце зіткнення автомобілів марки "DAF" і "Mercedes - Benz", що могло вплинути на висновок суду про не вжиття водієм ОСОБА_11 всіх передбачених заходів, направлених на уникнення зіткнення.
Заслухавши доповідь судді про зміст оскарженого судового рішення та апеляційних скарг; доводи прокурора і потерпілих про скасування вироку суду першої інстанції та постановлення нового вироку з призначенням більш суворого покарання згідно з поданими апеляціями; пояснення обвинуваченого та його захисника про скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції та відмову у задоволенні апеляцій прокурора і потерпілих; виступи учасників судового провадження в судових дебатах; останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню, потерпілих - частковому задоволенню, захисту без задоволення.
З матеріалів провадження вбачається, що висновки суду про винуватість ОСОБА_8 при вказаних у вироку обставинах ґрунтуються на зібраних та перевірених доказах і відповідають фактичним обставинам. Дії
обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.
Доводи обвинуваченого та його захисника про направлення кримінального провадження на новий розгляд в суд першої інстанції з підстав неповноти досудового розслідування і судового слідства та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є такими, що суперечать вимогам кримінального процесуального закону. Зокрема, ст. ст. 412, 415 КПК України передбачено порядок призначення нового розгляду із зазначенням вичерпного переліку підстав, який не підлягає розширеному тлумаченню. Наведені в апеляційній скарзі захисника підстави до таких не відносяться, отож апеляційні вимоги про призначення нового розгляду задоволенню не підлягають.
Що стосується доводів захисника про скасування вироку, то вони також не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом не було допущено передбачених ст. 409 КПК України порушень, які б вказували на незаконність або на необґрунтованість вироку. Перевіркою журналу судового засідання та диску технічного запису перебігу судового засідання не встановлено жодних фактів відхилення судом клопотань, заявлених учасниками кримінального провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Всі заявлені сторонами клопотання судом вирішувались у відповідності до вимог ст. 350 КПК України, зокрема клопотання захисту в порядку доповнення судового розгляду про допит додаткового свідка та експертів.
Всі докази судом були перевірені на предмет допустимості, достовірності й достатності. Учасниками кримінального провадження питання про визнання будь яких доказів недопустимими не ставились.
По справі досліджено протоколи огляду місця події, транспортних засобів, п`ять судових автотехнічних експертиз, у тому числі технічного стану автомобіля марки "DAF" моделі 95-FX430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом самоскидом марки "Trailor" моделі S38EL1L, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чотири - судово медичні експертизи й три - товарознавчі.
За клопотанням захисту судом допитано експерта ОСОБА_15 , якому обвинувачений і захисник без будь якого обмеження задавали запитання, направлені на уточнення та роз`яснення висновків експертиз, що свідчить про дотримання судом принципу змагальності.
Клопотання сторони захисту про призначення транспортно - трасологічної експертизи судом розглянуто у відповідності до вимог ст. 242 КПК України і відхилено з підстав, що відповіді на поставлені в клопотанні питаннямістяться у висновках автотехнічних експертиз. Крім того, апеляційний суд констатує, що в клопотанні не відображено для встановлення яких саме обставин, що мають значення для вирішення справи по суті, захисник просив призначити експертизу, що також є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Будь які нові обставини, з`ясування яких могло б мати значення для кримінального провадження, захистом під час судового розгляду не наводились і судом такі встановлені не були. Клопотання в порядку ст. 363 КПК України на підтвердження чи спростування вказаних обставин захистом не заявлялись.
Отже, обвинувачений та його захисник під час розгляду справи судом першої інстанції не вважали судовий розгляд неповним, а своє становище порівняно з іншою стороною невигідним, а тому передбачені ст. 410 КПК України підстави для визнання судового розгляду неповним відсутні.
Щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, то такі також не підтверджуються матеріалами справи. Судом враховані всі докази, що мають істотне значення для судового рішення. У вироку наведено висновки, які підтверджуються зібраними у відповідності з вимогами закону доказами, дослідженими в судовому засіданні та мотиви, чому одні докази визнано достовірними, а інші відкинуто.
Посилання сторони захисту на те, що судом не було встановлено місце зіткнення автомобілів марки "DAF" і "Mercedes - Benz" Sprinter», що потягнуло за собою припущення про перевищення швидкості водієм ОСОБА_11 , яке, у свою чергу, могло вплинути на можливість уникнути зіткнення, спростовуються даними протоколу огляду місця події та схеми до нього, в яких місце зіткнення відображено. Учасники кримінального провадження з цими вихідними даними погодились і їх не оспорювали, що підтверджується даними журналів судових засідань та технічного запису їх перебігу. Висновок про відсутність у водія автомобіля марки «Mercedes - Benz" Sprinter» ОСОБА_11 технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб з моменту виникнення небезпеки для руху зафіксований у висновку експерта № 102 від 22 липня 2014 року, який ніким не оспорювався, досліджувався судом та підтверджується іншими матеріалами справи, про що суд зазначив у вироку. ( т. 1 а. с. 10 26, 168 192).
Твердження про несправність автомобіля "DAF" судом перевірялись шляхом дослідження та аналізу висновків експертизи технічного стану транспортного засобу за № 22/ 161 - 22/ 163 від 26 червня 2014 року, згідно з якими деформація елементів гальмівної та ходової систем відбулась під час ДТП, в момент дії на автомобіль значних короткочасних навантажень. Зазначений висновок експерта також відповідає вимогам ст. ст. 101, 102 КПК України. ОСОБА_8 та його захисник жодних заяв та клопотань з приводу висновку не заявляли, що свідчить про те, що вони повністю погодились з ним. (т. 2 а. с. 46 48, 94 96, 105 109).
Отже, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про порушення ОСОБА_8 пунктів 22.1, 22.5, 2.3 «б», 10.1, 11.3, 12.9 «б», 14.6 Правил дорожнього руху та про наявність прямого причинного зв`язку між його діями та наслідками, що настали - потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримали тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала їх смерть, потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб. Кваліфікація дій винного захистом не оскаржена. ( т. 2 а. с. 5- 10, 16 21 ).
Судове рішення в цій частині відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Доводи апеляційної скарги захисту апеляційний суд визнає необгрнутованими і такими, що не підлягають задоволенню.
Що стосується апеляційних вимог прокурора та потерпілих в частині призначення судом першої інстанції занадто м`якого покарання, то колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу.
Призначаючи покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки, суд не в повній мірі врахував вимоги ст. 65 КК України, зокрема тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та пом`якшуючі покарання обставини.
При визначенні ступеня тяжкості вчиненого злочину суд недостатньо врахував, що ОСОБА_8 порушив декілька існуючих правил поведінки на дорозі, які забезпечують безпеку дорожнього руху, вчинив це свідомо, в результаті чого загинуло двоє осіб, в сім`ях яких залишились неповнолітні діти, позбавлені материнської опіки, а також те, що ступінь страждань, пов`язаний з втратою близьких людей, в цих сім`ях є надто високим.
Суд, на думку колегії, безпідставно вказав у вироку, що пом`якшуючими обставинами визнає щире каяття ОСОБА_8 та його активне сприяння розкриттю злочину. Згідно з вимогами ст. 66 КК України ці обставини можуть мати місце у разі критичної оцінки винною особою своїх дій, готовністю нести кримінальну і матеріальну відповідальність, а також активними діями, направленими на допомогу органам слідства і суду в з`ясуванні обставин, що мають істотне значення для розкриття злочину. Таких даних судом отримано не було. Проте, з пояснень обвинуваченого вбачається, що він усіляко намагався зменшити свою провину, що є способом захисту, але не є пом`якшуючою покарання обставиною.
Отже, апеляції прокурора та потерпілих в цій частині підлягають задоволенню, а вирок суду скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість з ухваленням нового вироку.
Таким чином, враховуючи викладені обставини, небезпечність обвинуваченого як водія під час керування транспортним засобом, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе в місцях позбавлення волі строком на вісім років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ОСОБА_8 нових злочинів.
Що стосується вимог потерпілих про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, то в апеляції не наведено жодних обставин, які б давали підстави вважати, що раніше обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе забезпечити зазначених у ст. 177 КПК України ризиків.
Вимоги потерпілих про залишення вантажного автомобіля марки "DAF", моделі 95-FX430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом самоскидом марки "Trailor" моделі S38EL1L, реєстраційний номер НОМЕР_2 , до вступу вироку в законну силу залишити на зберіганні на майданчику тримання транспортних засобів Свалявського РВ (з обслуговування Свалявського та Воловецького районів) УМВС України не підлягають задоволенню. Рішення суду в цій частині відповідає вимогам ч. 9 ст. 100, ст. ст. 368, 374 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 414, 420 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 задовольнити, апеляції потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_9 задовольнити частково, апеляцію захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Воловецького районного суду від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України покарання у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити попередній у виді домашнього арешту .

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання, зарахувавши у строк відбуття час тримання під вартою з 7 липня 2014 року по 26 березня 2015 року.

В решті вирок Воловецького районного суду від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: