Справа № 346/2150/15-к
Провадження № 11-кп/779/15/2016
Категорія ст. 459 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2016 року м. Івано-Франківськ
11 січня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.11.2015р. про залишення без задоволення заяви ОСОБА_6 щодо перегляду вироку Коломийського міськрайсуду Івано-Франківської області від 21.07.2008р. за нововиявленими обставинами, -

за участю прокурора ОСОБА_7

заявника ОСОБА_6

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали, стверджує, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права. Зокрема вважає, що суд не врахував, що він не є службовою особою і не може бути суб`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, оскільки суб`єктом даного злочину може бути тільки службова особа. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що зазначені у матеріалах кримінального провадження документи підтверджують факт того, що ним дійсно було складено договори на проведення повірок засобів вимірювальної техніки, а також те, що за даними договорами була виконана передбачена у договорах робота, за виконання якої він одержав від приватних підприємців 375 грн. 46 коп., відповідно до квитанцій до прибуткових касових ордерів. Вказує, що на підставі цих документів ним було складено звіт та подано ОСОБА_10 , який є матеріально відповідальною особою. Вважає, що ОСОБА_10 в ході розгляду справи дав неправдиві покази і вказав, що обвинувачений проводив повірку в підприємців вимірювальних приладів, отримував в них за це гроші, які не здавав на підприємство, а привласнював. Посилається на те, що ці покази ОСОБА_10 спростовуються його ж показами даними в ході проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №80000138, в яких він вказав, що ніякої заборгованості у ОСОБА_6 не було. Також, суд не врахував, що довідка від 24.01.2008 року "Про перелік суб`єктів господарської діяльності", яка стала підставою для порушення кримінальної справи, була підроблена, оскільки ОСОБА_10 на той час вже не працював директором Коломийської філії, а тому не міг її підписати. Крім того, вказує на те, що підробленими також є 17 заяв від імені підприємців, частина з яких написано ОСОБА_11 , а частина - невстановленою особою. Також, на думку апелянта, підробленим є його підпис у посадовій інструкції інженера з метрології Коломийської філії від 20.10.2006 року. Наполягає на тому, що покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є неправдивими. На думку апелянта, особою, що підробила докази (протокол допиту обвинуваченого та інші документи), є слідчий ОСОБА_13 , оскільки це стало підставою для порушення кримінального провадження за факту підробки документів, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Вважає, що ці обставини не були відомі на час розгляду справи, інакше, на думку апелянта, це б призвело до закриття справи за відсутністю в його діях складу злочину. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити провадження на новий розгляд в суд першої інстанції. Крім того, просить ухвалити відносно нього виправдувальний вирок, оскільки він не вчиняв злочину в якому його обвинувачують.

В доповненні (клопотання) до апеляційної скарги від 21.12.2015 року ОСОБА_6 додав, що до 21.06.2008 року він ніяких привласнень готівкою грошей не вчинив до 06.06.2007 року до оголошення йому догани за невиконання плану та порушення дисципліни, тому він після 06.06.2007 року, коли йому було незаконно оголошено догану на роботу в ДП Івано-Франківськстандартметрологія до 05.10.2007 року коли його офіційно звільнили, не вийшов, оскільки був на лікарняному 120 днів. Наполягає на тому, що до 06.06.2007 року ніяких привласнень державних коштів не було і немає. Просить ухвалу суду скасувати, направити на новий розгляд в Косівський районний суд за місцем його проживання. Також просить постановити відносно нього виправдувальний вирок, оскільки жодного злочину він не вчиняв.

Крім того, в доповненні до апеляційної скарги від 07.12.2015 року, апелянт послався на те, що його та його захисника не було належним чином повідомлено судом першої інстанції про час слухання справи 16.11.2015 року, повісток і телефонограми з Коломийського міськрайсуду на його адресу: АДРЕСА_1 , яка була відома суду, не надходило. Зазначає, що суд повідомив його про час розгляду справи за годину до судового засідання, та не зважаючи на його прохання перенести розгляд справи у зв`язку із хворобою його захисника, розпочав судовий розгляд, що, на думку апелянта, є порушення його прав, передбачених п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України, зокрема право на правову допомогу, та підставою для скасування судового рішення. Вважає, що судом були проігноровані вимоги ст.ст. 410, 411, 412 КПК України, не був допитаний в якості свідка директор Коломийської філії ОСОБА_10 , на допиті якого він наполягає. Також просить допитати в якості свідків прокурора ОСОБА_14 , слідчого Коломийського МВ УМВС ОСОБА_15 , головного бухгалтера ОСОБА_16 , колишнього директора ДП "Івано-Франківськстандартметрологія" ОСОБА_17 , та витребувати матеріали кримінального провадження №80000138. На думку апелянта, в ході розгляду його заяви, ним було чітко вказані нововиявлені обставини, а саме: надання неправдивих показів свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , а також відкриття кримінального провадження №80000138 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, яке з незрозумілих підстав, 26.02.2015 року закрито незаконно. Посилається на те, що всі заявлені ним клопотання були відхилені судом. Просить постановити відносно нього виправдувальний вирок, витребувати матеріали кримінального провадження №80000138, ухвалу суду скасувати, справу направити на новий розгляд.

В повторному-доповненні (клопотанні) до апеляційної скарги від 28.12.2015 року надав аналогічні доводи, що й в попередньому доповненні (клопотання) до апеляційної скарги.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.11.2015 року заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Коломийського міськрайонного суду від 21.07.2008 року за нововиявленими обставинами, залишено без задоволення, з підстав того, що вказані заявником обставини не можуть вважатися нововиявленими у відповідності до вимог ст. 459 КПК України.

Під час апеляційного розгляду:

- заявник та захисники підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили їх задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, у зв`язку із порушенням права ОСОБА_6 на захист. В обґрунтування своїх доводів посилаються на те, що судом першої інстанції їх не було належним чином повідомлено про час слухання справи 16.11.2015 року, та незважаючи на прохання ОСОБА_6 про відкладення слухання по справі на інший час, у зв`язку із хворобою захисника ОСОБА_8 , суд продовжив розгляд справи по суті;

- прокурор заперечує проти задоволення апеляційної скарги та доповнень до неї, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, оскільки підстав для перегляду справи за нововиявленими обставинами заявником не наведено.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та доповнень до неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу з доповненнями належить задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, твердження апелянта про розгляд заяви ОСОБА_6 у відсутність його захисника адвоката ОСОБА_8 , є слушними, що, на думку колегії суддів, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Так, з журналу судового засідання та технічного запису від 16.11.2015 року, встановлено, що секретар судового засідання повідомив суд про неявку захисника ОСОБА_8 . Під час з`ясування думку учасників судового процесу про можливість продовження слухання по справі без захисника, заявник ОСОБА_6 висловив свої заперечення з цього приводу, одночасно повідомив суд про хворобу захисника ОСОБА_8 та наполягав на перенесенні судового засідання. Після з`ясування думки прокурора щодо можливості слухання справи у відсутність захисника, суд на місці ухвалив, продовжити судовий розгляд. Під час судового засідання заявник ОСОБА_6 покинув зал судового засідання.

Право на правову допомогу - це гарантована Конституцією України можливість

фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги.

Положення міжнародно-правових актів, а саме ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (ратифіковане Верховною Радою України 17.07.1997 року), ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 року (ратифікованому Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973 року N 2148-VIII), закріплюють право кожної фізичної особи на правову допомогу і право вільного вибору захисника з метою захисту від обвинувачення.

Ці положення міжнародно-правових актів щодо права фізичної особи на захист від обвинувачення відтворені у положеннях ст. 59 Конституції України, які закріплюють право кожної фізичної особи на правову допомогу і право вільного вибору захисника з метою захисту від обвинувачення.

Відповідно до офіційного тлумачення ст. 59 Конституції України, Конституційний суд України, у своєму рішення № 23-рп/2009 від 30.09.2009 року зазначив, що реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права.

Правову позицію щодо цього Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 16.11.2000 року N 13-рп/2000 у справі про право вільного вибору захисника. Зокрема, в абзаці п`ятому пункту 5 мотивувальної частини цього Рішення зазначено, що "закріпивши право будь-якої фізичної особи на правову допомогу, конституційний припис "кожен є вільним у виборі захисника своїх прав" (частина перша статті 59 Конституції України) за своїм змістом є загальним і стосується не лише підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного, а й інших фізичних осіб, яким гарантується право вільного вибору захисника з метою захисту своїх прав та законних інтересів, що виникають з цивільних, трудових, сімейних, адміністративних та інших правовідносин".

Крім того, частина 3 статті 43 КПК України наголошує, що засуджений, має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 цього кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право на першу вимогу мати захисника.

Аналіз діючого кримінального процесуального кодексу України свідчить про те, що обвинувачений у разі якщо законом не встановлена необов`язкова участь захисника, може за власним бажанням запросити захисника для захисту своїх прав та інтересів у суді на будь-якій стадії судового розгляду або перегляду судового рішення.

У разі якщо захисник, який має право, відповідно до наданих ним документів на захист конкретної особи у конкретному провадженні, не з`явиться у судове засідання, то у разі його неявки, суду необхідно діяти відповідно до вимог ст. ст. 46, 324 КПК України.

Між тим, суд першої інстанції при розгляді провадження знехтував цими вимогами закону, що призвело до порушення прав ОСОБА_6 на захист, оскільки заявник ОСОБА_6 під час судового засідання від 16.11.2015 року наполягав на розгляді справи за участю його захисника.

Забезпечення права на захист згідно зі ст. 129 Конституції України є одним із принципів судочинства, а також гарантією об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимого кримінального процесуального Закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили, чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснене за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Колегія суддів вважає вказане порушення кримінального процесуального Закону істотним та таким, що могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки, діючим законодавством передбачено, що будь-яка особа, незалежно від його правового статусу має право на розгляд справи за участю захисника, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції суттєво порушив вимоги закону, що призвело до постановлення незаконного рішення.

З метою забезпечення права заявника ОСОБА_6 на захист, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, та призначити по цьому провадженню новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги та доповнень до неї мають бути ретельно перевірені під час нового розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 418, 459, 466, 467 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу з доповненнями заявника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.11.2015р. про залишення без задоволення заяви ОСОБА_6 щодо перегляду вироку Коломийського міськрайсуду Івано-Франківської області від 21.07.2008р. за нововиявленими обставинами, скасувати та призначити по кримінальному провадженню щодо перегляду вироку Коломийського міськрайсуду Івано-Франківської області від 21.07.2008р. за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_6 , новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4