АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 664/2098/15-к
Провадження №11-кп/791/911/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.190 ч.3, 358 ч.4 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу прокурора з доповненнями на вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2015 року, ухвалений у кримінальному провадженні № 0002680 щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лосинівка Чернігівської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.. 75 ч.1 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_9 не виїздити за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказану інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації у вказану інспекцію.
На підставі ст. 49 ч.1 п.2 КК України звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Запобіжний захід у вигляді «застави» продовжити до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Відповідно до вироку ОСОБА_9 , перебуваючи у м. Цюрупинськ Херсонської області 26.12.2007 року, у денний час, маючи корисливий умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою отримання грошових коштів, шляхом обману, який виразився у наданні завідомо неправдивих документів до Пенсійного фонду України Управління в Цюрупинському районі Херсонської області за адресою: м. Цюрупинськ, вул. Пролетарська, 52, для нарахування пенсії по інвалідності, на підставі яких отримав право на пенсію по другій групі інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в результаті чого, за період з 26.12.2007 року по 30.09.2013 року. Незаконно отримав пенсію на загальну суму 334787,26 гривень, чим заподіяв державі майнову шкоду у великому розмірі, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Крім того, ОСОБА_9 26.12.2007 року, у денний час, переслідуючи корисливий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу та використання офіційних документів, порядку документального засвідчення фактів, маючих юридичне значення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з метою отримання права на пенсію по другій групі інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надав до Пенсійного фонду України Управління в Цюрупинськом районі Херсонської області за адресою: м. Цюрупинськ, вул. Пролетарська, 52 завідомо підроблені документи, а саме:
- виписку із акту огляду МСЕК до довідки № 017451* від 01.08.2006 року, відповідно до якої йому встановлено другу групу інвалідності та довідку серії КИ-3 № 017451 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, які згідно відповіді № 48-14/01 від 19.05.2014 року Київського міського центру медико-соціальної експертизи Спеціалізованої т радіологічної МСЕК є недостовірними, оскільки ОСОБА_9 в журналах МСЕК не значиться, крім того у 2006 році довідка за серією КИ № 017451 даним закладом не видавалась;
- довідку ФА 152214 від 10.01.2008 року про те, що 26.12.2007 року ОСОБА_9 нарахована пенсія за рахунок коштів Міністерства оборони України у розмірі 2078 гривень 29 копійок та він 26.12.2007 року знятий з обліку в КВМК, яка згідно відповіді Міністерства оборони України КМВК від 13.05.2014 року № 3338 за формою та номером особової справи не відповідає дійсності, які видавались даною установою, а також підписи, які мають місце у довідці, не співпадають з підписами командування КМВК;
- довідку № 51/1/4889 від 21.09.2005 року видану галузевим Державним архівом міністерства оборони України про те, що документам військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_9 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 10.06.1986 року по 15.07.1986 року, яка згідно відповіді вказаної установи № 88693 від 09.09.2013 року не є дійсною, в архіві не виконувалась та в документах в/ч № НОМЕР_1 не значиться;
- довідки № 15/1/4890 від 21.09.2005 року, вих.. № 51/1/2733 від 19.12.2007 року виданими галузевим Державним архівом Міністерства оборони України про те, що по документам військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_9 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 10.06.1986 року по 15.07.1986 року нарахована грошова винагорода на загальну суму 2747 карбованців 30 копійок та отримання ним грошового забезпечення у розмірі 667 карбованців, які згідно відповіді вказаної установи № 88693 від 09.09.2013 року не є дійсними, архівом не видавались;
Тобто інформація, яка викладена у вказаних вище документах, не відповідає дійсності, що відноситься до одного з виду інтелектуальної підробки.
В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор, не оспорюючи доведеність вини і правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 вважає, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання. Зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 не надав правової оцінки ступеню тяжкості, характеру суспільної небезпечності і обставинам вчиненого засудженим злочину. Крім того вважає, що судом в порушення вимог кримінального процесуального закону, не вірно застосована ст.. 49 КК України, якою передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, згідно якого ОСОБА_9 призначити покарання за ст. 190 ч.3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 року 8 місяців позбавлення волі, та в частині звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 358 КК України провадження закрити, на підставі ст.. 49 КК України.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_8 вважає вирок суду законним та обґрунтованим. Зазначає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом враховано характер та ступінь громадської небезпеки вчиненого, сукупність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого. Просить апеляційну скаргу прокурора відхилити, вирок суду від 31.08.2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Інші учасники процесу апеляційних скарг не подавали.
Вислухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями з підстав в них зазначених, захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення апеляції, та просили вирок суду залишити без змін, представник потерпілого та цивільного позивача покладався на думку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вина ОСОБА_9 у вчинені злочину, за який його засуджено, знайшла своє підтвердження в ході досудового розслідування, в судовому провадженні, та у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 в судовому засіданні повністю визнав свою вину по пред`явленому обвинуваченню та дав правдиві покази, ні він, ні інші учасники судового розгляду справи не були проти визнання судом недоцільним дослідження всіх доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, суд розглянув справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.
Дії ОСОБА_9 за ст. 190 ч.3 КК України - заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, за ч.4 ст. 358 КК України -використання завідомо підробленого документа, судом першої інстанції кваліфіковані правильно.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Згідно вимог ч.1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Доводи прокурора про те, що суд безпідставно застосував при призначенні ОСОБА_9 покарання у відповідності до ст. 75 КК України, судова колегія вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції прийнято до уваги, що ОСОБА_9 характеризується задовільно, добровільно відшкодував завдану шкоду, відсутність тяжких наслідків скоєного злочину, відсутність обставин, що обтяжують, а також посилання прокурора на те, що суд безпідставно врахував визнання вини ОСОБА_9 , на думку колегії, є необґрунтованими.
Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 дотримався вимог закону, оскільки аналіз матеріалів провадження свідчить, що призначене йому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65, 69-1 КК України, тяжкості вчиненого злочину, особі винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, вік особи досягнення 52 років, його відношення до скоєного, утримання сестри-інваліда та матері похилого віку, та повне відшкодування матеріальних збитків Управлінню Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі (а.с.44-46), відсутність реальної шкоди, яка добровільно відшкодована, що свідчить про щиросердне каяття ОСОБА_9 .
Призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, судова колегія вважає справедливим та достатнім для його виправлення і перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів.
Що стосується доводів апеляційної скарги в частинні невірного застосування судом першої інстанції ст.. 49 КК України при винесенні вироку, в цій частині судова колегія доводи вважає слушними.
Статтею 49 КК України передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв*язку із закінченням строку давності.
При розгляді кримінального провадження, щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції правильно встановив наявність підстав для звільнення останнього за ч.4 ст. 358 КК України на підставі ст.. 49 КК України, однак при прийнятті рішення порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності у разі відсутності заперечень з боку обвинуваченого.
Незважаючи на відсутність заперечень ОСОБА_9 щодо застосування до нього вимог ст.. 49 КК України, суд в порушення вищевказаних вимог закону, звільнив його від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, фактично не закривши кримінальне провадження, що є істотним порушення кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито.
З огляду на викладене судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 407; 412, 418; 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Херсонської області, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу з доповненнями, наданими прокурором задовольнити частково.
Вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2015 року щодо ОСОБА_9 в частині визнання винним за ст.358 ч.4 КК України скасувати, кримінальне провадження в цій частині, відповідно до ст. 284 ч.2 п.1 КПК України закрити, звільнивши ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 ч.1 п.2 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
В решті вирок Цюрупинського районного суду Херсонської області від 31 серпня 2015 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді апеляційної інстанції копію ухвали.
Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2