Справа № 576/984/15-к
Провадження № 1-кп/584/1/16

В И Р О К
Іменем України
15.02.2016 року Путивльський районний суд Сумської області
в особі : головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 та учасників судового провадження :
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
представника потерпілих - адвоката ОСОБА_10
обвинуваченого - ОСОБА_11
захисника - адвоката ОСОБА_12
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ :

Своїми умисними діями ОСОБА_11 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме : таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб та з проникненням до житла.
Обставини цього кримінального правопорушення та вина обвинуваченого у ньому встановлені судом на підставі наступних доказів.
Обвинувачений ОСОБА_11 свою вину визнав частково та суду показав, що ввечері 31 січня 2014 року на стоянці таксі зустрів ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які запропонували сходити з ними. Конкретно нічого не пояснювали, але поки йшли з їх слів зрозумів, що вони бажають вчинити крадіжку з одного з приватних житлових будинків. Він повинен був лише постояти на вулиці та спостерігати за обстановкою. Розумів, що це незаконно, але не зміг відмовитися. Коли прийшли до будинку, там було темно і нікого не було видно. Залишивши його на вулиці, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перелізли через паркан на потрапили в двір. Що відбувалося в середині він не бачив. Через деякий час вони повернулися. З ними нічого не було. При цьому йому вони нічого не пояснили. Він повернувся додому. Близько 2-ї год. пішов до нічного клубу «Парус», де знову зустрів ОСОБА_13 , від якого дізнався, що вони без нього повернулись до цього будинку та викрали звідти майно. Під час дебатів свою вину у цьому злочині визнав повністю та запевнив, що зробив висновки із своєї поведінки.
Протоколом прийняття заяви про вчинення злочину підтверджено те, що 02 січня 2015 року о 10 год. 30 хв. мешканка АДРЕСА_2 ОСОБА_5 повідомила правоохоронні органи про вчинення невідомою особою крадіжки золотих виробів, ноутбуку, ключів від автомобіля, 2 рушниць та 10 тис. грн. з її будинку шляхом зламу вікна (т. 2 а.с. 8-10).
Дані про це кримінальне правопорушення цього самого дня внесенено до ЄРДР, що вбачається з відповідного витягу (т. 2 а.с. 7).
Згідно даних протоколу огляду місця події від 02 січня 2015 року з фототаблицею (т. 2 а.с. 15-24) при огляді будинку ОСОБА_15 за вказаною адресою було виявлено, що віконна рама у вітальні має сліди зламу, а порядок речей в кімнатах порушений. При цьому металевий сейф пошкоджень не має, але відкритий ключем.
Потерпіла ОСОБА_5 повідомила, що проживає з чоловіком та дитиною в будинку по АДРЕСА_2 . 31 січня 2014 року вони вдома були відсутні, оскільки зустрічати новий рік в селі. Повернувшись 02 січня 2015 року чоловік виявив, що хтось заліз до будинку та викрали їхнє майно. Про це він повідомив їй телефоном. Вона відразу приїхала та написала заяву до міліції. Було викрадено 2 рушниці, «Алтай» чоловіка, «Берета», яка належала ОСОБА_7 , а також викрадено золоті прикраси, ноутбук, радіостанція чоловіка. В будинку були розкидані речі, пошкоджено вікно у вітальні.
Потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що повернувшись з села вранці 02 січня 2015 року виявив, що у будинку вибито вікно, а в середині всі речі розкидані. З будинку викрали золоті прикраси, які були в шкатулці на комоді в спальні, 10 тис. грн., дві рушниці з сейфа, який відкрили ключем, який був у будинку. Одна з викрадених рушниць марки «Берета» належала ОСОБА_16 , який приїздив на охоту та залишив її, перед новим роком. Також пропала радіостанція, ключі від машини з брелоком та інше зазначене в обвинувальному акті майно.
Потерпілий ОСОБА_7 показав, що перед Новим роком був в гостях у ОСОБА_15 , з собою привіз мисливську рушницю марки «Берета», яку залишив у них в будинку. Потім подзвонив ОСОБА_17 та повідомив про крадіжку. На рушницю були документи, вона зареєстрована у м. Винниця, зберігалась в футлярі темно синього кольору. Свій цивільний позов підтримав і просив задовольнити.
Як вбачається з явки з повинною від 14 лютого 2015 року (т. 1 а.с. 240) мешканець м. Шостка ОСОБА_18 добровільно повідомив правоохоронні органи про те, що 31 грудня 2014 року разом з ОСОБА_19 і ОСОБА_11 вчинили крадіжку з будинку Рой по АДРЕСА_2 .
Згідно з протоколом слідчого експерименту від 16 лютого 2015 року із застосуванням відеозапису (т. 1 а.с. 182-183) підозрюваний ОСОБА_18 підтвердив, що він разом з
ОСОБА_20 та особою на прізвисько « ОСОБА_14 » 31 грудня 2014 року вчинили крадіжку чужого майна з будинку АДРЕСА_2 . Розповідаючи про роль у вчиненому кожного з них повідомив, що ОСОБА_21 залишили біля цього господарства спостерігати за навколишньою обстановкою, а «Кобзар» разом з ним перелізли через калитку воріт та потрапили всередину господарства. Після чого, він разом з « ОСОБА_14 » шляхом зламу віконної рами проникли всередину житлового будинку, звідки викрали золоті прикраси в шкатулці та рушницю «Берета» з документами, яка була в сейфі, який відкрили знайденим в кімнаті ключем. З викраденим перелізли через паркан і з місця злочину зникли. При цьому вказав на місце знаходження житла потерпілих і на місце продемонстрував як саме проникали у будинок потерпілих і викрали їхнє майно.
На підставі постанови слідчого від 27 березня 2015 року (т. 2 а.с. 95-96) підозрюваний ОСОБА_18 перебуває у розшуку, що позбавляє можливості безпосередньо допитати його в судовому засіданні, але достовірність повідомлених ним обставин сумнівів у суду не викликає, оскільки слідчий експеримент проводився в присутності двох понятих та захисника, тобто в умовах, які виключають застосування до ОСОБА_18 психологічного тиску чи інших недозволених методів слідства.
Так свідок ОСОБА_22 показав, що був понятим при слідчому експерименті з ОСОБА_13 , який добровільно розповідав про вчинену крадіжку. ОСОБА_23 вже не пам`ятає, але пригадує, що казав, що вкрали в тому числі рушницю.
Свідок ОСОБА_24 підтвердив, що брав участь як понятий при проведенні слідчого експерименту, де мова йшла про вчинення крадіжки в групі 2-3 чоловіка. Згадувалося ім`я ОСОБА_21 , але подробиць свідок вже не пам`ятає.
Крім того, продемонстроване ОСОБА_18 узгоджується як з наведеними у вироку показаннями потерпілих про спосіб проникнення до житла, місця зберігання у ньому викрадених золотих прикрас та зброї тощо, так і з даними протоколу огляду місця події від 02 січня 2015 року про сліди зламу віконної рами, наявність в будинку сейфа, відчиненого саме за допомогою ключа, що вказує на злочинну обізнаність даної особи про місце знаходження житла потерпілих, внутрішнє розташування приміщень у ньому та місця зберігання викраденого майна.
Свідок ОСОБА_25 повідомив, що десь наприкінці 2014 року ввечері до нього приходив ОСОБА_26 , який залишив якісь речі загорнуті у покривало. Може там й була зброя, але точно він не може стверджувати. Речі ОСОБА_13 забрав через 1-2 дня, точно не пам`ятає.
Також як вбачається з явки з повинною від 14 лютого 2015 року (т. 1 а.с. 239) ОСОБА_11 добровільно повідомив правоохоронні органи про те, що 31 грудня 2014 року разом з ОСОБА_19 і ОСОБА_18 вчинили крадіжку з будинку Рой по АДРЕСА_2 .
Марка, номер цієї радіостанції повністю співпадає із тими, які повідомив органу досудового розслідування потерпілий ОСОБА_6 , що вбачається із змісту наданої ним копії гарантійного талону (т. 2 а.с. 150) та узгоджується з його показаннями в судовому засіданні про те, що він придбавав чотири одинакові радіостанції, які відрізнялися лише номерами. Три з них були у машині, а вдома залишалась тільки одна, тому працівникам міліції він точно повідомив номер викраденої радіостанції.
Отже суд вважає достовірно встановленим те, що це саме те майно, яке було викрадене 31 грудня 2014 року з будинку потерпілих ОСОБА_15 , що прямо вказує на причетність до цього злочину обвинуваченого.
При цьому твердження останнього, що ця радіостанція могла бути підкинута йому ОСОБА_18 або працівниками міліції під проведення обшуку, носять характер припущення та будь-якими іншими доказами свого підтвердження не знайшли.
З метою перевірки цієї версії обвинуваченого судом також були допитані як свідки ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , які кожен окремо підтвердили, що як поняті брали участь в проведенні обшуку, всі пошукові дії працівників міліції здійснювали в їх присутності. Все що було знайдено і в подальшому вилучено було занесено до протоколу. Будь-яких зауважень чи
заяв від учасників слідчої дії не надходило. Також свідок ОСОБА_28 пригадав, що радіостанцію було знайдено у шафі в одній з житлових кімнат.
Свідок ОСОБА_29 повідомила, що знайома з ОСОБА_11 , підтримує з ним дружні відносини. Взимку, точної дати не пам`ятає він надіслав «В контакте» фотознімки зброї, в т.ч. рушниці та попросив їх відправити ММС-повідомленням на вказаний ним номер. Свідок звернула увагу на рушницю, оскільки ОСОБА_21 казав, що вона дорога.
При цьому протоколом зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (т. 2 а.с. 133-137) підтверджено те, що 13 січня 2015 року о 14 год. 39 хв. мала місце телефонна розмова між цим свідком і ОСОБА_11 , який просив скинути фотознімки на номер, який прислав «Вконтакте».
Також з цього документа вбачається, що у телефонній розмові, яка відбулась 31 грудня 2014 року о 23 год. 51 хв. невідома особа повідомила ОСОБА_11 про те, що «взяли арсенал», а 13 січня 2015 року о 15 год. 32 хв. також невідома особа в зашифрованій формі просила ОСОБА_11 з`їздити у місце, де зберігається зброя та продиктував її калібр і маркування, оскільки є людина готова її купити (т. 2 а.с. 136)
Висновком товарознавчої експертизи від 23 березня 2015 року № 69 ТЗ встановлена вартість викраденого у потерпілих майна з урахуванням можливої початкової вартості та нормативного зносу : переносної радіостанції Midland GXT1050 -175 грн., ноутбуку MSI CX 600 - 1775 грн., рушниці мисливської марки «Алтай» - 10 тис. грн., каблучки чоловічої з золота 585 проби вагою 3 г - 2058 грн., ланцюжка чоловічого з золота 585 проби вагою 5 г 3447,50 грн., каблучки жіночої з золота 585 проби вагою 1,5 г - 1029 грн., каблучки чоловічої заручної з золота 585 проби вагою 4 г - 2786 грн., каблучки жіночої заручної з золота 585 проби вагою 3 г - 2089,50 грн., ланцюжка з золота 585 проби вагою 2 г - 1393 грн., підвіски у формі Хреста з золота 585 проби вагою 1,5 г - 1044,75 грн. (т. 1 а.с. 244-248).
Таким чином, даючи оцінку всім наведеним доказам суд вважає їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність - такою, що з усією достатністю доводить винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні зазначеного злочину.
2. Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_11 обвинувачується також у тому, що близько 22 годин 20 хвилин 06 січня 2015 року повторно з корисливого мотиву, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом зламу рами вікна проник до будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , де заволодів : жіночим золотим ланцюжком вагою 4,5 г вартістю 3147,08 гривень, золотою підвіскою у вигляді іконки з зображенням «Миколи Чудотворця», вагою 2,1 г вартістю 1479,09 гривень, золотою дитячою підвіскою у вигляді іконки вагою 2 г вартістю 1405,80 гривень, чохлом для мобільного телефону із штучної шкіри вартістю 108 гривень, жіночою прикрасою округлої форми на шнурках чорного кольору вартістю 28 грн., які належали ОСОБА_8 , а також належними ОСОБА_9 : золотим дитячим хрестиком із розп`яттями Ісусу Христа вагою 1 г вартістю 695,80 гривень, золотим перснем з камінцем вагою 2 г вартістю 1500 гривень, золотим перснем вагою 2 г вартістю 1384,50 гривень. Перебуваючи в середині будинку ОСОБА_11 був помічений господарями будинку, які почали йому кричати, але не зважаючи на це ОСОБА_11 втік із будинку разом з викраденим майном, яким в послідуючому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 6167,97 гривень, а ОСОБА_9 3580,30 гривень.
Однак допитавши обвинуваченого, потерпілих та свідків, дослідивши інші надані сторонами докази, суд дійшов висновку про необхідність виправдання обвинуваченого за недоведеністю його участі у цьому кримінальному правопорушенні виходячи з наступних міркувань.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинення злочину (т. 2 а.с. 12-14) 06 січня 2015 року о 23-й год. мешканець АДРЕСА_4 ОСОБА_9 повідомив про вчинення невідомою особою крадіжки золотих виробів з його будинку.
Дані про це, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України внесені до ЄРДР 07 січня 2015 року, що вбачається з відповідного витягу (т. 2 а.с. 11).
Згідно протоколу огляду місця події від 06 січня 2015 року з фототаблицею (т. 2 а.с. 98-107) при огляді будинку АДРЕСА_4 було виявлено, що вікно вітальні має сліди зламу, а порядок речей в кімнатах порушений.
За висновком товарознавчої експертизи від 24 березня 2015 року № 78 ТЗ (т. 2 а.с. 3-6) вартість викраденого майна з урахуванням можливої початкової вартості та нормативного зносу становила : ланцюжка жіночого з золота проби 585 вагою 4,5 грама - 3147,27 гривень, підвіска у формі хреста з золота проби 585 вагою 1 г - 695, 80 грн.; каблучки жіночої з золота проби 585 вагою 2 г - 1384, 50 грн., підвіска у формі ікони «Живописний виток» з золота проби 585 вагою 2 г - 1405,80 грн., підвіска у вигляді іконки з зображенням «Миколи Чудотворця» з золота проби 585 вагою 2,1 г - 1479,09 грн., чохла для мобільного телефону із штучної шкіри - 108 грн., шийного шнурка з кулоном - 28 грн.
Потерпіла ОСОБА_8 показала, що вони з чоловіком були в гостях та повернулись до свого будинку близько 23-ї год. 06 січня 2015 року. Вона пішла до будинку перша, а чоловік та зять затримались. Відкривши вхідні двері вона почула якийсь підозрілий шум і побачила, що в будинку розкидані речі. Зрозумівши, що до будинку хтось проник, почала кричати чоловікові. В будинку вона нікого не бачила. Потім виявили, що у вітальні пошкоджено вікно, а з будинку пропали золоті вироби та інше зазначене в обвинувальному акті майно.
Потерпілий ОСОБА_9 дав аналогічного змісту покарання та додатково повідомив, що почувши крики дружини він прибіг до будинку, де виявив розкидані речі та пошкоджено вікно у вітальні. Обійшовши будинок вони нікого не виявили. Після чого повідомили в міліцію.
Обидва потерпілих підтвердили, що упізнати злочинця, який проник до їхнього будинку та заволодів їхнім майном вони не можуть.
Також ці потерпілі повідомили, що під час досудового розслідування впізнали викрадені у них чохол для мобільного телефону та жіночу прикрасу, яку їм показував слідчий.
Як вбачається з протоколу обшуку житла за місцем проживання обвинуваченого по АДРЕСА_3 , 14 лютого 2015 року серед інших речей дійсно було знайдено й вилучено чохол для мобільного телефону та жіноча прикраса у вигляді шнурків чорного кольору з металевим предметом круглої форми зі штучними камінцями (т. 2 а.с. 25-31).
В той же час такі показання потерпілих в частині впізнання своїх речей не можуть прийняти судом як допустимі докази, оскільки в порушення вимог ст.ст. 223, 229 КПК України під час досудового розслідування пред`явлення цих речей для впізнання, які не є унікальними, слідчим проводилося не в числі інших однорідних речей одного виду, якості та у кількості не менш трьох, без участі понятих та складання протоколу впізнання, що підтвердили потерпілі в судовому засідання, тобто з порушенням процедури та суттєвих умов цієї слідчої дії, що виключає можливість використання отриманих в результаті її проведення фактичних даних в процесі доказування, а тому судом до уваги вони не беруться.
В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту допитані свідки - ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які дали показання про перебування обвинуваченого ОСОБА_11 06.01.2015 року після 20.30 год. до 23-ї год. в нічному клубі «Парус».
Однак даючи оцінку цим доказам суд вважає слушними доводи прокурора про їх недопустимість в силу положень ч. 12 ст. 290 КПК України, оскільки ці свідки не допитувалися раніше та про них не заявлялось стороною захисту під час досудового розслідування, хоча будучи підозрюваним ОСОБА_11 знав, не міг не знати, про існування цих свідків, з якими, за їх твердженнями він проводив час в період інкримінованого злочину. Також ці докази не було відкрито захистом стороні обвинувачення і під час судового розгляду, що суперечить вимогам ч. 11 ст. 290 КПК України.
Тому, як такі, що не відкриті та притримані стороною захисту в порушення зазначених вимог кримінально-процесуального закону показання цих свідків як докази судом до уваги не беруться. Відповідно до ст.ст. 91, 92 КПК України у кримінальному провадження підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора.
В силу ст. 17 цього ж Кодексу ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
У своєму рішенні від 21 жовтня 2011 року у справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що така доведеність може випливати зі співставлення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Таким чином, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши надані докази з точки зору належності, допустивши та достовірності, а сукупність наданих доказів з точку зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення доведено те, що протиправне заволодіння майном потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з проникнення до їхнього будинку по АДРЕСА_4 06 січня 2015 року мало місце, але не надано цілком переконливих, чітких і узгоджених між собою, допустимих та достовірних доказів того, що цей злочин вчинив ОСОБА_11 , що є підставою для його виправдання за цим обвинуваченням на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
При призначенні покарання суд враховує особу винного, умови життя та виховання неповнолітнього, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.
Обвинувачений вчинив тяжкий, корисливий злочин, раніше не судимий, не одружений, не працює, виховується у повній сім`ї, має незакінчену повну вищу освіту, компрометуючих даних за місцем проживання на нього не надано, на Д-обліках у лікаря психіатра і нарколога він не перебуває.
Вчинення злочину вперше та у неповнолітньому віці, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, а обставин, які обтяжують покарання, не вбачає.
Вищенаведене в сукупності дає суду підстави вважати, що обвинувачений не є суспільно-небезпечною особою і його виправлення та попередження вчинення нових злочинів можливе при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, та шляхом його звільнення від цього покарання з випробування на підставі ст.ст. 75, 104 КК України, з покладенням відповідних обов`язків, оскільки злочин він вчинив вперше, під впливом дорослих, на цей час досяг повноліття та має молодий вік, а тому реальне відбування покарання негативно вплине на подальшу долю цієї молодої людини, її місце у суспільстві, і може мати наслідком криміналізацію як особи, що суперечило б меті виправлення.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід залишити попередній - заставу, оскільки наведені вище дані про його особу вказують на існування ризику вчинення ним нових злочинів та ухилення від відбування призначеного покарання.
Потерпілими заявлено цивільні позови про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь :
які підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних міркувань.
В зв`язку з досягненням ОСОБА_11 повноліття, в силу ст.ст. 34, 1179 ЦК України обвинувачений несе повну цивільну відповідальність за спричинену шкоду потерпілим.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952 року передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В абз. 2 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
Посилаючись у позові на ціну рушниці, взяту з мережі Інтернет, потерпілий ОСОБА_7 не зазначив на відповідний інтернет-сайт та його електронну адресу, що позбавляє можливості суд прийняти такі посилання як належні докази вартості цього майна.
Крім того, як ОСОБА_7 , так і рештою цивільних позивачів, будь-яких інших доказів на підтвердження вартості викраденого майна на час вирішення справи не надано, про проведення відповідних експертиз вони не клопотали, а як роз`яснено в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 своєї постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з подальшими змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема : у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Оскільки внаслідок протиправного викрадення майна був порушений звичайний спосіб життя потерпілих, вони почувались приниженими, перенесли душевні страждання, тому виходячи з характеру та обсягу заподіяних моральних страждань, суд вважає розумним й справедливим стягнути з обвинуваченого компенсацію за спричинену моральну шкоду на користь потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в розмірі по 8000 грн. кожному.
Відповідно до ст. 100 КПК України, після набрання вироком суду законної сили речові докази, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Путивльського районного суду Сумської області :
- гаманець, ліхтар та господарські рукавички, які належать обвинуваченому та не були предметом злочину, не використовувалися як засоби чи знаряддя його вчинення повернути ОСОБА_11 ;
- ноутбук марки HP 2000, який належить обвинуваченому слід звернути в рахунок відшкодування заподіяної потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_33 і ОСОБА_5 шкоди;
- чохол для мобільного телефону, жіночу прикрасу, фомку - знищити.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2015 року на вищевказане майно ( т. 2 а.с. 47-48) слід зняти.
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого до набрання вироком суду законної сили слід залишити - заставу, питання про повернення якої вирішити на стадії виконання вироку виходячи з позиції заставодавця.
Відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів по епізоду обвинувачення, за яким його визнано винним (т. 1 а.с. 243,249) .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.ст. 75, 104КК України звільнити його від цього покарання, якщо він протягом іспитового строку - 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
ОСОБА_11 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 186 КК України та виправдити.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 залишити попередній заставу, питання про повернення якої вирішити в порядку виконання вироку суду.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави (код класифікації доходів 24060300 «Інші надходження») судові витрати, пов`язані з проведенням товарознавчих експертиз, в сумі 797 грн. 94 коп.
Після набрання вироком суду законної сили речові докази, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Путивльського районного суду Сумської області :
- гаманець, ліхтар та господарські рукавички повернути ОСОБА_11 ;
- ноутбук марки HP 2000 звернути в рахунок відшкодування заподіяної потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_34 і ОСОБА_5 шкоди;
- чохол для мобільного телефону та шнурок з кулоном, фомку знищити.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2015 року на вищевказане майно зняти.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя : підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_1