Номер провадження: 11-кп/785/86/16
Номер справи місцевого суду: 500/1077/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, апеляційну засудженого ОСОБА_7 та прокурора Ізмаїльської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 жовтня 2015 року, за яким:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, не працюючого, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
раніше судимого:
12.02.2008 року Сімферопольським районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік;
24.02.2009 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185 КК України, в силу ст. 71 КК України до 3 р. та 6 міс. позбавлення волі, звільненого 02.03.2012 року за відбуттям строку покарання;
28.05.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст.186 КК України до 4 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на два роки;
16.06.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки,
засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2, 3 ст. 185 КК України і за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ізмаїльського районного суду Одеської області від 28 травня 2013 року та остаточно до відбуття ОСОБА_7 визначено 4 роки 7 місяців позбавлення волі.

Крім того, ОСОБА_7 виправдано в частині пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, в кінці березня 2014 року, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , таємно викрав металеву плиту з двома швелерами на загальну суму 243 грн., що належать ОСОБА_9 , чим завдав потерпілому збитки на вказану суму, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 08 квітня 2014 року, приблизно о 22:30 годині, ОСОБА_7 , знаходячись на території ЗАТ «Ізмаїльський завод залізобетонних виробів», розташованого за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Нахімова, 320, таємно викрав дві металеві каністри об`ємом по 20, на суму 360 грн., у яких знаходилось дизельне паливо об`ємом 40 літрів на суму 536 грн., що належать ОСОБА_10 , чим завдав потерпілій збитки на загальну суму 896 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Також, 21 квітня 2014 року, в обідній час, ОСОБА_7 , проник до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав мобільний телефон «iPhone4» вартістю 1 000 грн. та золоті сережки вагою 3 грами вартістю 1 500 грн., що належать ОСОБА_11 , чим завдав останній матеріальні збитки на суму 2 500 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі засуджений просить застосувати до нього ст. 69 КК України, та пом`якшити йому покарання, вказав, що визнав свою вину, у скоєному розкаюється, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, крім того погіршився стан його здоров?я.
До початку апеляційного засідання прокурор, який надав апеляційну скаргу, на підставі ст. 403 КПК України відмовився від раніше поданої апеляційної скарги, в зв`язку з чим просив закрити апеляційне провадження по ній.
Заслухав доклад судді, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, розглянув матеріали провадження, вивчивши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.
Винність ОСОБА_7 в скоєному, разом з його зізнанням у скоєному підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, викладених у вироку відповідно до даних судового слідства та таких, що отримали належну оцінку, а саме свідченнями:
- обвинуваченого ОСОБА_7 , який вину по першому та другому епізодам обвинувачення, а саме крадіжки металевої плити з двома швелерами у потерпілого ОСОБА_9 , та крадіжки 2 металевих каністр з дизельним паливом об`ємом 40 літрів у потерпілої ОСОБА_10 , визнав повністю, щиро розкаявся у їх вчиненні та докладно розповів про обставини вчинення вказаних злочинів.
Судом першої інстанції проаналізовані докази, які стосуються викрадення ОСОБА_12 мобільного телефону та золотих сережок.
Як пояснила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 , коли вона повернулася додому від її доньки, двері її будинку не були зламані, а були зачинені за допомогою ключів інакше, ніж вона завжди зачиняє, що також підтверджується даними проведеного огляду місця події згідно протоколу від 07.05.2014 р., відповідно до яких слідів злому чи пошкодження замків виявлено не було, і ОСОБА_7 мав доступ до ключів від її будинку, які перебували за місцем його ж проживання в речах доньки ОСОБА_11 . Крім того, та обставина, що обстановка в будинку потерпілої ОСОБА_11 внаслідок вчинення злочину порушена не була свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не тільки проник до будинку потерпілої із застосуванням ключів, а й достовірно знав, де розташовані викрадені ним мобільний телефон та золоті сережки. Більш того, обвинувачений ОСОБА_7 , знаючи про те, що потерпіла ОСОБА_11 перебувала з його співмешканкою за місцем його проживання, був впевнений, що він не буде застигнутий на місці вчинення злочину.
З урахуванням показань потерпілої ОСОБА_11 про те, що у її доньки зникали ключі від її будинку в той час, коли обвинуваченого ОСОБА_7 вдома не було, того, що після його повернення, вони з`явилися на місці, того, що проникнення в будинок потерпілої відбулося за допомогою ключів, без ознак зламу, а також з урахуванням показань свідка ОСОБА_13 про те, що телефон «iPhone» і золоті сережки вона купила у хлопця, схожого на обвинуваченого ОСОБА_7 , суд з впевненістю приходить до висновку, що цей злочин вчинив саме ОСОБА_7 .
Таким чином, аналіз сукупності усіх даних, що містяться в досліджених у суді доказах, дозволив суду першої інстанції прийти до висновку про те, що вказані докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.
Суд зробив вірний висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочинів, та правильно кваліфікував його дії за першим та другим епізодам за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за третім епізодом за ч. 3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин,
та за місцем проживання характеризується негативно.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_7 , по першому та другому епізодам суд відніс щире каяття.
Суд також враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , який тяжко хворіє, а також те, що в його сім`ї виховується неповнолітня дитина.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_7 , по справі не встановлено.
Таким чином суд першої інстанції при призначенні покарання врахував всі ті обставини, на які посилався засуджений в своєї апеляційній скарзі, а тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції та зміни вироку.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів з кримінальних справ Апеляційного суду Одеської області,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
На підставі ст. 403 КПК України закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської міжрайонної прокуратури.
Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 жовтня 2015 року, у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 03 лютого 2015 року до 01 лютого 2016 року у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ згідно ст.ст. 425, 426 КПК України.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4