Провадження №1-в/2610/19/2012
У Х В А Л А

іменем України

20 грудня 2012 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Лінника О.П.

при секретареві Давіденко Н.О.,

за участю прокурора Голуба Є.В.

представника Шевченківського відділу КВІ ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві клопотання інспектора Шевченківського відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва стосовно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, який не одружений, не працює, проживає: м. Києві, п-к. Уссурійський, 10, кв. 31,

про скасування звільнення від покарання з випробуванням,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся інспектор Шевченківського відділу КВІ м. Києва із клопотанням про скасування звільнення ОСОБА_2 від покарання у виді двох років позбавлення волі з випробуванням за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України. Клопотання мотивоване тим, що протягом іспитового строку ОСОБА_2 ухилявся від покладених на нього судом обовязків та не бажає стати на шлях виправлення, крім того його поведінка свідчить про схильність до неправомірної поведінки і вчинення нових злочинів майбутньому.

Заслухавши думку інспектора кримінально-виконавчої інспекції, яка просить клопотання задовольнити, прокурора та засудженого, які вважають відсутніми підстави для задоволення клопотання, суд вважає відсутніми підстави для його задоволення, виходячи із наступного.

Частиною 2 ст. 78 КК України встановлено підстави направлення засудженого для відбування покарання призначеного покарання, якщо засуджений не виконує покладені на нього обовязки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України невиконання обовязків вважається таким, коли засуджений не виконав хоч один з обовязків, які було покладено на нього судом.

Засуджений ОСОБА_2 не виїжджав за межі України на постійне проживання, не змінював місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлявся для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції. Неприбуття засудженого до кримінально виконавчої інспекції 02.07.2012, 01.10.2012 та 03.12.2012 не може вважатися невиконанням покладених на нього вироком суду обовязків, оскільки не зявлявся з поважних причин, після чого ОСОБА_2 зявлявся до органів КВІ через декілька днів, із зазначенням причин неявки.

Крім того, надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 180 КУпАП, по якому не прийнято будь якого процесуального рішення і не може вважатися систематичним вчиненням правопорушень, за які засудженого було притягнуто до адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання інспектора Шевченківського відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва стосовно ОСОБА_2 про скасування звільнення від покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання інспектора Шевченківського відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва про скасування звільнення від покарання з випробуванням ОСОБА_2, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України, покарання у виді двох років позбавлення волі, відмовити.

На ухвалу суду прокурором, засудженим, іншою особо, інтересів якої стосується ухвала, протягом семи днів із дня її винесення можуть бути подані апеляції до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.