йСправа № 304/469/13-к Провадження № 1-кс/304/57/2013
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2013 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області Шешеня М.О., при секретарі - Корнута М.М., з участю особи, яка подала скаргу - ОСОБА_1, старшого слідчого СВ Перечинського (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на дії старшого слідчого,-

В С Т А Н О В И В :

До Перечинського районного суду надійшла скарга від ОСОБА_1 на дії старшого слідчого СВ Перечинського (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_2 Скарга мотивована тим, що 11 січня 2013 року працівниками ДАІ Перечинського (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) РВ УМВС України в Закарпатській області тимчасово було вилучено його майно, а саме автомашина ЗИЛ-131 з паливними дровами, яка по сьогоднішній день знаходиться на штрафмайданчику Перечинського РВ, що обмежує його права та позбавляє можливості займатися підприємницькою діяльністю. Вважає, що старший слідчий Сочка А.Я. не виконав вимоги ст.ст.169,173 та п.5 ст.171 КПК України, у зв'язку з чим просив визнати його дії неправомірними.

У судовому засіданні ОСОБА_1 подану ним скаргу підтримав повністю і просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в скарзі. Крім цього додав, що до моменту розгляду цієї скарги йому ані автомобіль, ані паливні дрова так і не повернуті.

Старший слідчий СВ Перечинського (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив і просив у такій відмовити, оскільки вважає, що він діяв згідно норм КПК України. При цьому пояснив, що надати матеріали кримінального провадження № 0000051 від 11 січня 2013 року він не може, так як такі знаходяться у прокурора Перечинського району. Також додав, що він не звертався до слідчого судді Перечинського районного суду із клопотанням про арешт вищевказаного майна.

Витребувані у прокурора Перечинського району матеріали кримінального провадження № 0000051 від 11 січня 2013 року слідчому судді так надані і не були.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши надані особою, яка подала скаргу матеріали, прийшов до наступного висновку.

Так, згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобовязані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 та ч.5 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних підстав, забороняється.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобовязана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, згідно ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст.168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207,208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобовязана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобовязана скласти відповідний протокол. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобовязана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 171 частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як встановлено у судовому засіданні, 11 січня 2013 року працівниками Перечинського (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) РВ УМВС України в Закарпатській області у ОСОБА_1 був вилучений автомобіль марки ЗИЛ-131 д/н № НОМЕР_1 разом з паливними дровами.

Також встановлено, що того ж таки дня дану подію було внесено до ЄРДР та присвоєно номер № 0000051 з правовою кваліфікацією - ст.246 КК України.

Разом з цим встановлено, що вказаний автомобіль марки ЗИЛ-131 д/н № НОМЕР_1 з паливними дровами 11 січня 2013 року був вилучений працівниками Перечинського (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) РВ УМВС України в Закарпатській області у ОСОБА_1 без будь-якого процесуального оформлення.

Крім цього встановлено, що до даного часу автомобіль марки ЗИЛ-131 д/н № НОМЕР_1 з паливними дровами не арештований та не повернутий володільцю.

Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що автомобіль марки ЗИЛ-131 д/н №08175 РЕ разом з паливними дровами був вилучений у ОСОБА_1 без будь-якого процесуального оформлення, даний автомобіль з паливними дровами на момент розгляду скарги є не арештований та не повернутий володільцю, тому слідчий суддя вважає, що вказане майно повинно бути негайно повернуто володільцю - ОСОБА_1

Згідно ч.1 та ч.2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобовязання припинити дію; 3) зобовязання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст. 2, 9, 16, 40, 100,167, 168, 169, 171, 304 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії старшого слідчого СВ Перечинського (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_2 по негайному неповерненню автомобіля марки ЗИЛ-131 д/н № НОМЕР_1 з паливними дровами - неправомірними.

Зобов'язати старшого слідчого СВ Перечинського (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_2 припинити дію по утриманню автомобіля марки ЗИЛ-131 д/н № НОМЕР_1 з паливними дровами.

Зобов'язати старшого слідчого СВ Перечинського (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_2 негайно повернути автомобіль марки ЗИЛ-131 д/н № НОМЕР_1 з паливними дровами - ОСОБА_1, як законному володільцю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_3