Дата документу Справа № 334/5428/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1664/15
Єдиний унікальний № 334/5428/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 294 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002261, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2015 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ст. 293, ч. 1 ст. 294 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі процесуальний прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що жодних порушень вимог КПК України та КК України ані слідчим, ані прокурором під час складання обвинувального акту не допущено, оскільки в ньому викладено фактичні обставини та правову кваліфікацію кримінального правопорушення. При цьому судом взагалі не вказано в чому саме невідповідність, на думку суду, правової кваліфікації дій ОСОБА_9 та викладених в обвинувальному акті обставин. Крім того, стороною обвинувачення в обвинувальному акті чітко вказано, яку саме незаконну зброю вилучено у ОСОБА_10 із зазначенням її виду та кількості.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи тим, що посилання суду на те, що в обвинувальному акті не зазначено яка саме зброя, якого виду та в якій кількості була у створеному незаконному збройному формуванні є необґрунтованим, оскільки обвинувальний акт містить посилання на те, що учасники незаконного формування володіли зброєю з метою її застосування під час протиправних дій, і перелічувати окрему одиницю зброї немає потреби. Більш того, дійшовши до вищезазначеного висновку суд вийшов за межі своїх повноважень на даній стадії судового провадження, фактично вдавшись до аналізу доказів. Крім того, вказівка суду про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_9 фактично повинні бути кваліфіковані за ч. 3 ст. 260 КК України як керівництво збройним формуванням є необґрунтованим з огляду на відсутність таких обставин і підстав, та незаконним з огляду на положення ст. 337 КПК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03 серпня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ст. 293, ч. 1 ст. 294 КК України, та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків.

Як зазначено в ухвалі, до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ст. 293, ч. 1 ст. 294 КК України, та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України.

За результатами підготовчого судового засідання суд повернув обвинувальний акт прокурору, мотивуючи це тим, що в обвинувальному акті не зазначено яка саме зброя, якого виду та в якій кількості була в створеному обвинуваченим незаконному збройному формуванні. Крім того, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_9 був призначений на керівну посаду в створеному незаконному збройному формуванні, але викладені в обвинувальному акті обставини не відповідають правовій кваліфікації дій ОСОБА_9 .

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов до висновку, що всупереч вимогам ст. 291 КПК України обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не містить повного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та чіткого формулювання обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; прокурора, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 2 п. 5 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Як зазначено в оскаржуваній ухвалі, до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ст. 293, ч. 1 ст. 294 КК України, та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України, у якому поміж іншого, при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення вказується на те, що мешканець м. Запоріжжя ОСОБА_12 , діючи разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , з відома ОСОБА_14 , та ОСОБА_10 , маючи умисел на створення непередбаченого законом збройного формування та участь в його діяльності, приблизно у вересні 2014 року організував непередбачене законом збройне формування. Для реалізації свого злочинного наміру щодо створення та функціювання вказаного формування ОСОБА_12 залучив осіб з кола свого близького оточення, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_10 , при цьому перші два члени формування були призначені на керівні посаді, а ОСОБА_14 , та ОСОБА_10 залучені до вказаного формування в якості активних учасників у його діяльності.

Таким чином, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , з відома ОСОБА_14 , та ОСОБА_10 , створив збройне формування, яке не належить (не є структурним підрозділом і не перебуває у підпорядкуванні) до жодного із легально існуючих воєнізованих формувань чи груп, має організаційну структуру військового типу, що характеризується наявністю єдиноначальності, підпорядкованості та дисципліни.

Суд першої інстанції у своїй ухвалі зазначив відсутність обов`язкових ознак притаманних складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України стосовно визначення формування, яке слід вважати збройним з огляду на примітку 2 зазначеного кримінального закону.

Також суд зазначив, що у обвинувальному акті йдеться про призначення ОСОБА_9 на керівну посаду у створеному незаконному збройному формуванні, але викладені в ньому обставини не відповідають правовій кваліфікації дій щодо останнього.
Крім того, з огляду на вказані у обвинувальному акті обставини вбачається інкримінація складу злочину у створенні не передбачених законом збройних формувань саме ОСОБА_12 у співучасті з іншими особами, обвинувачення якому у згаданому обвинувальному акті не висунуто. Натомість правова кваліфікація зазначеного кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення інкримінується діям ОСОБА_9 .
Саме таким чином у обвинувальному акті встановлені обставини, правова кваліфікація і формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_10 щодо його участі у діяльності не передбачених законом збройних формувань за ч. 2 ст. 260 КК України.

Крім того, у обвинувальному акті орган досудового розслідування посилається на прізвища осіб, які скоїли кримінальні правопорушення у співучасті з обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , однак обвинувачення цим особам органом досудового розслідування не пред`явлене, що є порушенням вимог КПК України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, щодо змісту обвинувального акту, оскільки виходячи з встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, не містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Доводи апеляційної скарги захисника на те, що суд вийшов за межі своїх повноважень на цій стадії судового провадження, фактично вдавшись до аналізу доказів, є безпідставними, оскільки судом у підготовчому судовому засіданні ніякі докази не досліджувались, та ніяка оцінка їм не надавалась.

Інші ж доводи апеляційних скарг не спростовують остаточний висновок суду про невідповідність обвинувального акту стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вимогам КПК України.
Виходячи з обставин встановлених районним судом, і додатково встановлених апеляційною інстанцією, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.
Апеляційні скарги прокурора та захисника підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не містять.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції змінити і вважати, що обвинувальний акт було повернуто прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України, оскільки зазначений закон не передбачає повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, як це зазначено у оскаржуваному судовому рішенні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ст. 293, ч. 1 ст. 294 КК України, та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків змінити.

Вважати, що обвинувальний акт повернуто прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України.
У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4