Справа № 190/1845/15-к
Провадження №1-кп/190/162/15
ЄРДР №
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2015 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1кп/190/162/15 (ЄРДР №0000795) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, має середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 26.02.2003 року Новомосковським райсудом Дніпропетровської області за ст.ст.289 ч.2, 71, 70 ч.1, 70 ч.4, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 23.06.2004 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 15.10.2009 року Петриківським райсудом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.3, 304, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі; 09.01.2013 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В період з 14.11.2012 року по 21.01.2015 року ОСОБА_4 за вироком Петриківського районного суду від 09.01.2013 року відбував покарання в П`ятихатській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №122, в період з 21.01.2015року по 14.07.2015 року відбував міру покарання в дільниці соціальної реабілітації при П`ятихатській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №122.

14.07.2015 року близько 11го 00хв ОСОБА_4 під час виконання завдання по прибиранню території дільниці соціальної реабілітації при П`ятихатській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області №122, розташованої по вул.Набережна,2 с.Красноіванівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, здійснив втечу з місця позбавлення волі.

Вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 за обвинувальним актом кваліфіковані за ч.1 ст.393 КК України як втеча з місця позбавлення волі або з-під варти, вчиненою особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому.

Обвинувачений ОСОБА_4 21.12.2015 року подав до суду заяву, яку підтримав при судовому розгляді кримінального провадження, про визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим ОСОБА_4 зрозуміло, добровільність подання вказаної заяви та розуміння наслідків обвинуваченим перевірено в судовому засіданні.

Захисник обвинуваченого підтримав заяву ОСОБА_4 , насліди подання заяви захисником роз`яснено обвинуваченому.

Прокурор проти заяви обвинуваченого не заперечував.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого, ухвалою суду визнано недоцільним. У зв`язку з чим суд не приводить недосліджені докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 того ОСОБА_7 у втечі з місця позбавлення волі або з-під варти, вчиненою особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вчинив умисний злочин середньої тяжкості, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем відбування покарання характеризувався позитивно, є раніше судимою особою.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.

Натомість суд не вбачає підстав для визнання обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, посилання ОСОБА_4 та його захисника на вчинення злочину з метою подальшого вступу обвинуваченого в добровольчий батальйон на території проведення АТО, оскільки ні обвинуваченим, ні його захисником не надано жодного належного та допустимого доказу в обґрунтування зазначеного ними мотиву вчиненого правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом зазначається рецидив злочину.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого та обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання за скоєний злочин в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.393 КК України, визначивши покарання за сукупністю вироків у відповідності з положеннями ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2013 року, у виді позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу, що суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Строк покарання засудженого відраховувати з моменту затримання обвинуваченого, зарахувавши до строку відбуття покарання термін перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.
Цивільний позов у провадженні не заявлявся, витрати на залучення експерта та речові докази відсутні, та у зв`язку з тим, що ризики, за яких обрано запобіжний захід обвинуваченому, не змінилися, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.393 КК України, та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України ОСОБА_4 до визначеного цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2013 року та остаточно до відбуття призначити покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, помістивши його на вказаний строк до кримінально - виконавчої установи закритого типу.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з 25 жовтня 2015 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду
Суддя ОСОБА_1