АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/4186/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/2022/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 11кп/790/2022/15 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 серпня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.08.2005 р. Жовтневим райсудом м. Харкова за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України на 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з випробувальним строком 3 роки;

- 25.04.2006 р. Жовтневим райсудом м. Харкова за ч.2 ст. 309, ч. 2 ст. 307,ч. 2 ст. 317 , 70, 71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна,звільненого УДО на підставі постанови Червонозаводського райсуду м. Харкова від 08.12.2009 р. на невідбуту частину 1 рік 8 місяців 12 днів,
- 11.06.2015 р. Червонозаводським райсудом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки,-

засуджено:

- за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.06.2015 року покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки, підлягає самостійному виконанню.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , щодо яких апеляційних скарг не подано.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_10 7320 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином та 6000 грн. моральної шкоди.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 15 лютого 2015 року, приблизно о 12 год. 30 хв., ОСОБА_9 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, прибули до охоронюваної території КП «Міськелектротранссервіс» за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 199-А, проникли через паркан на територію та підійшли до автомобілю «МАН», державний номер НОМЕР_1 з полупричепом «Коgel», держномер НОМЕР_2 , та таємно викрали з вказаного полупричепа належне ПП ОСОБА_10 майно: фрагмент борту розміром 600x3250 мм, вартістю 1830 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.
16 лютого 2015р., продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_9 приблизно о 13 год., за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи
умисел на таємне заволодіння чужим майном, знову прибули до охоронюваної території КП «Міськелектротранссервіс» за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 199-А, проникли через паркан на територію та таємно викрали з вищевказаного полупричепа належне ПП ОСОБА_10 майно: фрагмент борту розміром 600x3250 мм, вартістю 1830грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.
17 лютого 2015р. приблизно о 14 год., ОСОБА_9 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном,знов прибули до охоронюваної території КП «Міськелектротранссервіс» за адресою: м. Харків, вул. Жовневої революції, 199-А, проникли через паркан на територію та підійшли до автомобілю «МАН», державний номер НОМЕР_1 з полупричепом «Коgel», держномер НОМЕР_2 , де діючі за попередньою змовою між собою, таємно викрали з вищевказаного полупричепа чуже майно, належне ПП ОСОБА_10 , а саме: фрагмент борту розміром 600x3250 мм, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2634 від 12.03.2015р. становить 1830 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.
18 лютого 2015р. приблизно о 14 год., продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_9 , за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, знову прибули до охоронюваної
території КП «Міськелектротранссервіс» за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції,199- А, проникли через паркан, підійшли до автомобіля «МАН» , державний номер НОМЕР_1 з полупричепом «Коgel», держномер НОМЕР_2 , та діючи за попередньою змовою між собою, таємно викрали із вказаного полупричепа чуже майно, належне ПП ОСОБА_10 , а саме: фрагмент борту розміром 600x3190 мм, вартістю 4436,11 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

19 лютого 2015р. приблизно о 16 год. 30 хв., ОСОБА_9 з попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, знов прибули до охоронюваної території КП «Міськелектротранссервіс» за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 199-А, проникли через паркан на територію та підійшли до автомобілю «МАН», державний номер НОМЕР_1 з полупричепом «Kogel», дepжнoмep НОМЕР_2 , де діючи за попередньою змовою між собою, таємно викрали з вказаного полупричепа чуже майно, належне ПП ОСОБА_10 , а саме: фрагмент борту розміром 600x3250 мм, вартістю 1830 грн.
Всього ОСОБА_9 з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зазначений вище період завдали матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_13 на загальну суму 11756 грн.11 коп.
Крім того, 20 лютого 2015р. приблизно о 10 год. 30 хв., повторно ОСОБА_9 за попередньою змовою в групі з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне заволодіння чужим майном, знов прибули до охоронюваної території КП «Міськелектротранссервіс» за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої революції, 199-А, проникли через паркан на територію та підійшли до автомобілю «МАН», державний номер НОМЕР_1 з полупричепом « Kogel», дepжнoмep НОМЕР_2 , де діючи за попередньою змовою між собою, стали демонтувати з полупричепа чуже майно, належне ПП ОСОБА_10 , а саме: фрагмент борту розміром 600x3190 мм, вартістю 4436,11 грн., однак довести свої злочинні дії до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, оскільки їх виявили на місці скоєння злочину охоронці КП «Міськелектротранссервіс», які затримали ОСОБА_7 , а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_14 посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність виводів суду фактичним обставинам кримінального провадження, що спричинило неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині кваліфікації його дій та призначення у зв`язку з цим занадто суворого покарання. Зазначив, що проникнення до сховища не було, а тому його дії повинні бути кваліфіковані не за ч.3 ст.185 КК України, а за ч.2 ст.185 КК України; у порушення вимог ч.7 ст.469 КПК України йому та потерпілій не було роз`яснено право на укладення угоди про примирення; при призначенні покарання суд залишив поза увагою його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в результаті збігу тяжких сімейних обставин, наявність у нього престарілої матері. Просить вирок скасувати та ухвати вирок, яким призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на нероз`яснення йому та потерпілій положень ч.7 ст.469 КПК України, як на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що тягне скасування вироку, є безпідставними.

Згідно положень ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, до яких кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України не відноситься, оскільки відповідно до ст.12 КК України воно є тяжким злочином.
За таких даних, необхідності роз`яснювати обвинуваченому та потерпілій положення ч.7 ст.469 КПК України про їх право на примирення, підстав не було.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд вправі, якщо проти не цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як слідує із матеріалів провадження суд, попередньо з`ясувавши у учасників судового провадження зазначені в цьому законі обставини, розглянув його у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених та визнавши недоцільним дослідження доказів щодо обставин, у тому числі - правильності юридичної кваліфікації вчиненого, оскільки вони ніким, у тому числі ОСОБА_14 , не оспорювалися і проти дослідження доказів в зазначеному порядку ніхто не заперечував.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.394 КПК України, доводи апеляційної скарги ОСОБА_14 про неправильність кваліфікації його дій, колегія суддів не розглядає, оскільки порядок застосування і розгляду кримінального провадження за правилами ч.3 ст.249 КПК України порушено не було.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, раніше неодноразово судимий, судимості не погашенні.

Суд також взяв до уваги щире каяття ОСОБА_7 , визнавши його пом`якшуючою покарання обставиною.

Разом з тим враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень і знову вчинив п`ять епізодів умисних корисних кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства і призначив йому покарання, яке за своїм видом і розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання у скарзі, як на пом`якшуючі покарання обставини - сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину в результаті збігу тяжких сімейних обставин, є безпідставними, оскільки матеріали провадження таких даних не містять.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про наявність у нього престарілої матері, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для застосування положень ст.69 КК України і призначення ОСОБА_14 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України.

Тому апеляційні доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання - безпідставні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення, у тому числі шляхом застосування положень ст.69 КК України, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: