Справа № 750/4633/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/742/2015
Категорія - ст.345 ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001703, за апеляційними скаргами прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2015 року, щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

що визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначено йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого такі обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Сектора медичного забезпечення УМВС України у Чернігівській області 333,62 грн. на відшкодування витрат, що понесені на лікування ОСОБА_11 .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 687,96 грн. процесуальних витрат.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд, ОСОБА_8 , 22.04.2014 року, приблизно о 10.40, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №1 по вул. Лациса у м. Чернігові, діючи умисно, достовірно знаючи, що інспектор патрульної служби БПС ЧМВ УМВС України у Чернігівській області сержант міліції ОСОБА_11 знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, наніс один удар ножем в область правого ліктя ОСОБА_11 , чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани правого ліктя, яке, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №876 від 19.09.2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом при призначенні міри покарання не враховано, що ОСОБА_8 вину у інкримінованому злочині не визнав, у вчиненому не розкаявся, що слід розцінювати як спробу зняти з себе відповідальність за наслідки вчиненого і таким чином уникнути покарання за скоєний злочин, скоїв тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, ухилявся від явки до органів досудового розслідування, у зв`язку з чим оголошувався в розшук.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження. Посилається на те, що докази у справі не підтверджують винність ОСОБА_8 та стороною обвинувачення не були надані. Вказує на те, що на запитання захисту ніхто з працівників міліції не зміг відповісти на виконання яких завдань та у відповідності до яких норм вони вчиняли свої дії. Вказує на те, що суд не звернув уваги на той факт, що всі дані осіб були встановлені, ОСОБА_12 фактично затримали і перешкоджали його вільному переміщенню, написання заяви та присутність дільничного ніяким чином не пов`язано з необхідністю затримання ОСОБА_8 , та інших осіб. Вважає, що були відсутні підстави у працівників міліції для затримання ОСОБА_8 та відсутній у діях ОСОБА_12 склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , в його інтересах захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили задовольнити її у повному обсязі з вказаних в ній підстав, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу та скасувати вирок з постановленням нового вироку, яким призначити покарання ОСОБА_8 без застосування ст. 75 КК України, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

22 квітня 2014 року приблизно о 10 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №1 по вул. Лациса у м. Чернігові, діючи умисно, достовірно знаючи, що інспектор патрульної служби БПС ЧМВ УМВС України у Чернігівській області сержант міліції ОСОБА_11 знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, наніс один удар ножем в область правого ліктя ОСОБА_11 , чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани правого ліктя, яке, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №876 від 19.09.2014 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи були предметом розгляду суду першої інстанції, вони не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку й спростовуються наступною сукупністю доказів.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, але показав, що дати подій не пам`ятає. Зранку його зі знайомими до себе запросив ОСОБА_13 , який був власником будинку по АДРЕСА_3 . Вони вживали алкогольні напої, а потім він побачив, як до двору зайшли працівники міліції, які стали встановлювати анкетні дані всіх присутніх. Потім він вирішив піти, але господарка та працівники міліції його не випустили та сказали, що хтось повинен приїхати. Потім він зайшов до будинку, на кухні взяв ніж, для того, щоб відчинити вікно, але там був склопакет, який він відчинив та виплигнув на вулицю, після чого переліз через паркан та почав бігти у бік свого будинку. Коли пробіг приблизно сто метрів та був на вул. .Лациса, то відчув, як його хтось схватив за комір, а потім вдарив у вухо. У нього у руках був ніж і він машинально відмахнувся та якось зачепив чоловіка, тільки потім побачивши, що то був працівник міліції. Він не знає, як взагалі він зачепив потерпілого ножем. Можливо, коли він падав, то махнув рукою та вдарив потерпілого ножем. Працівник міліції йому нічого не кричав, а якщо і кричав, то він не чув. Він повалив його на землю, а коли підбіг іншій працівник міліції, то вони його почали крутити та наділи на нього наручники. Потім його відвезли до лікарні, де йому зашили вухо. Умислу у нього когось вдарити ножем не було, це сталось неумисно. Господарка будинку ніяких претензій до нього не пред`являла.

Суд першої інстанції вірно критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він удар потерпілому наніс неумисно, і розцінив як спробу зняти з себе відповідальність за наслідки вчиненого і таким чином уникнути покарання за скоєний злочин.

Доводи захисника про те, що не відповідає дійсності зазначення у вироку, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, оскільки останній вважає себе винним в нанесенні потерпілому тілесних ушкоджень, однак зробив це ненавмисно, без умислу, не бачивши, що наносить їх саме працівнику міліції, колегія суддів вважає слушними.

Так, згідно журналу судового засідання та звукозапису вбачається, що після оголошення обвинувального акту ОСОБА_8 заявив , що визнає свою вину повністю, але зміст його показань свідчить про те, що він фактично не визнав себе винним..

Слушним є висновок суду першої інстанції про те, що показання обвинуваченого суперечать перевіреним у судовому засіданні показанням потерпілого, які є послідовними та логічними щодо обставин, викладених у обвинуваченні.

Так, у судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_11 , який працює інспектором патрульної служби БПС ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, показав, що він 22.04.2014 року згідно постової відомості, після отримання інструкцій о 08.00 у ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, заступив разом з старшим автопатруля ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у наряд по охороні громадського порядку. О 08.45 вони отримали виклик від чергового ЧМВ УМВС України в Чернігівській області про те, що невідомі виносять речі із будинку за адресою: АДРЕСА_3 . На службі вони всі були у форменому одязі. Прибувши за вказаною адресою, він побачив у дворі будинку приблизно п`ятнадцять чоловік. До них підійшла жінка з дитиною та повідомила, що вона господарка цього будинку, з якого чоловік її вигнав, але від сусідки вона бачила, як невідомі люди виносять із будинку речі та попросила їх розібратись. Вони доповіли про обставини черговому, який дав вказівку встановити дані осіб, до яких має претензії господарка будинку. Черговий направив до них дільничного для того, щоб йому господарка написала заяву. Всім присутнім вони казали, щоб всі знаходились на місці у дворі, оскільки для написання заяви господаркою будинку необхідно дві сторони. Коли він спілкувався з господаркою, побачив, як ОСОБА_8 переліз через паркан та почав бігти. Він почав переслідувати ОСОБА_8 , кричав: Стійте, міліція, та пробіг до вул.Лациса,1. Коли він наздогнав ОСОБА_8 та узяв його за комір, щоб його зупинити, то ОСОБА_8 наніс йому удар ножем в область правого ліктя. Спочатку він у руках ОСОБА_8 нічого не бачив, а коли намагався його знешкодити, то у ОСОБА_8 у руках з`явився ніж. Потім підбіг ОСОБА_14 , який допоміг йому знешкодити ОСОБА_8 , на якого наділи наручники, а ніж відкинули на безпечну відстань, після чого викликали слідчо-оперативну групу. ОСОБА_8 розумів, що за ним біжить працівник міліції та бачив кому він наносить удар ножем. Потім господарка будинку сказала, що ніж, яким його вдарив ОСОБА_8 , це її ніж з кухонного столу. Господарка заяви у його присутності не писала, і у неї не було претензій до присутніх осіб. До ОСОБА_8 він претензій не має.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що події відбувались у будинку по АДРЕСА_3 , господаркою якого є ОСОБА_17 , яка ночувала у неї з дітьми. Приблизно о 07.30, вона побачила, як з вулиці більше десяти чоловік заходило до будинку по АДРЕСА_3 , серед яких був чоловік ОСОБА_17 . Вони, розуміючи, що нічого не зможуть зробити, викликали міліцію. Коли приїхали працівники міліції, то вони зайшли до будинку. Працівники міліції викликали дільничного. Чоловік ОСОБА_17 сказав, що ці люди прийшли до нього у гості. У її присутності працівники міліції не пропонували цим людям залишити будинок. Коли вона, ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 стояли біля хвіртки, то вона побачила, як ОСОБА_8 плигає через паркан. За ним побіг працівник міліції, який також переплигнув через паркан. Вона бачила, як працівник міліції біг за ОСОБА_8 . Зі слів ОСОБА_19 та ОСОБА_18 вона чула, що підрізали працівника міліції. Потім вона підійшла до того місця, де побачила, що ОСОБА_8 був у наручниках, а у працівника міліції була ушкоджена рука та біля них лежав ніж. Заяву про викрадення речей ОСОБА_17 писала у її присутності після цих подій.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_17 показала, що зранку вона перебувала з дітьми у ОСОБА_16 . До неї у будинок зайшло багато людей і вона або ОСОБА_16 викликали міліцію. Коли приїхав наряд міліції, працівники якого були у форменому одязі, то вони разом зайшли до двору. Вона зачинила хвіртку на замок та сказала, що приїде дільничний, який буде розбиратись, бо їй здавалось, що дільничний повинен їх якось покарати. ОСОБА_8 та ще хтось постійно намагались вийти, але вони їх не пускали. ОСОБА_8 намагався вийти через хвіртку, але його не випускали. Потім її дочка ОСОБА_18 побачила, як ОСОБА_8 виліз через вікно и сказала, що ОСОБА_8 плигає через паркан, і що у нього ніж. Один працівник міліції побіг за ОСОБА_8 . ОСОБА_19 побігла за ними по вул. Лациса, а вона та ОСОБА_16 залишились у дворі. ОСОБА_19 все це зняла на мобільний телефон, а потім прибігла та сказала, що поранений працівник міліції. Потім вони пішли подивитись і бачили, як ОСОБА_8 сидів на землі, а працівнику міліції, який був поранений у руку, надавали медичну допомогу. Вона бачила ніж, який лежав у траві, і який вона впізнала, як свій кухонний ніж. Вона у цей день писала заяву про крадіжку та заяву, що немає претензій, а також по цьому факту, але точно цього не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що він, разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_11 заступив для несення служби по охороні громадського порядку по Деснянському району. З ранку їм надійшов виклик по АДРЕСА_3 про те, що невідомі виносять речі із будинку. Коли вони прибули за адресою виклику для затримання осіб, які виносять речі, то виявили, що у будинку перебувають багато молодих людей, а дорослий чоловік представився їм, як господар будинку, при цьому всі перебували у стані алкогольного сп`яніння. До них звернулась господарка будинку, яка сказала, що її чоловік привів до будинку якихось молодих хлопців та розпиває з ним спиртні напої, що вони розбили двері, а також пропали речі, тобто вона стверджувала, що щось пропало. Господарка попросила всіх вивести із будинку, а коли вони більшу частину вивели у двір, то ОСОБА_14 та ОСОБА_11 стали перевіряти їх дані. Цих людей вони із двору не випускали, оскільки черговий сказав, щоб вони чекали дільничного, так як господарка сказала, що у неї пропали речі. Разом з ними знаходились жінки, одна з яких повідомила, що один із молодих хлопців перестрибнув через паркан та намагається втекти. ОСОБА_11 побіг за ним, щоб повернути його у двір. За ним побіг молодий чоловік, за яким побіг ОСОБА_14 , який наказав йому знаходитись біля автомобіля та спостерігати за іншими людьми. Через хвилину, як вони побігли, прийшла жінка, яка сказала, що працівника міліції порізали ножем. Коли він прибіг на місце події, то побачив ОСОБА_8 , який сидів на асфальті, а на руках у нього були наручники. ОСОБА_11 стояв та тримався за руку, а ОСОБА_14 телефонував до швидкої. Приблизно за півтора метра від ОСОБА_8 знаходився кухонний ніж. Пам`ятає, що у дверях будинку, що ведуть на терасу, нижнє скло було розбите. Не пам`ятає, чи встановили вони особу ОСОБА_8 .

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_21 показала, що вона йшла по вул. Єременко повз будинок, де відбувались події. З будинку вийшла господарка, яка попросила у неї забрати її дитину. Вона з дитиною пішла до племінниці, а потім бачила, як приїхала міліція.

Допитана у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_19 показала, що її ОСОБА_17 попросила бути присутньою, коли до її будинку прийшло багато людей. Хтось викликав міліцію, оскільки вони не могли попасти до будинку. До двору вони зайшли разом з працівниками міліції, які були у форменому одязі. ОСОБА_8 намагався піти, але працівники міліції попросили всіх залишитись до приїзду дільничного. ОСОБА_8 просив господарку та працівників міліції відчинити хвіртку, щоб піти із двору. Вона бачила, як потім ОСОБА_8 перестрибнув через паркан, а за ним побіг працівник міліції, після чого вона та другий працівник міліції побігли за ОСОБА_8 та працівником міліції. Працівник міліції почав затримувати ОСОБА_8 , а коли вона підбігла, то ОСОБА_8 вже затримували, клали його на землю і вибили ніж, а також наділи на ОСОБА_8 наручники. Це вона зняла на відео, яке у неї потім брали працівники міліції. Не знає, чи писала ОСОБА_17 заяву, але їй відомо, що з вечора із будинку почали виносити посуду.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що дати не пам`ятає, але зранку, він, разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_20 отримали виклик про те, що по АДРЕСА_3 невідомі люди виносять речі із будинку. Коли вони прибули на місце, то їх зустріла жінка з сусідами, яка представилась власницею будинку, та пояснила, що у її будинку перебувають чужі люди та виносять речі, а їх не пускають до будинку. Коли вони зайшли до будинку, то у дворі та будинку знаходилось більше п`ятнадцяти чоловік, які перебували у стані алкогольного сп`яніння. Про події повідомили черговому міськвідділу міліції, від якого надійшла вказівка встановити дані людей та дочекатись дільничного. Він з колегами почали встановлювати анкетні дані людей, що знаходились у дворі та будинку, а потім з`ясувалось, що ОСОБА_8 перестрибнув через паркан та почав бігти. ОСОБА_11 побіг за ним, він також побіг, щоб надати допомогу ОСОБА_11 , а ОСОБА_20 залишився у дворі. Коли ОСОБА_11 наздогнав та затримував ОСОБА_8 , то повалив його на землю, а коли підбіг він, то ОСОБА_11 був на ОСОБА_8 , який у руці тримав ніж. ОСОБА_11 сказав йому, щоб він убрав ніж. Коли ніж відкинули подалі, то наділи на ОСОБА_8 наручники. Потім він побачив у ОСОБА_8 кров біля вуха і вони викликали швидку медичну допомогу, а ОСОБА_11 скаржився, що у нього сильно болить рука. Як ОСОБА_8 наносив удар ножем ОСОБА_11 не бачив. Присутні у дворі будинку люди хотіли піти, але він з колегами їм сказали, що зараз вони встановлять їх дані, приїде дільничний, після чого вони розберуться по суті і всі будуть вільні. ОСОБА_8 підходив та просив вийти, але він йому сказав, що приїде дільничний, що розберуться в обстановці і тоді він піде. З його боку це була вимога, щоб ОСОБА_8 залишався. ОСОБА_11 затримував ОСОБА_8 тому, що ОСОБА_8 побіг від працівника міліції. Рани у ОСОБА_11 він не бачив, але бачив розірвану форму у районі ліктя. Хто його вдарив ОСОБА_11 не казав.

Посилання захисника на те, що працівники міліції не послались на норми закону щодо своїх дій та були відсутні підстави для затримання обвинуваченого є безпідставними.

Так, з показань потерпілого та свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 вбачається, що працівники міліції діяли відповідно до вказівки чергового ЧМВ УМВС України в Чернігівській області щодо заяви громадянки по телефону про можливе вчинення злочину. Крім того, із показань зазначених свідків слідує, що працівники міліції, діючи в межах своїх повноважень, перебуваючи у форменому одязі та при виконанні службових обов`язків, поставили вимогу присутнім залишатись у дворі будинку по АДРЕСА_3 для з`ясування обставин, що були повідомлені громадянкою по телефону до чергової частини ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, але ОСОБА_8 , не виконавши цю вимогу, намагався залишити подвір`я будинку, тому був затриманий потерпілим, якому ОСОБА_8 наніс удар ножем в область правого ліктя, заподіявши потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №876 від 19.09.2014 року, у потерпілого ОСОБА_11 мається тілесне ушкодження у вигляді різаної рани правого ліктя, котре виникло від дії твердого гострого предмету, що має ріжучі властивості і по давності утворення, може відповідати даті 22.04.2014 року, як на це вказано у постанові про призначення експертизи.

Різана рана правого ліктя відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Не виключена можливість, що тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_11 , могло утворитись за обставин, на які вказує потерпілий у копії протоколу його допиту, наданій на судово-медичну експертизу.

Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, виявлених у ОСОБА_11 , їх характеру та розташування, можна припустити, що він міг піддаватись впливу, як мінімум 1(однієї) травмуючої дії у ділянку правого ліктя. Тілесне ушкодження, виявлене у ОСОБА_11 , спричинилось з силою достатньою для його утворення.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання потерпілого повністю узгоджуються з фактичними даними, що містяться у висновку судово-медичної експертизи про отримані ним тілесні ушкодження щодо їх характеру, локалізації та обставин отримання, які є об`єктивними даними.

Винність ОСОБА_8 у вищеописаному обвинуваченні, крім показань потерпілого, свідків та висновку судово-медичної експертизи, також підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так згідно рапорту оперативного чергового ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 22.04.2014 року, 22.04.2014 року, о 10.41, до чергової частини ЧМВ УМВС України в Чернігівській області надійшла інформація про спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідно рапорту заступника командира взводу БПС ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 22.04.2014 року ОСОБА_14 , він повідомляє про прибуття працівників міліції за адресою: АДРЕСА_3 за викликом, виконання ними вказівки чергового нікого не відпускати та дочекатись прибуття дільничного, намагання ОСОБА_8 втекти та його затримання.

З копії карти виїзду швидкої медичної допомоги від 22.04.2014 року щодо ОСОБА_8 , вбачається, що останньому поставлено попередній діагноз: «Рвана рана вуха, алкогольне сп`яніння», а також зазначено, що травма отримана при затриманні працівниками міліції (чинив опір).

Як вбачається з копії карти виїзду швидкої медичної допомоги від 22.04.2014 року щодо ОСОБА_11 , останньому поставлено попередній діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудної клітки, різана рана правого ліктя, а також зазначено, що травма отримана при виконанні затримання (бійка із застосуванням холодної зброї).

Згідно копії наказу УМВС України в Чернігівській області №135 о/с від 20.06.2013 року, ОСОБА_11 проходить службу у БПС ЧМВ УМВС України в Чернігівській області.

З копій журналу інструктажів №1856 та постової відомості, слідує, що ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 перебували при виконанні службових обов`язків 22.04.2014 року.

З виписки №610 від 22.04.2015 року Чернігівського обласного наркологічного диспансеру слідує, що ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно речового доказу - оптичного носія для лазерних систем зчитування з відеозаписом та фотознімками, зафіксовано затримання працівниками міліції ОСОБА_8 , у руці якого знаходиться ніж; відповідно відеозапису та фотознімків на оптичному носії для лазерних систем зчитування, на яких зафіксовано затримання ОСОБА_8 , у руці останнього знаходиться ніж, а також зафіксовано місце знаходження ножа на асфальті.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , судом правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівнику міліції легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Висновки суду є переконливими, ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах і сумніву у колегії суддів не викликають, тому доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад інкримінованого йому кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу.

Про умисний характер дій обвинуваченого свідчать обставини вчинення кримінального правопорушення та послідовність вчинених дій (взявши в кухні будинку ножа, начебто для відкривання вікна, ОСОБА_12 не скориставшись ним, виплигнув з вікна будинку, переплигнув через паркан, не позбувся ножа, а продовжував тікати з ножем в руці, і використав його, коли працівник міліції намагався його затримати).

Доводи про неповноту судового слідства слід визнати необґрунтованими, оскільки вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи, або упередженість суду щодо ОСОБА_8 .

На підставі вище викладеного апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Разом з тим, доводи прокурора, викладені у його апеляційній скарзі, колегія суддів вважає слушними, а його апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого злочину, що вчинений злочин є злочином середньої тяжкості, обставини вчинення злочину та його наслідки, відношення обвинуваченого до вчиненого, відсутність у кримінальному провадженні цивільного позову потерпілого, думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому міри покарання, а саме те, що потерпілий не настоював на суворій мірі покарання та вказав, що претензій до обвинуваченого не має, особу обвинуваченого - його вік, стан його здоров`я, відповідно даних, що надані прокурором та повідомлені самим обвинуваченим, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого, що він до затримання офіційно не працював, його освіту, відсутність негативних характеристик на обвинуваченого за місцем проживання та реєстрації, що обвинувачений не притягувався до адміністративної відповідальності та відповідно до ст.89 КК України є не судимим.

Суд також прийняв до уваги обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та обрав покарання у вигляді позбавлення волі, при цьому ближче до мінімальної межі санкції частини статті, якою передбачено покарання за вчинений обвинуваченим злочин.

Підставами для застосування ст. 75 КК України, а також ст. 69 КК України, згідно змісту названих статей, є обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Суд же у вироку підставами для застосування ст.75 КК України до ОСОБА_8 назвав думку потерпілого, який не настоював на суворій мірі покарання обвинуваченому, дані що характеризують особу обвинуваченого, зокрема його сімейний стан, відсутність негативних характеристик, і не послався і не навів у вироку обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що прямо суперечить вимогам ст.75 КК України.

Тому призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 із застосуванням ст.75 КК України є явно несправедливим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання, на підставі ст.414 КПК України, підлягає скасуванню, обвинуваченому необхідно призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі, в межах, визначених судом першої інстанції, але без застосування ст.75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2015 року щодо ОСОБА_10 в частині призначеного йому покарання скасувати.

ОСОБА_8 за ст.345 ч.2 КК України призначити покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання час утримання його під вартою в СІЗО м. Чернігова з 06 травня 2015 року по 09 липня 2015 року.

В іншій частині цей же вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4