Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/76/16 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2016 року. м. Кіровоград
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0005662 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2015 року.
Цим вироком:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, студента ВПУ № 9, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 452 грн. 21 коп. та моральну шкоду у сумі 2000 грн.
ВСТАНОВИВ:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за умисне завдання легких тілесних ушкоджень, за таких обставин.
Так, ОСОБА_9 , 24.06.2015 року близько 22 год. 30 хв., знаходячись на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки, виниклої на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 , керуючись виниклим умислом, направленим на нанесення тілесних ушкоджень останньому, вдарив ОСОБА_7 кулаком правої руки в область тім`яної частини голови справа, від чого останній впав на землю спиною, після чого ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинний умисел, наніс потерпілому не менш 10 ударів ногами в область потиличної частини голови, грудної клітини справа, в праву кисть руки, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в тім`яно-потиличній ділянці голови справа, один з яких саднами, синця по передній поверхні грудної клітини справа, саден в ділянці правого колінного суглобу, лівого колінного суглобу, лівому гомілково-ступневому суглобі з переходом в ділянку лівої ступні, правому гомілково-ступневому суглобі та правій ступні, правій кісті, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 831 від 01.07.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просив вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 виправдати. Посилаючись на те, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження допустив грубі порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. Суд не надав належної оцінки тому, що потерпілий ОСОБА_7 у ході досудового розслідування та судового розгляду надавав різні свідчення, які суперечать одне одному. Показання потерпілого є неправдивими. Вказане підтверджується показаннями свідків та протоколами їх допиту. Суд першої інстанції не дав належної оцінки та не співставив з іншими доказами у кримінальному провадженні показання свідків, що є грубим порушенням ст. 9, ст. 94 КПК України. У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які підтверджують винуватість ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Так, ні один із допитаних свідків не підтвердив того, що ОСОБА_10 бив потерпілого понад 5 раз ногами. Всі свідки пояснили, що ОСОБА_10 вдарив потерпілого ОСОБА_7 один раз, останній спіткнувся об бордюр та упав на спину. Після чого, ОСОБА_10 потерпілого більше не бив. Також, не підтвердилися і показання потерпілого, що його вдарив спочатку батько ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , а потім почав бити ОСОБА_10 , свідки навпаки пояснили та підтвердили, що саме потерпілий ОСОБА_7 намагався ударити батька ОСОБА_11 - ОСОБА_13 тому той став на захист свого батька та ударив потерпілого. Також показання потерпілого суперечать показанням свідків. Так потерпілий ОСОБА_7 показав, що впав на лівий бік, а свідки показали, що той впав на спину. Також, згідно висновку судової медичної експертизи №831 від 25 червня 2015 року експертом було встановлено, що пошкодження утворилися у потерпілого від не менш 10 травматичних впливів. А згідно показань потерпілого його вдарили не менш п`ять разів, згідно показань свідків останнього вдарили один раз. Таким чином ні показання свідків, ні показання потерпілого, ні висновок експерта не відповідають дійсним обставинам кримінального провадження. Докази, які були досліджені судом та на які суд посилався, а саме: протокол огляду місця події, висновки експертизи, не доводять причетності саме ОСОБА_9 до вказаного правопорушення, а вказують на факт наявності у потерпілого лише тілесних ушкоджень. За таких підстав, суд був упередженим та несправедливим, чим грубо порушив засади законності та верховенства права у кримінальному провадженні, встановлені ст.ст. 8, 9 КПК України. Рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки ухвалене судом не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України як того вимагає ч. 3 ст. 369 КПК. Також вказав, що висновок суду першої інстанції в частині задоволення вимог потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у розмірі 2000 грн. теж не відповідає дійсним фактичним обставинам справи та сума до стягнення із обвинуваченого на користь потерпілого була судом завищена. Потерпілим ОСОБА_7 не було доведено його обсягу страждань душевних та психологічних, а також тривалості відновлення його фізичного стану не потребував стаціонарного лікування, не доведено ступінь зниження його престижу, а також які саме пройшли у його житі вимушені зміни.

Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та самого обвинуваченого ОСОБА_9 , які просили задовольнити подану апеляцію, прокурора, який просив відмовити в апеляції захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по кримінальному провадженню доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції винним себе не визнав та пояснив, що ввечері 24.06.2015 року разом зі своїми знайомими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 знаходився на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де спілкувалися. Особисто при цьому спиртні напої не вживав, будь-якого галасу та шуму від них не було, оскільки сиділи тихо, але, невдовзі, мешканка будинку ОСОБА_16 почала пред`являти їм претензії з приводу того, що вони начебто галасують та заважають відпочивати, при цьому нецензурно лаялася. Після цього до них вийшов її чоловік ОСОБА_7 з такими ж вимогами, та почав з ними конфліктувати. Згодом до них вийшов його батько - ОСОБА_17 , та коли ОСОБА_7 пішов на його батька, він, ОСОБА_10 , дав ОСОБА_18 ляпасу долонею по обличчю, після чого той впав на спину, але свідомість не втрачав, інших ударів він ОСОБА_7 не завдавав. Тоді ОСОБА_16 почала галасувати, що його, ОСОБА_7 «вбивають» та вимагала викликати «Швидку Допомогу». Потім його батько ОСОБА_17 викликав по телефону «Швидку Допомогу».

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_9 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, повністю доведена, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та належно оціненими судом першої інстанції і, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_7 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що вночі 24.06.2015 року, коли разом із своєю дружиною ОСОБА_16 знаходились у себе вдома за адресою: АДРЕСА_3 , його сусід ОСОБА_9 знаходився на подвір`ї вказаного будинку, де разом з мешканками будинку, розпивав спиртні напої - горілку та пиво, при цьому галасували, розмовляли вголос, чим заважали йому та його дружині ОСОБА_16 відпочивати, оскільки у зв`язку з спекою вони відкрили вікна в квартирі, та були змушені чути галас ОСОБА_11 з дівчатами з двору. Коли він, ОСОБА_7 , зробив зауваження ОСОБА_19 той почав конфліктувати з ним, у зв`язку з чим він, ОСОБА_7 , пішов на двір, де розмовляв з ОСОБА_20 , вимагаючи від нього припинити галас, а ОСОБА_16 пішла до квартири ОСОБА_21 , щоб попросити батька ОСОБА_11 - ОСОБА_13 вплинути на поведінку сина. Коли через нетривалий час на вулицю вийшов ОСОБА_17 , та одразу вдарив його, ОСОБА_7 , кулаком в обличчя, від чого він впав на землю на бік, а ОСОБА_10 не менше 10 разів вдарив його ногами по руці, тулубу і голові, від чого він втратив свідомість, та прийшов до тями в машині «Швидкої Допомоги». Після чого його доставили до Кіровоградської обласної лікарні, де надали медичну допомогу та видали список ліків, які приймав близько тижня, знаходячись вдома у зв`язку з головними болями.

-показаннями свідка ОСОБА_22 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що вночі 24.06.2015 року, коли вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_7 знаходились у себе вдома за адресою: АДРЕСА_3 , сусід ОСОБА_9 знаходився на подвір`ї вказаного будинку, де разом з мешканками будинку, галасували, розмовляли вголос, чим заважали їй та чоловіку відпочивати, оскільки у зв`язку зі спекою вони відкрили вікна в квартирі, та були змушені чути галас ОСОБА_9 з дівчатами з двору. Коли ОСОБА_7 зробив зауваження, ОСОБА_9 той почав конфліктувати з ним, у зв`язку з чим він, ОСОБА_7 , пішов на двір, де розмовляв з ОСОБА_9 , вимагаючи від нього припинити галас, а вона, ОСОБА_22 , пішла до квартирі ОСОБА_21 , щоби попросити батька ОСОБА_9 - ОСОБА_13 вплинути на поведінку сина. Після чого ОСОБА_17 пішов на двір, а вона повернулася додому, а потім почула крики, та вибігла на вулицю, де побачила, що ОСОБА_7 лежить на землі на боку та втрачає свідомість. Після чого ОСОБА_17 викликав «Швидку Допомогу» і ОСОБА_7 доставили до Кіровоградської обласної лікарні, де надали медичну допомогу;

-показаннями свідка ОСОБА_23 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції яка показала, що вночі 24.06.2015 року, коли знаходилась у себе вдома за адресою: АДРЕСА_4 , сусід ОСОБА_9 знаходився на подвір`ї вказаного будинку, де разом з мешканками будинку, галасували, розмовляли вголос, з цього приводу між сусідом ОСОБА_24 і ОСОБА_20 стався конфлікт, який відбувався під вікнами її квартири. Через нетривалий час почула звуки ударів та, визирнувши у вікно на кухні, побачила, що ОСОБА_7 лежить на землі на боку та втрачає свідомість, поруч знаходились його дружина ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , який по телефону викликав «Швидку Допомогу», оскільки ОСОБА_7 не міг говорити та втрачав свідомість;

-показаннями свідка ОСОБА_25 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції яка показала, що близько 20 год. 24.06.2015 року, до неї додому за адресою: АДРЕСА_2 , прийшли мешканці будинку ОСОБА_16 та чоловік останньої ОСОБА_7 , які розмовляли з її чоловіком у під`їзді, суть розмови не чула, але бачила, що ОСОБА_24 був збентежений та сказав, що «розбере стіл», який знаходиться у них на подвір`ї. О 23 год. ОСОБА_16 повідомила їй, що ОСОБА_10 побив ОСОБА_26 .

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_9 , і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:

-заявою ОСОБА_7 від 25.06.2015 року про завдання йому 24.06.2015 року ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (а. с. 8);

-протоколом від 15.07.2015 року проведення слідчого експерименту, згідно якого потерпілий ОСОБА_7 показав та пояснив, як вночі 24.06.2015 року на подвір`ї будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту ОСОБА_17 вдарив його кулаком в обличчя, від чого впав, а ОСОБА_10 не менше 5 разів вдарив його ногами по руці, тулубу і голові (а. с. 17-21);

-висновком судово-медичної експертизи № 831 від 01.07.2015 року, згідно якого встановлений факт наявності у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді крововиливів в тім`яно-потиличній ділянці голови справа, один з яких саднами, синця по передній поверхні грудної клітини справа, саден в ділянці правого колінного суглобу, лівого колінного суглобу, лівому гомілково-ступневому суглобі з переходом в ділянку лівої ступні, правому гомілково-ступневому суглобі та правій ступні, правій кісті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, могли утворитися не менше як від 10 травматичних впливів у строк, що не протирічить 24.06.2015 року, та виключається можливість їх утворення при падінні з положення «стоячи» (а. с. 50-51);

-висновком судово-медичної експертизи № 1006/831 від 24.07.2015 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту 15.07.2015 року; малоймовірна можливість їх утворення за обставин, на які вказують свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 під час проведення слідчого експерименту 15.07.2015 року (а. с. 54-55).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі, є належними і допустимими, взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Доводи сторони захисту стосовно того, що суд першої інстанції під час розгляду справи допустив грубі порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність і, зокрема, не надав належну оцінку доказам по справі та ухвалив вирок тільки на показаннях потерпілого та його співмешканки ОСОБА_22 , які є протирічними і неправдивими, при цьому не врахував показання інших свідків, чим допустив упередженість - є необґрунтованими та безпідставними. На переконання колегії суддів суд першої інстанції при розгляді справи повністю дотримався вимог кримінального процесуального закону, правильно встановив обставини кримінального провадження надав при цьому належну оцінку доказам по кримінальному провадженню при цьому не допустив порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та не допустив упередженості.

Так, вина ОСОБА_9 у вчиненні інкриміновано кримінального правопорушення повністю підтверджується наявними доказами у справі, які суд першої інстанції дослідив у судовому засіданні та надав їм належну оцінку і, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який, як в судовому засіданні суду першої інстанції, а потім і в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечуючи проти апеляції, надавав послідовні показання з приводу того, що саме ОСОБА_9 наніс йому не менше 10 ударів по тілу, із них не менше 5-6 ударів ногами по голові а інші удари в інші частини тіла в результаті чого йому були спричиненні тілесні ушкодження після чого він лікувався. Також, вина ОСОБА_9 підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема, протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 , показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_25 , висновком судово-медичної експертизи № 831 від 01.07.2015 року, (а. с. 50-51) та висновком судово-медичної експертизи № 1006/831 від 24.07.2015 року (а. с. 54-55), які на переконання колегії суддів є допустимими та достовірними, повністю узгоджуються між собою та відповідають дійсним встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно критично оцінив та не взяв до ваги показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які заперечили нанесення ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_7 численних ударів, оскільки показання вказаних свідків не відповідають дійсним встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції фактичним обставинам справи і спростовуються показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , висновками судово-медичних експертиз № 831 від 01.07.2015 року та № 1006/831 від 24.07.2015 року, згідно яких встановлений факт наявності у ОСОБА_7 численних тілесних ушкоджень, які могли утворитися не менше як від 10 травматичних впливів у строк, що не протирічить 24.06.2015 року, та виключається можливість їх утворення при падінні потерпілого з положення "стоячи", та малоймовірна можливість їх утворення за обставин, на які вказують свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 під час проведення слідчого експерименту. Посилання сторони захисту в своїй апеляції на пояснення свідка ОСОБА_27 є безпідставними, оскільки даний свідок судом першої інстанції не допитувався, стороною захисту клопотання в судовому засіданні суду першої інстанції про допит даного свідка не заявлялося.

Також, усні твердження захисника обвинуваченого викладені в судовому засіданні апеляційної інстанції, стосовно того, що свідки по кримінальному провадженню вказували під час судового розгляду, що у потерпілого ОСОБА_7 під час конфлікту ОСОБА_9 в руках був ніж - є безпідставними, так як не підтверджуються дійсними встановленими у судовому засіданні обставинами справи та аудіо записом судового засідання суду першої інстанції, під час якого ні один із свідків, ні обвинувачений ОСОБА_9 ні його захисник не вказували про це.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої, дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь і характер громадської небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, а тому дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе призначивши йому покарання у виді громадських робіт, яке повністю відповідає за своїм видом та розміром тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є необхідним і достатнім для його виправлення і перевиховання та попередження скоєння нових злочинів. При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не врахував в якості обтяжуючої обставини покарання ОСОБА_9 скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, оскільки стороною обвинувачення не надано в підтвердження цього жодних належних та допустимих доказів.

Разом із тим, доводи сторони захисту щодо неправильного вирішення районним цивільного позову та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди у завищеному розмірі, оскільки потерпілим не доведено обсягу його моральних страждань, є необґрунтованими.

При цьому, колегії суддів вважає, що суд першої інстанції, розв`язуючи питання по заявленому потерпілим ОСОБА_7 цивільному позову про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 452грн. 21 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000 грн. обгрунтовано стягнув на користь потерпілого завдану матеріальну шкоду у вказаному розмірі, оскільки потерпілий витрачав кошти на лікування в результаті отримання тілесних ушкоджень, що підтверджується платіжними документами на придбання ліків наданими потерпілим. Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що потерпілому обвинуваченим, в результаті завдання тілесних ушкоджень, була завдана моральна шкода, яка виразилась у тому числі і в моральних стражданнях, та призначення судом до стягнення у відшкодування моральної шкоди 2000 грн. на користь потерпілого. Призначені судом першої інстанції є необхідними та достатніми для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування та виправдання ОСОБА_9 відсутні, а тому апеляція захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_9 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4