Ухвала

іменем україни

15 вересня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_9,
суддів: при секретарі ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційні скарги засудженого ОСОБА_5, захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 50000489, за обвинуваченням

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Черкаси, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, в силу ст. 89 КК не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК;

за участю прокурора ОСОБА_13,

засудженого ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вироком апеляційного суду від 27 лютого 2015 року скасовано вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. В решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить змінити вирок апеляційного суду та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК - нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією ч. 2 ст. 121 КК. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою думку потерпілої, а також не врахував його позитивних характеристик з місця проживання та відбуття покарання. Крім того зазначає, що дані документи підтверджують безперервність його зв'язку з сім'єю.

Захисник ОСОБА_6 просить змінити вирок апеляційного суду та пом'якшити засудженому ОСОБА_5 призначене покарання за ч. 2 ст. 121 КК шляхом застосування положень ст. 69 КК. Аргументуючи свою позицію, вказує на наявність в матеріалах провадження даних, які дають підстави для пом'якшення покарання, зокрема: позитивні характеристики ОСОБА_5, які підтверджують факт його спілкування з сім'єю, довідки про незадовільний стан здоров'я засудженого та заява потерпілої про відсутність будь-яких претензій до нього.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить вирок апеляційного суду змінити в частині призначення покарання та застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 69 КК. Стверджує, що апеляційний суд взагалі не врахував її думку з приводу міри та розміру покарання призначеного ОСОБА_5, в той час, як вона наполягала на відсутності будь-яких майнових та немайнових претензій до нього. Вважає розмір покарання визначений ОСОБА_5 місцевим судом достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 11 березня 2014 року, приблизно о 20.30 год, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у домоволодінні АДРЕСА_2, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно завдав один удар ножем у живіт ОСОБА_8, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження від яких останній помер.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, пояснення засудженого ОСОБА_5 на підтримку своєї скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом.

Дії засудженого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК кваліфіковані правильно, що також не оспорюється у касаційних скаргах.

Що стосується доводів скарг щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, то вони є необґрунтованими.

Так, апеляційний суд, скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК, з огляду на вказівки суду касаційної інстанції, які відповідно до ст. 439 КПК є обов'язковими, виходив із ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК є тяжким, незворотних наслідків у виді смерті потерпілого ОСОБА_8, посередніх характеристик засудженого та обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. Такі обставини, як щире каяття, сприяння розкриттю злочину, незадовільний стан здоров'я засудженого і наявність на утриманні малолітньої доньки були відомі суду та враховані ним при призначенні ОСОБА_5 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про відсутність підстав для призначення покарання ОСОБА_5 із застосуванням положень ст. 69 КК.

Призначене засудженому ОСОБА_5 покарання у мінімальному розмірі визначеному санкцією частини статті за якою його засуджено, відповідає вимогам ст. 65 КК, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом'якшення покарання, як про це ставиться питання в касаційних скаргах, колегія суддів не знаходить.

Таким чином, вирок апеляційного суду є законним і обґрунтованим, призначене покарання справедливим, а відтак касаційні скарги засудженого ОСОБА_5, захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Апеляційного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_5, захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11