КОПІЯ. Справа № 279/9399/15-к
1-кс/279/560/15
У Х В А Л А
"15" вересня 2015 р. Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
з участю скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 ,
прокурора - ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 , -
ОСОБА_3 звернулася до суду з даною скаргою в якій просила :
-Поновити процесуальні строки звернення до суду щодо визнання бездіяльності слідчого СВ Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 через їх пропуск з поважних причин;
посилаючись на те, що слідчий закрив кримінальне провадження, яке розслідувалось за ст..125 ч.1 КК України, в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, але вказане правопорушення необхідно кваліфікувати не за ст..125 ч.1 КК України, а за ст..126 ч.1 КК України, так як ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 удар чим завдав йому фізичного болю.
В судовому засіданні скаржник свою заяву підтримала з підстав вказаних у скарзі, також пояснила, що слідчий не допитав яв свідків однокласників ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також не вказувати, що ОСОБА_11 наніс удар її сину присила класний керівник ОСОБА_12 та через неї директор школи ОСОБА_13 , крім того інцидент бачили і інші однокласники. По справи не було допитано судмедексперта, який розтлумачив би висновок із ЗЧМТ, що він є наслідком удару. Слідчий не витребував документів із травмпункту, куди звертався ОСОБА_14 .
Представник скаржника скаргу підтримав, вважає, що слідчий допустив бездіяльність, не встановив всіх осіб, яким відомі обставини справи, не надав повну правову кваліфікацію та правову оцінку діям ОСОБА_11 .
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_6 проти скарги заперечував, пояснив, що він надавав доручення працівникам карного розшуку, які встановили свідків по справі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 тому інших свідків він не допитував, назвати причини того, що не допитано судмедексперта та не прийнято рішення за ст.126 КК України, слідчий не зміг.
В судовому засіданні прокурор проти задоволення скарги заперечував, пояснив, що він вважає рішення слідчого законним, а досудове слідство повним.
Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження судом встановлено слідуюче.
17.11.2014 року ОСОБА_3 звернулася до Коростенського МВ із заявою про злочин, що вчинено відносно її сина ОСОБА_8 , а саме про "заподіяння ОСОБА_19 удару в обличчя її сину чим було заподіяно тілесні ушкодження", кваліфікація дій в заяві не вказується.
Слідчим ОСОБА_20 внесено відомості в ЄРДР за ст.125 ч.1 КК України.
У постанові слідчого вказано, що проведеною по справі судово-медичною експертизою у ОСОБА_8 не встановлено тілесних ушкоджень, тому і не здобуто доказів за ст.125 ч.1 ККУ. У постанові слідчий не посилається на інші докази чи матеріали розслідування.
В матеріалах справи відсутні документи, щодо направлення вказаної постанови ОСОБА_3 . Згідно наданого оригіналу листа Коростенської міжрайонної прокуратури, лист відповідь щодо результатів розслідування їй відправлено 19.06.15р.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що згідно висновку експерта № 698 від 28.10.2014 року у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді явищ струсу головного мозку. Вказані тілесні ушкодження не містять вичерпних даних про їх характер, клінічний перебіг, тому не може бути визначено їх ступінь тяжкості.
Таким чином експерт не заперечує сам факт тілесних ушкоджень і прямо вказує на їх наявність, говорить тільки про неможливість визначення їх ступеня тяжкості.
Експерта на досудовому слідстві допитано не було.
Також в матеріалах кримінального провадження наявні протоколи допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які були очевидцями конфлікту, пояснюють факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та штовхання особами один одного.
За вказаною подією відносно ОСОБА_8 по іншому кримінальному провадженні було внесено відомості до ЄРДР за ст.125 ч.2 ККУ та направлено до суду клопотання про застосування до нього примусових заходів виховного характеру.
Ухвалою суду від 28.04.2015 року відносно ОСОБА_8 застосовано примусові заходи виховного характеру та його передано під нагляд матері. В ухвалі немає посилань на показання свідків даної події. Судом оглянуто дане судове провадження та встановлено, що в клопотанні та в Реєстрі матеріалів досудового розслідування робиться посилання на допитаних свідків події - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_9 .
Таким чином в даному кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_14 поза увагою слідчого залишились показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_9 . Пояснення слідчого щодо надання доручення оперативному підрозділу та використання його як основного джерела інформації щодо свідків суд оцінює як неприпустиме, вважає його самоусуненням слідчого від особистого встановлення та перевірки всіх обставин справи.
19.11.14 р. процесуальним прокурором було надано вказівки слідчому, що допиту в якості свідків працівників ЗОШ № 2. Дана вказівка слідчим не виконана, жоден працівник ЗОШ № 2 не допитувався.
02.12.14р., коли по справі не було допитано жодного свідка, заявника, потерпілого чи Новіка, слідчим було надано Доручення оперативному підрозділу з допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . При цьому в заяві ОСОБА_14 дані прізвища не вказані, звідки їх отримав слідчий невідомо, що говорить про те, що вказані прізвища вже були відомі слідчому.
Відповідно до ст.304 ч.1 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ст.303 КПК, можуть бути подані до суду.
Відповідно до ст.303 ч.1 п.3 КПК України, на досудовому провадженні заявником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься : безпосередність дослідження показань, речей і документів.
Згідно ст. 9 ч.2 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.
Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин у кримінальному провадженні покладається на слідчого і прокурора.
Відповідно до ст.283 ч.1 п.2 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що слідчий безпосередньо не дослідив ряд необхідних для встановлення обставин, а саме не допитав експерта, не допитав як свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , класного керівника ОСОБА_22 , директора школи ОСОБА_23 , вчителя який проводив урок, інших однокласників, не витребував документів із травмпункту, куди звертався ОСОБА_14 . Тому суд вважає, що досудове розслідування проведено не повно.
Крім того, слідчим не надано правову оцінку вказаної події за ст.126 КК України, яка передбачає завдання удару ОСОБА_19 ОСОБА_8 , який завдав фізичного болю.
За таких обставин суд вважає, що скарга є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 9, 303-304, 306-307 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити повністю.
Поновити ОСОБА_3 процесуальні строки звернення до суду через їх пропуск з поважних причин.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя (підпис). З оригіналом вірно
Слідчий -суддя Коростенського міськрайонного суду ОСОБА_1