В И Р О К
Іменем України
09 лютого 2016 року м. Слов`янськ

Колегія суддів Слов`янського міськрайонного суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Охотськ Хабаровського краю Російська Федерація, українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимому, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -
В С Т А Н О В И В Л А:
ОСОБА_6 з початку квітня 2014 року увійшовши а непередбачене законом України незаконне збройне формування так звану «Донецьку народну республіку», яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, учасники незаконного збройного формування були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні був визначений механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставилися завдання щоденної діяльності, яка полягає в здійсненні методами військових операції силової підтримки незаконно створених структур «ДНР», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортація населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, починаючи з квітня 2014 року, становиться одним з учасників незаконного збройного формування так званої «Донецької народної республіки». При цьому ОСОБА_6 вступаючи до незаконного збройного формування «ДНР» був обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про державну прикордонну службу України», «Про Національну Гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб», та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Діючи далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, ОСОБА_6 , увійшов до незаконного збройного формування, під командуванням невстановленої особи. ОСОБА_6 з середини травня 2014 року, точну дату в ході слідства не довелося встановити перебував в якості бійця разом з ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами на чергуваннях на блокпостах «ДНР», розташованим на автодорозі «Харків - Довжанський» біля с. Семенівка Слов`янського району Донецької області, де невстановленою особою слідством був одягнений у камуфляжний одяг та озброєний вогнепальною зброєю автоматом Калашникова з установкою здійснення контрольно-пропускного режиму, що виражалося у перевірці документів водіїв та пасажирів автомобілів, які проїжджали повз блокпости, огляду салонів та багажників вказаних автомобілів.

Починаючи приблизно з 20 травня 2014 року, точну дату в ході слідства не довелося встановити, ОСОБА_6 перейшов з іншими невстановленими особами в якості бійця на блокпост «ДНР», розташований на ділянці автодороги « ІНФОРМАЦІЯ_2 » біля стели під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Слов`янського району Донецької області, де одягнений у камуфляжний одяг та озброєний вогнепальною зброєю автоматом Калашникова продовжив здійснювати контрольно-пропускний режим на блокпосту.

Так, у період часу з початку квітня 2014 року по кінець червня 2014 року дії ОСОБА_6 носили тривалий характер та виразилися у активній участі в діяльності не передбаченого законами України збройного формування. При цьому ОСОБА_6 усвідомлював, що незаконне збройне формування «ДНР», учасником якого він є, діє на території України незаконно та те, що її учасники застосовують зброю, захоплюють будівлі органів державної влади та місцевого самоврядування, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків.

В результаті діяльності зазначеного не передбаченого законами України збройного формування на території Донецької області було вчинено низку тяжких та особливо тяжких злочинів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину в скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, в скоєному розкаявся, надав суду показання, в яких зазначив, що він дійсно при обставинах викладених в зміненому обвинувальному акті вчинив дане кримінальне правопорушення, а саме, перебуваючи під впливом засобів масової інформації РФ, здійснював чергування на блокпостах так званої ДНР, а саме на автодорозі «Харків-Довжанське» біля с. Семенівка, а потім на блокпості, розташованому на автодорозі «Красний Лиман Слов`янськ» біля стели під назвою «Царіцино». В скоєному розкаюється, бажає повернутися до нормального життя.

Аналізуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України в сукупності з іншими, добутими по справі доказами, суд вважає ці пояснення обвинуваченого правдивими та такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки вони цілком підтверджуються зібраними по справі доказами.

Так, відповідно до Протоколу проведення слідчого експерименту ОСОБА_9 розповіла та показала на місцевості місце, де був розташований блокпост, а саме на ділянці автодороги Харків-Довжанське на повороті до м. Слов`янськ. біля с. Семенівка Слов`янського району, де в середині травня 2014 року вона бачила в камуфляжному одязі зі зброєю та георгіївськими стрічками на одязі обвинуваченого ОСОБА_10 .

Згідно з Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.06.2015 року ОСОБА_11 розповів та показав на місцевості місце, де був розташований блокпост на автодорозі Харків-Довжанське, де він бачив озброєних людей, які перевіряли в нього документи.

Відповідно до Протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.06.2015 року за участю свідка ОСОБА_9 , остання упізнала ОСОБА_6 , як особу, яка в середині травня 2014 року перебувала на блокпосту, розташованому на ділянці автодороги Харків-Довжанське на повороті в м. Слов`янськ біля с. Семенівка Слов`янського району.

Згідно з Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.06.2015 року за участю свідка ОСОБА_11 , останній упізнав ОСОБА_6 , як особу, яка в травні 2014 року перебувала на блокпості на автодорозі «Харків-Довжанське» при в`їзді до м. Слов`янська в камуфляжному одязі з автоматом Калашникова.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 11.06.2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинувачений розповів що в середині травня 2014 року він чергував на блокпосту розташованому на автодорозі «Харків-Довжанське» при в`їзді в с. Володарське та показав на місцевості місце розташування даного блокпоста. Також обвинувачений пояснив, що він чергував на блокпосту, розташованому на автодорозі «Харків-Довжанське» при виїзді в м. Слов`янськ, одягнений в камуфляжний одяг та з автоматом Калашникова.

Зазначені докази колегія суддів визнає допустимими, оскільки вони є протоколами процесуальних дій, та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 99 КПК України документами.

Згідно з Протоколом огляду від 11.06.2015 року, оглянутий мобільний телефон «Samsung», виданий обвинуваченим ОСОБА_6 . Розглядаючи дане кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, суд визнає даний доказ не належним, в розумінні ст. 85 КПК України, оскільки він не підтверджує наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого цілком доведена, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ст. 260 ч. 2 КК України, тобто участь в діяльності не передбаченого законом збройному формуванні.

При визначенні міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, колегія суддів приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки; ступінь суспільно-небезпечних наслідків, дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України колегія суддів визнає його щире каяття, повне визнання своєї провини, бажання виправитися.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно ст. 67 КК України колегією суддів не встановлено.

Відповідно до характеристики особи обвинуваченого, за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_6 скарг на нього не надходило, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра ОСОБА_6 не перебуває.

Частиною 2 статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання колегія суддів виходить з того, що статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, суд приймає до уваги характер протиправних дій та враховує ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, а також той факт, що безпосередньо діями обвинуваченого майнової шкоди, або інших тяжких наслідків не спричинено, та доходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції інкримінуємої йому статті Особливої частини Кримінального кодексу України. Однак, погоджуючись с прокурором, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку можливо застосувати статтю 75 КК України та звільнити ОСОБА_6 від покарання з випробуванням. Таке покарання буде необхідним та достатнім, та таким, що відповідає меті покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого до 27 березня 2016 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, колегія суддів
З А С У Д И Л А:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строки на 5 років.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 3 роки, поклавши на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію.

Обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_6 негайно з-під варти.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3