Провадження №1-кп/748/224/15
Єдиний унікальний № 748/3118/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Чернігові кримінальне провадження №0000137 від 21 жовтня 2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого проживаючим по АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
З 19 березня 2014 року молодшого сержанта ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №54 від 19 березня 2014 року зараховано до особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначено на посаду розвідника 2 розвідувального відділення розвідувального взводу механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, визначає види військової служби, що включає в себе військову службу за призивом під час мобілізації.

У свою чергу молодший сержант ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, 16 грудня 2014 року, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на залишення військової частини та місця служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , повернувшись до виконання обов`язків військової служби 20 жовтня 2015 року.

Отже, ОСОБА_4 був відсутній у розташуванні військової частини НОМЕР_2 (польова пошта НОМЕР_1 ) в період з 16.12.2014 року по 19.10.2015 року, проводячи час на власний розсуд за місцем проживання: АДРЕСА_1 , що складає період тривалістю понад один місяць.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.407 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені у обвинуваченні, не оспорював, у скоєному щиро розкаявся.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність наслідків злочину, особу винного - його вік, сімейний стан, стан здоров`я, освіту, те, що ОСОБА_4 демобілізований та раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.
За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу ОСОБА_4 , суд вважає за можливе при призначенні покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, застосувати до обвинуваченого положення ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті та призначити йому покарання у виді штрафу, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався і відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу. Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, призначивши покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.
На вирок може бути подана через суд, який ухвалив судове рішення апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Роз`яснити учасникам судового провадження право на помилування, право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1