Справа № 347/1259/13-к
Провадження № 1-кп/347/4/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2016 р. м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів кримінальне провадження № 0000346 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта середня, одружений, приватний підприємець, раніше не судимий, - у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному зберіганні з метою збуту та збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, яке було вчинено за таких обставин.

ОСОБА_6 , маючи у незаконному володінні та зберігаючи особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, 09.04.2013 близько 22.00 год. по вул. Дружби в м. Косів, неподалік продуктового магазину Ліліана, незаконно збув ОСОБА_7 , 1975 року народження, подрібнену рослину масу, зеленого кольору, вагою 5,01 грама, що згідно висновку експерта № 09/12-0445 від 10.04.2013 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, за гроші в сумі 90 грн.

Крім того, 10.04.2013 близько 12:30 годин по вул. Дружби в м. Косів, неподалік продуктового магазину Ліліана ОСОБА_6 , незаконно збув ОСОБА_7 , з корисливою метою, подріблену рослинну масу, зеленого кольору, вагою 39,02 грама, що згідно висновку експерта № 09/12-0446 від 10.04.2013 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, за ціною 2 000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, не визнав та вказав, що збутом наркотичних засобів ніколи не займався та по суті показав, що 09 квітня 2013 року до нього подзвонив ОСОБА_7 та вони з ним зустрілись близько о 10 годині вечора біля магазину Ліліана, що в м. Косові. При зустрічі ОСОБА_7 сказав, що йому потрібний ліс, але так як було пізно сказав, що вирішити нічого не може і домовилися про зустріч на другий день. Зустрівши його близько 10 години дня він почав обговорювати з ним питання придбання лісу. Сказав ОСОБА_7 що особисто відвезе його до людей, які мають пилораму, однак останній сказав, що дуже спішить, а тому дає завдаток і повернеться за годину. Гроші брати не хотів, однак ОСОБА_7 запхав йому в руки 2000 грн., сказав що подзвонить і поїхав. Вийшовши з машини був затриманий працівниками міліції, які вилучили в нього гроші і відвезли в Косівський відділ міліції. Вважає, що обвинувачення його у незаконному збуті наркотичних засобів сфальсифіковано органами досудового слідства, а тому просить виправдати за вказаними епізодами злочинної діяльності.

Показання свідка з вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 про придбання ним наркотичного засобу у ОСОБА_6 оспорюються обвинуваченим, який категорично заперечує такі дії та стверджує про фальсифікацію доказів працівниками міліції.

При цьому, за умови невизнання обвинуваченим своєї вини за ст.307 ч.2 КК України та заперечення показань свідка з вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 стороною обвинувачення не надано достатніх доказів, які спростовували б його твердження про непричетність до злочину та об`єктивно підтверджували б показання особи, яка здійснювала оперативну закупівлю.

Так, прокурор вважає, що доказами винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.307 ч.2 КК України є пояснення свідків, протоколи про результати контролю за вчиненням злочину, протоколи огляду місця події, висновки хімічних експертиз, та інші матеріали справи.

Вислухавши сторони кримінального провадження, оцінивши надані ними докази, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 необхідно виправдати за недоведеності його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.307 ч.2 КК України виходячи з наступного.

Щодо підставності початку досудового розслідування щодо ОСОБА_6 , то суд вважає, що воно почате з істотними порушеннями вимог законодавства з наступних підстав.

Відповідно до ст. 271 КПК України, контроль за вчиненням злочину може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин.

Статтею 9 ч. 1 Закону України Про оперативно-розшукову діяльність передбачено, що у кожному випадку наявності підстав для проведення оперативно-розшукової діяльності заводиться оперативно-розшукова справа. Постанова про заведення такої справи підлягає затвердженню начальником органу внутрішніх справ, підрозділу внутрішньої безпеки МВС, органу Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, охорони вищих посадових осіб, Служби зовнішньої розвідки України, оперативного підрозділу органів доходів і зборів, органу, установи виконання покарань чи слідчого ізолятора, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону або його уповноваженим заступником.

Згідно ст.6 ч.3, ЗУ Про оперативно-розшукову діяльність забороняється приймати рішення про проведення оперативно-розшукових заходів при відсутності підстав, передбачених у цій статті, а згідно з ст.9 ч.3 цього Закону без заведення оперативно-розшукової справи проведення оперативно-розшукових заходів забороняється.

Як вказав в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дозвіл на проведення оперативної закупівлі прокурором було надано тільки на підставі його рапорту, а оперативно-розшукова справа не порушувалась.

Крім того, в самих матеріалах справи відсутні дані, які свідчили б про наявність підстав для проведення оперативно-розшукової діяльності щодо ОСОБА_6 , заведення з цього приводу оперативно-розшукової справи, її номера, дати заведення, тощо, що позбавляє можливості дати оцінку зібраним у такий спосіб доказам з точки зору їх допустимості та підставності і законності початку досудового розслідування.

Відповідно до ст. 37 ч. 1 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про призначення прокурорів (а.с. 5) та постанова про проведення оперативної закупки (а.с. 12-14 Т.№ 1) датована 09.04.2013р., тобто до початку досудового розслідування, оскільки і доручення про проведення досудового розслідування, так і повідомлення про початок досудового розслідування датовано 10.04.2013 року (а.с. 3-4 т.№ 1).

Відповідно до п. 2.1. інструкції Про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні від 16.11.2012 року №114/1042/516/1199/936/1687/5, рішення про проведення негласної слідчої (розшукової) дії слідчий, прокурор викладає в постанові, яка має відповідати вимогам ст.ст. 246, 251 КПК України, якщо ця дія проводиться без дозволу слідчого судді, або в невідкладних випадках, передбачених ст. 250 КПК України.

Статтею 251 КПК України передбачено, що постанова слідчого, прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії повинна містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) правову кваліфікацію злочину із зазначенням статті (частини статті) Кримінального кодексу України; 3) відомості про особу (осіб), місце або річ, щодо яких проводитиметься негласна слідча (розшукова) дія; 4) початок, тривалість і мету негласної слідчої (розшукової) дії; 5) відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу (розшукову) дію; 6) обґрунтування прийнятої постанови, у тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб; 7) вказівку на вид негласної слідчої (розшукової) дії, що проводиться.

В порушення вищезазначених вимог інструкцій та КПК України прокурором винесена постанова про проведення оперативної закупки від 09.04.2013р. тільки на підставі одного рапорту ОСОБА_8 , без заведення оперативно-розшукової справи, тобто без достатніх підстав вважати що готується тяжкий чи особливо тяжкий злочин. Разом з тим, належних та допустимих відомостей про особу, щодо якої проводитиметься негласна слідча дія зазначено не було.

Як вбачається з витягів кримінального провадження, досудове слідство проводилось в рамках кримінального провадження №0000346 (а.с. 1-2), а тому яка була потреба порушувати кримінальне провадження за №0000352 (а.с. 6 т.№ 1) за тим самим фактом і з тих самих підстав, а потім їх об`єднувати (а.с.10 Т.№ 1) залишається суду незрозумілим.

Крім того, показання ОСОБА_7 щодо його допомоги міліції в придбанні наркотичних засобів не підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_8 , який стверджував що сам запропонував ОСОБА_7 придбати наркотичні засоби у ОСОБА_6 .

Також, в порушення вимог Закону України Про оперативно розшукову діяльність та нормативно-правового акту, який регулює порядок проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів, в яких зазначено, що після оперативної закупівлі група затримання блокує та локалізує продавця з метою запобігання його зникненню з місця події, передачі інформації засобами зв`язку, чи знищенню речових доказів. Після затримання продавця у нього в присутності понятих вилучаються гроші про, що складається протокол та провадиться дослідча перевірка.

Разом з тим в суду виникає сумнів, чому орган досудового слідства порушивши кримінальне провадження 09 квітня 2013 року по факту протиправної діяльності обвинуваченого після вчинення ним на їхню думку першого епізоду збуту наркотичних засобів своєчасно не попередив злочинну діяльність ОСОБА_6 та з яких підстав і причин 10 квітня 2013 року після першої закупки була проведена повторна контрольна закупка наркотичних засобів в обвинуваченого одним і тим же покупцем під зміненими анкетними даними ОСОБА_7 ..

Зазначені обставини не можуть не викликати певні сумніви в законності проведення оперативної закупівлі у обвинуваченого наркотичних засобів 09.04.2013 року та 10.04.2013 року.

Таким чином суд приходить до висновку, що початок досудового розслідування розпочатий з грубими порушеннями вимог КПК України та ЗУ Про оперативно-розшукову діяльність та нормативно-правових актів, які регулюють порядок проведення закупівлі наркотичних засобів.

Щодо факту першого епізоду збуту наркотичного засобу ОСОБА_6 суд приходить до висновку, що такий не підтверджується зібраними в ході досудового та судового слідства доказами виходячи з наступного.

Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що 09.04.2013р. та 10.04.2013р. приймав участь у оперативній закупці наркотичних засобів у ОСОБА_6 09.04.2013р. в присутності понятих в Косівському РВ УМВС вручили ОСОБА_7 грошові кошти, оглянули його та він поїхав на закупку, через якийсь час повернувся та видав наркотичний засіб і повідомив, що він купив його в ОСОБА_6 10.04.2013 року затримував обвинуваченого біля магазину Ліліана після оперативної закупки. Після того як ОСОБА_6 вийшов з машини ОСОБА_7 вони його затримали та вилучили в нього грошові кошти, при цьому пояснював, що гроші йому дав ОСОБА_7 за лісову продукцію

В свою чергу свідок ОСОБА_8 суду показав, що йому поступила інформація про продаж наркотичних засобі громадянином на ім`я ОСОБА_10 , а тому було прийнято рішення провести оперативну закупку. 09.04.2013 р. в Косівському РВ УМВС ним в присутності понятих ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 було вручено особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 грошові кошти, проведено його огляд, після чого останній поїхав на оперативну закупку до магазину Ліліана в м. Косів. Одразу він з понятими сіли у його автомобіль та поїхали на місце події, однак приблизитися до машини ОСОБА_7 не могли, а тому самого факту передачі наркотичних засобів не бачив ні він ні поняті. Після цього вони поїхали у відділ міліції, де ОСОБА_7 видав наркотичні засобі. Однак даний наркотичний засіб був неякісний, а тому вони 10.04.2013 року в Косівському РВ УМВС зранку в присутності понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вручили ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 2000 грн., після чого він поїхав на чергову оперативну закупку. Чи сідав цього ж дня ОСОБА_6 в автомобіль до ОСОБА_7 та чи передавав наркотичні засоби ніхто не бачив. Після оперативної закупки ОСОБА_7 поїхав в Косівський РВ УМВС де видав наркотичні засоби.

Разом з тим суд вважає, що показання оперуповноважених, які проводили оперативну закупівлю наркотичного засобу, в частині підтвердження факту збуту наркотичного засобу обвинуваченим є показаннями з чужих слів (зі слів особи з вигаданими анкетними даними) , а тому в силу ч.7 ст.97 КПК України є недопустимим доказом, оскільки давалась стосовно пояснень, наданих їм під час здійснення оперативно розшукової діяльності.

Сам факт збуту ОСОБА_6 наркотичного засобу ОСОБА_7 , про який стверджують свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , був результатом їх професійної діяльності, тому вони, як особи, зацікавлені у результатах розгляду справи, не повинні були допитуватись як свідки вчинення злочину. А покази свідка ОСОБА_8 які він давав на досудовому слідстві та в судовому засіданні суттєво відрізняються.

Крім цього, сам факт передачі обвинуваченим наркотичного засобу закупнику і отримання від нього за це грошових коштів безпосередньо, не зафіксовано. Жодних доказів того, що обвинувачений взагалі тримав у своїх руках наркотичні засоби суду не надано.

Не застосування зняття дактилоскопічних даних з обгортки наркотичного засобу та/або аудіо-відео фіксації злочину як виду контролю за вчиненням кримінального правопорушення дає суду підстави вважати про упередженість досудового слідства у доведенні винності обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Все обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 збуту наркотичних засобів будується виключно на твердженнях свідка зі зміненими анкетними даними, що проводив оперативну закупку, а ні поняті, ні самі працівники міліції не бачили факту передачі наркотичних засобів.

Показання свідків , які були понятими при документуванні оперативної закупівлі, не мають самостійного доказового значення, оскільки не містять відомостей щодо обставин збуту наркотичного засобу, які вони сприймали безпосередньо. Їхні показання в частині, що стосується пояснень особи з вигаданими анкетними даними про обставини придбання наркотичного засобу, в силу ч.7 ст.97 КПК України є неприпустимим доказом, оскільки є показаннями з чужих слів. Їхні показання в частині обставин документування лише дублюють інформацію, викладену у відповідних актах та протоколах.

Особа зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що відпочивав в м. Косів та почув, що можуть продати наркотичні засоби, Так як має дітей, вирішив припинити такі незаконні дії, а тому вирішив написати заяву в міліцію. 09.04.2013р., одразу після написання заяви працівники міліції видали йому в присутності понятих грошові кошти, після чого він викликав таксі та поїхав на закупку до магазину Ліліана, що в м. Косів. Приїхавши туди, вийшов з автомобіля і зустрівся з особою на ім`я ОСОБА_10 , який на узбіччі дороги передав йому наркотичний засіб а він за це дав йому 90 грн.,. Даний наркотичний засіб він видав в міліції, однак оскільки він був неякісним, на другий день знову в присутності понятих працівники міліції видали йому грошові кошти в сумі 2000 грн., після чого пішов пішки на те саме місце де купив у обвинуваченого наркотичні засоби та вдруге придбав у нього наркотичні засоби, після чого пішов в міліцію та видав їх при понятих.

Суд звертає увагу на те, що такі покази особи зі зміненими анкетними даними протягом досудового та судового слідства кардинально різняться за своїм змістом. Разом з тим, є суперечливими покази ОСОБА_7 та свідків, що брали участь в оперативній закупкці ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , оскільки містять розбіжності щодо транспортних засобів та способу прибуття до місця події ОСОБА_7 .

Протоколи оперативної закупівлі по вказаним вище епізодам та показання понятих під час проведення вказаної оперативно-розшукової дії по суті констатують лише факт видачі особою ОСОБА_7 речовини рослинного походження і його заяви про придбання вказаної речовини, однак об`єктивними доказами того, що наркотичний засіб придбаний саме у обвинуваченого, вони не являються.

Крім того, сам ОСОБА_7 в судовому засіданні не зміг суду вказати ні місяця ні навіть пори року, коли ним проводилася оперативна закупівля наркотичних засобів в ОСОБА_6 , однак згідно з вимог ст. 91 ч. 1 п. 1 КПК України доказуванню крім того підлягає подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на копіях грошових купюр, отриманих для проведення оперативної закупки, підпис ОСОБА_7 по епізодах від 09.04.2013р. та 10.04.2013р. відсутній.

На думку суду, вказані в обвинуваченні оперативні закупівлі наркотичних засобів здійснювались за відсутності конкретних та об`єктивних підстав, чим порушено права та основоположні свободи людини, а тому отримані в ході їх здійснення докази є недопустимими.

Свідок ОСОБА_15 слідчий СВ Косівського РВ УМВС суду пояснив, що на підставі зібраних доказів було повідомлено про підозру ОСОБА_6 , однак стосовно огляду речових доказів 10.04.2013 року, а супровідний лист НДЕКЦ зареєстрований тільки 11.04.2013 року, тобто днем пізніше, він нічого не пояснив, тільки сказав, що можливо це помилка була допущена в НДЕКЦ.

Крім того, згідно протоколу огляду речових доказів від 10.04.2013р. (т. 1 а.с. 83), який складений ст. слідчим СВ Косівського РВ УМВС ст. л-нт міліції ОСОБА_15 , в присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 було оглянуто два целофанових пакети, опечатані бирками на яких наявні відповідні записи, підписи понятих, працівника міліції та печатками НДЕКЦ при УМВС в Івано-Франківській області. Однак, як вбачається з супровідних листів НДЕКЦ при УМВС в Івано-Франківській області (т.1. а.с. 57, 65) висновки експертиз по кримінальному провадженні № 0000346 та об`єкти дослідження були надіслані слідчому СВ Косівського РВ УМВС України в Івано-Франківській області тільки 11.04.2013р., тобто на наступний день після огляду речових доказів. А тому в суду виникає сумнів у достовірності даних викладених в такому протоколі. Адже із оглянутого в судовому засіданні журналу обліку вихідних та внутрішнього обороту несекретних матеріалів (копія а.с. 132-150 Т.№ 3) видно, вдійсності речові докази направлені 11.04.2013 року.

Також свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він був понятим при тому, як невідомий йому чоловік приніс в Косівський РВ УМВС два пакети з наркотичними засобами та грошима, тобто здачею від купівлі цих наркотичних засобів, але на даний час він не може впізнати данного чоловіка.

Згідно наявного в матеріалах даного кримінального провадження акту огляду покупця від 10.04.2013 року (т. 1 а.с. 39), огляд покупця під вигаданими анкетними даними ОСОБА_7 проводиться з 11 год. 50 хв. до 12 год. 20 хв., і в цей же час, тобто з 11 год. 05 хв. до 12 год.00 хв. ст. о/у БНОН РВ УМВС ОСОБА_8 складає протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 10.04.2013 року (т. 1 а.с. 102), тобто з 11 год. 50 хв. до 12 год. 00 хв. дві слідчі дії проводилися одночасно. Разом з тим, допит свідка ОСОБА_12 здійснювався з 12 год. 15 хв. до 13 год. 20 хв. (т. 1 а.с. 106), у зв`язку з чим можна зробити висновок про те, що ст. о/у БНОН РВ УМВС ОСОБА_8 проводив дві слідчі дії одночасно, тобто з 12 год. 15 хв. до 12 год. 20 хв. одночасно допитував свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що є неприпустимим відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 КПК України. Разом з тим суду залишається незрозумілим, яким чином, допитуючи свідка ОСОБА_12 з 12 год. 15 хв. до 13 год. 20 хв. ст. о/у БНОН РВ УМВС ОСОБА_8 в присутності понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 з 12 год. 45 хв. до 13 год. 00 хв. провів огляд місця події та склав відповідний протокол (т. 1 а.с. 48) .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалами слідчого судді Косівського районного суду від 11.04.2013 року було надано дозвіл на проведення обшуку у житлі за місцем реєстрації та в житлі за місцем фактичного проживання обвинувачено, однак на підставі проведених обшуків будь-яких доказів, які б свідчили про збування ним наркотичних засобів іншим особам не було встановлено.

Рішенням Європейського суду з прав людини викладено, зокрема у справах Ванян проти Російської Федерації та Худобін проти Російської Федерації, з яких слідує, що за умови відсутності у справі даних про те, що особа займалася збутом наркотичних засобів іншим особам, крім легендованої, є достатні підстави підозрювати, що мала місце провокація. Інформація, отримана від агентів міліції в результаті проведення оперативної закупівлі наркотиків, не повинна бути єдиним доказом, на якому будується обвинувальний вирок.

Так, досудовим слідством при внесенні відомостей до ЄДРДР 09.04.2013р. та 10.04.2013р. по даному кримінальному провадженню, до отримання висновку хімічних експертиз, які були надіслані органу досудового слідства тільки 11.04.2013р. (а.с. 57, 65 Т.№.1), тобто до отримання дійсних та достовірних відомостей про вид наркотичного засобу, в збуті якого обвинувачений підозрювався, наперед було визначено, що наркотичний засіб відноситься до особливо небезпечного засобу канабісу. Таким чином є дійсно достатні підстави викликати в суду сумніви чи не мала в даному випадку місце провокація. Тому всі сумніви щодо доведеності вини повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.

Таким чином суд вважає, що практика проведення оперативних закупівель наркотичних засобів та використання їх результатів у кримінальному провадженні у даному випадку не відповідає вимогам ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки даних про те, що обвинувачений займався збутом наркотиків та яких саме, до проведення оперативних закупок співробітникам міліції, як органами досудового слідства так і судом не добуто.

Свідоме небажання працівників правоохоронних органів застосовувати технічні засоби при здійсненні оперативно розшукової діяльності ставить під сумнів достовірність даних, отриманих в ході її проведення.

Будь-яких даних про те, що до зустрічі ОСОБА_7 з обвинуваченим останній торгував наркотиками обвинувачення не зібрало. Раніше він не мав судимості і не перебував під слідством за подібні дії.

Частиною 7 Ст. 223 КПК України встановлено, що обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії. Враховуючи, що понятий ОСОБА_12 09.04.2013р. особисто не був присутнім під час виявлення доказів, органами досудового слідства були порушені вимоги закону, оскільки обшук як слідча дія, спрямована на отримання доказів, здійснюється з обов`язковою участю не менше двох понятих, а це означає, що останні повинні особисто бути присутніми під час проведення цієї слідчої дії, а особливо, при отриманні доказів. В іншому випадку, участь понятих при проведенні слідчих дій утрачає усякий правовий сенс.

Таким чином суд визнає висновки судово-хімічних експертиз, в ході яких досліджувались об`єкти вилучені при проведенні оперативних закупівель, як отримані незаконним шляхом недопустимими.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Суд при постановленні вироку також виходить із положень ст. 94 ч. 2 КПК України, про те, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, і оцінюються у їх сукупності.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року Про посилення судового захисту прав і свобод людини і громадянина, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах добутих незаконним шляхом. В зв`язку з чим судам при розгляді кожної справи необхідно перевірити, чи були докази якими органи досудового слідства обґрунтовують висновки про винуватість особи в скоєнні злочину, отримані відповідно до норм КПК. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази , були отримані незаконним шляхом, суди зобов`язані визнати їх недопустимим та не враховувати, як підставу обвинувачення у вироку.

Конституційний Суд України, аналізуючи положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, виходив з того, що збирання доказів можливе лише в порядку, передбаченому законом, а тому визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог процесуального законодавства. Аналіз положення ч. 3 ст. 62 Конституції України дав підстави Конституційному Суду України для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину у будь-якому випадку не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними з порушенням встановленого законом порядку (Рішення від 20 жовтня 2011 року у справі № 1-31/2011 за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України).

В ході судового слідства не встановлено об`єктивних доказів вини обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 ч.2 КК України, наведені ж органом досудового слідства докази ґрунтуються лише на припущеннях та на доказах здобутих з порушенням закону та є недопустимими, а тому ОСОБА_6 слід виправдати, через не доведення його участі у вчиненні цього злочину.

Проаналізувавши в сукупності всі докази досліджені в судовому засіданні по даному кримінальному провадженню, суд враховує положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст.17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; положення ст.5 Право на свободу та особисту недоторканість Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 ст. 307 ч. 2 КК України не може бути підтверджене доказами, які здобуті з порушенням норм кримінально-процесуального закону.

Суд, оцінивши надані стороною обвинувачення докази, вважає їх такими, що не підтверджують винуватість ОСОБА_6 у незаконному збуті ОСОБА_7 особливо небезпечного наркотичного засобу.

Оскільки стороною обвинувачення не надано суду докази, які безперечно підтверджують вину ОСОБА_6 у збуті наркотичного засобу ОСОБА_7 , та те, що він не був затриманий в момент вчинення збуту наркотичного засобу ОСОБА_7 , та інші належні докази про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ст.307 ч.2 КК України, тому суд вважає недоведеною належними доказами винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.307 ч.2 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом №11 від 11.05.1994 року, Протоколом №14 від 13.05.2004 року), ст.62 Конституції України, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати невинним у пред`явленому обвинуваченні передбаченому ст. 307 ч. 2 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Грошові кошти в сумі 2090 грн. звернути в дохід держави.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення.

Судя: ОСОБА_1