печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.10.2015 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю сторін прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004992 від 15.09.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олексіївка Кодимського району Одеської області, українця, громадянина України, освіта вища, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого: 21.10.2009 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним строком на 1 рік; 25.05.2011 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 20.02.2015 року Дніпровським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком на 2 роки;

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

15.09.2014 року, ОСОБА_8 знаходячись на вул. Хрещатик в м. Києві, вступив у попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою особистого збагачення, шляхом вчинення відкритого викрадення чужого майна. В подальшому, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи поруч із будинком № 17 по вул. Лютеранській в м. Києві та побачивши ОСОБА_9 , який проходив повз них та розмовляв по мобільному телефону, вирішив відкрито викрасти у нього його майно, а саме зазначений мобільний телефон. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна та діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_8 разом з невстановленими досудовими розслідуванням особами, діючи за попередньою змовою групою осіб, приблизно о 00 год. 30 хв., знаходячись по вул. Лютеранській, 17 в м. Києві, підійшли із-за спини до ОСОБА_9 та одна з невстановлених досудовим розслідуванням осіб вдарила останнього палицею в плече правої руки, в якій він тримав вказаний мобільний телефон, спричинивши останньому фізичного болю, у зв`язку з чим ОСОБА_9 впустив вказаний мобільний телефон на землю. В подальшому, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідування особами, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підняв вказаний мобільний телефон марки «IРhone 5» вартістю 8 000 гривень, який належить ОСОБА_9 та відкрито викрав його, після чого разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами втік з місця скоєння злочину в бік вул. Хрещатик в м. Києві, а відкрито викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме ОСОБА_8 віддав мобільний телефон раніше невідомим йому особам, за що отримав від них грошову винагороду в розмірі 1 000 гривень.

Тим самим ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідуванням особами, відкрито викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , чим завдав останньому матеріального збитку на загальну суму 8 000 гривень.

Крім того, 01.10.2014 року, ОСОБА_8 , перебуваючи на перехресті вулиць Шота Руставелі та Червоноармійська в м. Києві, вступив у попередню змову з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою особистого збагачення, шляхом вчинення повторного відкритого викрадення чужого майна. В подальшому, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідуванням особами, перебуваючи по вул. Шота Руставелі в м. Києві, побачивши ОСОБА_10 , який йшов по вказаній вулиці, вирішив відкрито викрасти у нього чуже майно. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна та діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_8 разом з невстановленими досудовим розслідуванням особами, приблизно о 04 год. 40 хв., на перехресті вулиць Шота Руставелі та Червоноармійська в м. Києві підійшли до ОСОБА_10 із-за спини, та одна з невстановлених досудовим розслідуванням осіб, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , штовхнула ОСОБА_10 , в результаті чого повалила останнього на асфальт. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на повторне відкрите викрадення чужого майна, невстановлені досудовим розслідуванням особи, що діяли за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 , почали наносити ОСОБА_10 удари руками та ногами в область тулуба та обличчя, чим спричинили останньому фізичного болю та подавили волю потерпілого до опору. В подальшому ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими досудовим розслідуванням особами з метою відкритого викрадення чужого майна дістали з кишені штанів ОСОБА_10 мобільний телефон марки «IPhone 5» вартістю 4 000 гривень та зняли з шиї останнього золотий ланцюжок з хрестиком загальною вартістю 24 000 гривень, після чого втекли з місця вчинення злочину в бік вул. Шота Руставелі в м. Києві, а відкрито викраденими майном розпорядилися на власний розсуд, а саме ОСОБА_8 попрохав знайомого на ім`я ОСОБА_11 здати викрадене майно в ломбард «Скарбниця», що той зробив та віддав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 20 300 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому, критично оцінив свої дії та виразив готовність понести відповідальність за вчинене.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, ОСОБА_8 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_8 під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, в яких викладені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, суд оцінивши докази - з точки зору достовірності та взаємозв`язку, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення (злочину), приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, думку потерпілих щодо покарання, відсутність цивільного позову та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), характер вчиненого кримінального правопорушення та відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превалювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Беручи до уваги всі вказані обставини у їх сукупності, пріоритети, визначені ст. ст. 3 та 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, суд вважає за можливе у даному випадку призначивши ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на обвинуваченого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Крім цього, суд враховує думку потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про можливість призначення підсудному ОСОБА_8 покарання з наданням іспитового строку, яка викладени ними у заяві, що надійшла на адресу суду.

Крім цього, суд враховує характеристику обвинуваченого ОСОБА_8 , надану Київським слідчим ізолятором УДПтС України в місті Києві та Київській області за № 03-22240 від 18 серпня 2015 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 за час перебування в Київському СІЗО з 24.02.2015 року по теперішній час зарекомендував себе посередньо, заохочень та стягнень не має, не заходи соціального та режимного характеру реагує посередньо.

Крім цього, суд враховує стан здоровя обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме наявність захворювань, діагноз: хронічний холецисто-панкреатит в стадії нестійкої ремісії, тромбофлебіт глибоких вен ніжніх кінцівок, що підтверджуються наданими Київським слідчим ізолятором УДПтС України в місті Києві та Київській області листами № 15-10005 від 04.06.2015 року та № 15-22218 від 18.08.2015 року.

З урахуванням викладеного, суд, приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Щодо вироку Дніпровського районного суду м.Києва від 20.02.2015 року, яким ОСОБА_8 визнано винним за ч.2 ст.186 КК України та засуджено до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком на 2 роки, то суд зазаначає, що вказаний вирок був винесений за злочини, які інкримінуються ОСОБА_8 за діяння, скоєні ним в інший період, таким чином, в силу ч. 1,3 ст. 88 КК України судимість за вказаним вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 20.02.2015 року не має правового значення в цьому кримінальному провадженні.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178, ч. 1 ст. 202 КПК України, слід змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, звільнивши ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Цивільних позовів у кримінальному провадженні потерпілими не заявлено.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з"являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання, звільнивши останнього з під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1