Ухвала іменем україни 01 жовтня 2015 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_6, суддів при секретарі з участю прокурора ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2014 року щодо ОСОБА_1.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 грудня 2013 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, в силу ст.89 КК України такого, що судимості не має,

визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 235,20 грн в доход НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області за проведення експертизи; 589,60 грн в доход НДЕКЦ при УМВС України в Вінницькій області за проведення експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Як визнав встановленим суд першої інстанції, 08 листопада 2012 року о 01 год, ОСОБА_1, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в ході сварки з батьком - ОСОБА_2, ігноруючи намагання батька припинити сварку, діючи умисно, з метою вбивства ОСОБА_2, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді смерті іншої людини, завдав потерпілому один удар клинком ножа в область розташування життєво важливих органів, а саме в грудну клітку зліва, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного поранення грудної клітки зліва з ушкодженням верхньої долі лівої легені, що супроводжувалося гострою зовнішньою та внутрішньогрудинною кровотечею з розвитком гіповолемічного та травматичного шоку.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2014 року, вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 грудня 2013 року змінено.

Перекваліфіковано дії ОСОБА_1 з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 витрати за проведення судових експертиз в сумі 235,20 грн та 589,60 грн в доход держави.

В решті вирок залишено без зміни.

Як визнав встановленим суд апеляційної інстанції, 08 листопада 2012 року о 01 год, ОСОБА_1, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в ході сварки з батьком - ОСОБА_2, ігноруючи намагання батька припинити сварку, взявши ніж із дерев'яною ручкою з клинком біля 20 см та пішов у спальню. Така поведінка батька обурила обвинуваченого, на що він взяв з тумбочки із підставки два менші ножі і пішов за батьком у спальню, там сів на стільчик і зі злістю кинув два ножі у двері шафи, вони встромилися. Після чого, батько зробив йому зауваження і продовжував сваритися. Підійшовши до шафи, ОСОБА_1 вийняв обидва ножі, один з них кинув у підлогу і він встромився, а інший відніс на кухню. Повернувшись у спальню обвинувачений продовжував сперечатися з батьком, який тримав у руці ніж. У ході сварки батько замахнувся на нього ножем, який тримав у правій руці, у область шиї, на що ОСОБА_1 лівою рукою перехопив праву руку батька в ділянці зап'ястя, а правою рукою натиснув йому на кисть донизу. Батько рвонув руку з ножем на себе, а він ще докрутив руку так, що клинок ножа був обернутий до батька і в результаті ривка ніж увійшов ОСОБА_2 у грудну клітку зліва.

Внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_1, з необережності у виді злочинної недбалості, потерпілому ОСОБА_2 було заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент їх заподіяння, та від яких настала смерть останнього.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та призначити новий розгляду у суді апеляційної інстанції, у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування наведеного зазначає, що суд апеляційної інстанції вибірково оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази, дав їм протилежну оцінку ніж суд першої інстанції та безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч.1 ст.115 на ч.1 ст.119 КК України.

В запереченнях на касаційну скаргу засуджений ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_3 просять залишити касаційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст.404 КПК України апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку відповідності нормам кримінального та процесуального закону, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги законності, обґрунтованості і умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції розглянуто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції на підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_1, показань потерпілого, свідків, даних, що містяться у висновках судово-медичних експертиз та інших доказів, наявних у кримінальному провадженні, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1, кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України та призначив покарання.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_1 та його захисник, потерпілий ОСОБА_3, а також прокурор подали апеляційні скарги, в яких засуджений та потерпілий порушували питання про зміну вироку та перекваліфікацію дій ОСОБА_1 з ч.1 ст.115 КК України на ст.119 КК України, а захисник ставив питання про скасування вироку та закриття кримінального провадження через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та зазначали про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 за вказаними апеляційними скаргами, частково дослідивши докази у кримінальному провадженні, дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційних скарг засудженого та його захисника, а також потерпілого, змінив вирок, перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.119 КК України та призначив покарання.

Разом з тим, за правилами ст.23 зазначеного Кодексу суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК України.

Проте у цьому кримінальному провадженні зазначених вимог закону апеляційним судом не виконано.

Так, у порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції проаналізував лише частину доказів по даному кримінальному провадженню, при цьому безпосередньо не дослідив ряд інших доказів у кримінальному провадженні, якими суд першої інстанції обґрунтовував доведеність вини ОСОБА_1 і які були покладені в основу обвинувального вироку та надав іншу оцінку не дослідженим доказам, ніж суд першої інстанції.

Тобто, судом апеляційної інстанції порушено принцип безпосередності дослідження доказів, оскільки він не вправі був дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку надав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під час апеляційного розгляду провадження.

Так, судом апеляційної інстанції передчасно визнано недопустимими доказами та дано іншу оцінку протоколам огляду місця події від 08 листопада 2012 року та додаткового огляду від 09 листопада 2012 року мотивуючи це тим, що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були присутні весь час на проведенні слідчих дій та не могли чітко вказати де і коли вони знаходились під час проведення оглядів.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини ( справа Жуковський проти України) дія загальної засади - безпосередності дослідження показань, речей та документів не обмежується стадією розгляду справи в суді першої інстанції, застосування її продовжується на стадії апеляційного провадження під час проведення судового слідства. Проте апеляційний суд залишив це поза увагою, порушивши вимоги статей 7, 23, 370 КПК України.

Таким чином, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою. Зазначене рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у зв'язку із чим на підставі п.1 ч.1 ст.438 КПК України ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи апеляційному суду необхідно врахувати викладене, ретельно з використанням усіх процесуальних можливостей, безпосередньо дослідити докази у кримінальному провадженні, перевірити інші доводи у касаційній скарзі прокурора та з дотриманням положень глави 31 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

________________ _________________ _________________

ОСОБА_7 ОСОБА_6 ОСОБА_8

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_6