Справа № 591/2872/13-к
Провадження № 1-кп/591/128/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2013 року Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Міліціанова Р.В., за участю секретаря Бузової Т.І., прокурора Страшок Є.В., обвинуваченого ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження № 0001267 відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, цивільний шлюб, працюючого, місце реєстрації АДРЕСА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, ідентифікаційний код НОМЕР_1, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.296 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2013 року о 09.50, перебуваючи за адресою вул. 9-го Травня, 10 м. Суми, ОСОБА_1 поблизу свого складського приміщення побачив автомобіль «VOLKSWAGEN» д.н. ВМ 3400, що належить ОСОБА_3, який своїм розташуванням заважав розвантажувати товар.

ОСОБА_1, з метою привернути увагу власника автомобіля і прагнучи у законний спосіб прибрати перешкоду, будучи впевненим у правомірності своїх дій, наніс один удар по правому передньому колесу вищевказаного автомобіля аби спрацювала тривожна сигналізація. Внаслідок удару спрацювала сигналізація, привернула увагу власника автомобіля ОСОБА_3, який вийшов з магазину та попрямував в напрямку ОСОБА_1

ОСОБА_3 наблизився до обвинуваченого, зупинився біля автомобіля та зробив законне зауваженням, усвідомлюючи що його автомобіль створює певні перешкоди, хотів підійти до автомобіля з метою залишити місце пригоди.

З цією метою ОСОБА_3, тримаючи в правій руці ключі від автомобіля, зробив рух правою рукою в бік обвинуваченого, намагаючись відсторонити його від транспортного засобу. Почувши зауваження власника автомобіля та побачивши рух потерпілого у свій бік, ОСОБА_1, безпідставно, порушуючи громадський порядок, в людному місці, в присутності свідків., наніс ОСОБА_3 три удари кулаком правої руки в область обличчя потерпілого, тим самим спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя. Дії ОСОБА_1 відрізнялись особливою зухвалістю.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував фактичних обставин вчиненого, зокрема, завдання ударів потерпілому ОСОБА_3, однак пояснив, що о 09.50 09.02.2013р. до його складського приміщення, розташованого за адресою: м. Суми, вул. 9го Травня, 10 приїхав вантажний автомобіль з товаром, вийшовши зі складу на вулицю до місця розвантаження обвинувачений побачив, що поблизу входу до складу стоїть автомобіль світлого кольору марки «Volkswagen». Положення транспортного засобу, який стояв на відстані 85 сантиметрів від стіни будівлі, заважало розвантаженню товару та поміщення його до складу. Тому, ОСОБА_1 вирішив привернути увагу власника автомобіля та вдарив одним раз ногою по правому передньому колесу авто. Спрацювала сигналізація автомобіля, через кілька хвилин з магазину, який розташований поряд зі складом вийшов потерпілий ОСОБА_3 та почав швидко рухатися в сторону обвинуваченого, одночасно лаявся нецензурними словами. Підійшовши на близьку до обвинуваченого відстань, потерпілий голосно сказав щоб ОСОБА_1 краще вдарив себе по голові, а не його автомобіль. Потім, ОСОБА_3 намагався завдати одного удару правою рукою в область голови ОСОБА_1, однак удар не влучив у ціль, оскільки обвинувачений присів та ухилився від завданого удару.

Після цього, ОСОБА_1 у відповідь наніс три удари правою рукою в сторону потерпілого ОСОБА_3 Обвинувачений не бачив куди саме завдає удари, оскільки присівши нахилив голову до низу, захищався лівою рукою від можливих ударів зі сторони потерпілого. ОСОБА_1 відчув як удари влучили в потерпілого. Від завданих ударів потерпілий відійшов в сторону. ОСОБА_1 наніс потерпілому тілесні ушкодження, зокрема, розбив ніс. Побачивши у потерпілого кров, обвинувачений пішов до складу, оскільки боявся нанесення ударів потерпілим. Особисто ОСОБА_1 ушкоджень не отримав, у вчиненому розкаюється, пояснив, що умислу нанести ушкодження у нього не було, лише завдавав ударів у відповідь. Також, пояснив, що події злочину відбувались у людному місці, за обставинами бійки спостерігали свідки.

Окрім, часткового визнання підсудним в судовому засіданні своєї вини, його вина у вчиненні злочину при зазначених обставинах підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що 09 лютого 2013 року о 09.40 він зі своєю дружиною приїхав на власному автомобілі «VOLKSWAGEN» д.н. ВМ 3400 до продуктового магазину за адресою вул. 9-го Травня, 10 м. Суми. Залишивши автомобіль на відстані 2,20м від стіни будівлі зі складськими приміщеннями, ОСОБА_3 пішов разом з дружиною до магазину, купувати продукти. Через 10 хвилин він та його дружина виходили з магазину та почули, що спрацювала сигналізація автомобіля. ОСОБА_3 перебуваючи на відстані близько 25 метрів від авто прискорив ходу, дружина залишилась позаду, ішовши бачив як ОСОБА_1 завдав пять ударів ногою по правому передньому колесу транспортного засобу. Потерпілий не заперечував, що в процесі ходи та коли наблизився до обвинуваченого міг виражатися нецензурною лайкою. Підійшовши на близьку до обвинуваченого відстань, ОСОБА_3 голосно сказав щоб ОСОБА_1 краще вдарив себе по голові, а не його бив автомобіль. Після цього він намагався, тримаючи ключі від машини у праві руці, правою рукою відсторонити ОСОБА_1 від автомобіля та сісти за кермо, простяг праву руку в бік обвинуваченого. Завдавати удару потерпілий наміру не мав. ОСОБА_1 від руху рукою потерпілого не ухилявся та в сторону не відходив. ОСОБА_1 раптово наніс три цілеспрямованих удари правою рукою прямо в обличчя ОСОБА_3 Потерпілий не захищався від ударів, після нанесення ударів відійшов в сторону Потерпілий одержав тілесні ушкодження, зокрема, був розбитий ніс, щока, обличчя. Події відбувались в присутності свідків, зокрема, дружини ОСОБА_3І, яка після нанесення обвинуваченим ударів підбігла до місця злочину, почала кричати та вимагати у ОСОБА_1 припинити бійку. Двоє чоловіків, які стояли поряд відтягли обвинуваченого, перешкодили йому завдати нових ударів. Коли на крики учасників до місця пригоди почали прибувати люди, обвинувачений пішов до складу, оскільки боявся громадського осуду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив, що працює поряд зі складом ОСОБА_1 09 лютого 2013 року о 09.50 він зі своїм знайомим ОСОБА_5 розмовляв поблизу складського приміщення розташованого за адресою вул. 9-го Травня, 10 м. Суми, знаходився на відстані близько 20 метрів від місця події. Коли він з товаришем вийшов на вулицю, то побачив, що на відстані одного метра від входу до складу, який орендує обвинувачений, стоїть автомобіль «VOLKSWAGEN» д.н. ВМ 3400. ОСОБА_1 вийшов зі складу вирішив привернути увагу власника автомобіля та вдарив два рази ногою по правому передньому колесу авто. Спрацювала сигналізація автомобіля, через пять хвилин з магазину, який розташований поряд зі складом вийшов, без дружини, потерпілий ОСОБА_3 та почав швидко рухатися в сторону обвинуваченого. Підійшовши на близьку до обвинуваченого відстань, ОСОБА_3 голосно запитав: чи вдарити ОСОБА_1 по голові. Свідок спостерігав конфлікт зі спини потерпілого. Потім, ОСОБА_3 завдав одного удару правою рукою в область голови ОСОБА_1, однак удар не влучив у ціль, оскільки обвинувачений присів.

Після цього, ОСОБА_1 у відповідь наніс два удари правою рукою в брову та ніс потерпілого ОСОБА_3, в останнього йшла кров. Після завдання ударів підбігла дружина потерпілого та почала кричати. ОСОБА_1 повернувся до свого складу,

Особисто ОСОБА_1 ушкоджень не отримав, свідок вважав, що ОСОБА_1 захищався, лише завдавав ударів у відповідь. Також, пояснив, що події злочину відбувались у людному місці, за обставинами бійки спостерігали свідки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що працює поряд зі складом ОСОБА_1 09 лютого 2013 року о 09.50 він зі своїм знайомим ОСОБА_4 розмовляв поблизу складського приміщення розташованого за адресою вул. 9-го Травня, 10 м. Суми, знаходився на відстані близько 20 метрів від місця події. Коли він з товаришем вийшов на вулицю, то побачив, що на відстані одного метра від входу до складу, який орендує обвинувачений, стоїть автомобіль «VOLKSWAGEN» д.н. ВМ 3400. ОСОБА_1 вийшов зі складу вирішив привернути увагу власника автомобіля та вдарив один раз ногою по правому передньому колесу авто. Спрацювала сигналізація автомобіля, через пять хвилин з магазину, який розташований поряд зі складом вийшов, без дружини, потерпілий ОСОБА_3 та почав швидко рухатися в сторону обвинуваченого. Підійшовши на близьку до обвинуваченого відстань, ОСОБА_3 голосно запитав: чи вдарити ОСОБА_1 по голові. Потім, ОСОБА_3 завдав одного удару правою рукою в область голови ОСОБА_1, однак чи не влучив удар у ціль свідок не бачив, оскільки спостерігав за подіями зі спини потерпілого.

Після цього, ОСОБА_1 у відповідь наніс два удари у відповідь в сторону потерпілого ОСОБА_3. Після завдання ударів підбігла дружина потерпілого та почала кричати. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відтягнути обвинуваченого з місця конфлікту. ОСОБА_1 повернувся до свого складу.

Свідок, пояснив, що події злочину відбувались у людному місці, за обставинами бійки спостерігали свідки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що працює за адресою вул. 9-го Травня, 10 м. Суми поряд зі складом ОСОБА_1 09 лютого 2013 року близько 10.00 перебувала на робочому місці, виписувала накладні на товар, при цьому з вікно у її приміщенні було видно події вчинення злочину. ЇЇ увагу привернула сигналізації, яка спрацювала в автомобілі «VOLKSWAGEN» д.н. ВМ 3400, який стояв поблизу складу ОСОБА_1 Підвівши голову свідок побачила як ОСОБА_1 вдарив три рази ногою по правому передньому колесу авто. Потім свідок продовжила свою роботу, почувши крики знову відвела голову та побачила як навпроти обвинуваченого стоїть потерпілий ОСОБА_3 Свідок бачила як ОСОБА_1 наніс пять ударів в сторону потерпілого. В процесі бійки свідок також помітила жінку яка підійшла до місця події. ОСОБА_6 вийшла на вулицю, побачила, що обличчя ОСОБА_3 було в крові, почала лаятися на ОСОБА_1 за те, що він побив потерпілого. Тоді ОСОБА_1 повернувся до свого складу. Також, свідок пояснила, що події злочину відбувались у людному місці, за обставинами бійки спостерігали свідки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що 09 лютого 2013 року о 9.30 вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 приїхали на власному автомобілі «VOLKSWAGEN» д.н. ВМ 3400 до продуктового магазину за адресою вул. 9-го Травня, 10 м. Суми. Залишивши автомобіль вони пішли до магазину, купувати продукти. Через 10 хвилин вона з чоловіком виходили з магазину та почули, що спрацювала сигналізація автомобіля. ЇЇ чоловік прискорив ходу, дружина залишилась позаду. Вона бачила як ОСОБА_1 завдав кілька ударів ногою по правому передньому колесу транспортного засобу. Свідок не чула щоб потерпілий в процесі ходи та коли наблизився до обвинуваченого виражався нецензурною лайкою. Підійшовши на близьку до обвинуваченого відстань, ОСОБА_3 голосно сказав щоб ОСОБА_1 краще вдарив себе по голові, і запитав чому обвинувачений б'є його машину. ОСОБА_3, тримаючи ключі від машини у праві руці, зробив в сторону ОСОБА_1 рух правою рукою, щоб відсторонити ОСОБА_1, удару потерпілий не наносив. ОСОБА_1 раптово наніс більше одного удару в сторону ОСОБА_3, куди саме влучили удари свідок не бачила. Потерпілий після нанесення ударів захитався. Свідок підбігла до міся події почала кричати, вимагати у ОСОБА_1 припинити удари. Обвинувачений намагався завдати ще ударів, однак двоє чоловіків відтягнули його від потерпілого. Потерпілий одержав тілесні ушкодження, зокрема, був розбитий ніс, щока, обличчя. Події відбувались в присутності свідків, Коли на крики учасників до місця пригоди почали прибувати люди, обвинувачений пішов до складу, оскільки боявся.

Додатково вина обвинуваченого підтверджується зібраними в ході досудового розслідування письмовими доказами, а саме:

· актом судово медичного обстеження №294 від 19.02.2013р. (а.с.70), згідно якого у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді гематоми в області повік лівого ока розмірами 5x4; 6,5x6 см овальної форми синього кольору; в області спинки носа кровопідтік розмірами 2,5x2 см овальної форми синього кольору, які згідно висновку судово-медичного експерта № 379 від 18.03.2013р., є легкими тілесними ушкодженнями, а також, ушкодження у вигляді гематоми в області лівої щоки з переходом на нижню щелепу розміром 10x8 см овальної форми фіолетового кольору які є легкими тілесними ушкодженнями, що потягли за собою короткочасний розлад здоров'я. Ушкодження утворились від дії тупих предметів та могли виникнути у визначений в направленні слідчого строк;

· висновком судово-медичної експертизи № 379 від 18.03.2013р. (а.с.74), згідно якого виявлені у потерпілого ОСОБА_3 тілесні ушкодження могли утворитись від дії тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, носки взутих ніг, кількість ударів не менше трьох, утворення пошкоджень в результаті падіння малоймовірно;

· протоколом проведення слідчого експерименту від 13.03.2013р. (а.с.75-77), в рамках якого потерпілий ОСОБА_3 показав в присутності понятих механізм нанесення ударів ОСОБА_1;

· висновком судово-медичної експертизи № 525 від 18.03.2013р. (а.с.80), згідно якого характер та локалізація виявлених у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень можуть відповідати механізму їх утворення, продемонстрованому потерпілим в ході проведення слідчого експерименту 13.03.2013р.;

· протоколом проведення слідчого експерименту від 19.03.2013р. (а.с.81-83), в рамках якого обвинувачений ОСОБА_1 показав в присутності понятих механізм нанесення ударів потерпілому ОСОБА_3;

· висновком судово-медичної експертизи № 582 від 27.03.2013р. (а.с.85), згідно якого характер та локалізація виявлених у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень можуть відповідати механізму їх утворення, продемонстрованому обвинуваченим в ході проведення слідчого експерименту 19.03.2013р.;

· протоколом проведення слідчого експерименту від 03.06.2013р. (а.с.166-172), в рамках якого потерпілий ОСОБА_3 показав в присутності понятих як він своєю правою рукою відсторонив обвинуваченого ОСОБА_1, також обвинувачений показав, як він присів та завдав ударів потерпілому;

· протоколом огляду місця події від 03.06.2013р. (а.с.173-177), згідно якого з пояснень потерпілого та обвинуваченого в присутності понятих визначено місцезнаходження транспортного засобу, належного потерпілому, встановлено, що зі слів ОСОБА_3 відстань від дверима складу та автомобілем становила 2,20м., зі слів ОСОБА_8 0,80м.;

· постановою про закриття кримінального провадження від 10.09.2013р., (а.с.215-217) про відсутність в діях ОСОБА_3 ознак кримінального та адміністративного правопорушення;

Матеріальної або моральної шкоди потерпілому не завдано, цивільний позов не заявлено.

Дослідивши матеріали справи в сукупності суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого посягання на нього зі сторони ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_1 тілесних ушкоджень не отримано.

Проти того, що обвинувачений завдавав ударів по колесу автомобіля потерпілого ОСОБА_1 не заперечував, тобто саме він був ініціатором конфлікту.

Суду не надано доказів, що потерпілий зупинив транспортний засіб у не дозволено місці, органами ДАІ за порушення правил дорожнього руху щодо зупинки автомобіля ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувався.

Доводи обвинуваченого повністю спростовані показами потерпілого, чотирьох свідків, підстав не довіряти показанням яких у суду не має.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині завдання удару потерпілим в сторону обвинуваченого, оскільки дані особи спостерігали за подіями зі спини ОСОБА_3, мали обмежену видимість конфлікту, бачили лише як потерпілий розпочав рух рукою, однак не були очевидцями нанесення удару.

Тобто, їх покази жодним чином не спростовують пояснення потерпілого відносно відсторонення обвинуваченого від автомобіля. Також, зазначені свідки повідомили, що є знайомими ОСОБА_1 протягом тривалого часу, тому можуть надаючи пояснення захищати останнього.

Правомірність дій потерпілого, отже відсутність підстав для нанесення обвинуваченим у дарів з метою самозахисту підтверджено постановою про закриття кримінального провадження від 10.09.2013р., (а.с.215-217).

Одночасно, свідок ОСОБА_6, яка є сторонньою відносно учасників конфлікту особою, прямо вказує, що бачила, як ОСОБА_1 наносив удари потерпілому, про те, що обвинувачений присів або ухилявся від удару ОСОБА_3, свідок не зазначила.

Тому, в сукупності з іншими зібраними по справі доказами, суд оцінює вищенаведені покази обвинуваченого як спосіб захисту, обраний з метою уникнення покарання.

Вирішуючи питання про правову кваліфікацію дій обвинувачених суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Уявною обороною визнаються дії, пов'язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання. Уявна оборона виключає кримінальну відповідальність за заподіяну шкоду лише у випадках, коли обстановка, що склалася, давала особі достатні підстави вважати, що мало місце реальне посягання, і вона не усвідомлювала і не могла усвідомлювати помилковості свого припущення (ст.37 КК України).

Враховуючи вищеописані докази, суд доходить висновку, що обставин неправомірного посягання зі сторони потерпілого суд не встановлено (суд вважає, що намір потерпілого відсторонити особу, яка наносить удари по автомобілю, від власного транспортного засобу є правомірними), тому дії ОСОБА_1 не можна кваліфікувати як необхідну оборону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується особа мали місце та містять склад кримінального правопорушення, вина обвинуваченого в скоєному доведена в повному обсязі, неправомірні дії було вчинено в людному місці, на очах принаймні чотирьох осіб, чим грубо порушено громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства.

Тому, протиправні дії суд кваліфікує за ст. 296 ч.1 КК України - хуліганство.

При визначенні міри покарання суд виходить з наступного.

Докази вчинення злочину в стані неосудності або обмеженої осудності суду не надано, тому обвинувачений підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні на суворому покаранні не наполягав, з урахуванням помякшуючих обставин та відомостей про особу, просив призначити покарання у виді штрафу із застосуванням ст.69 КК України.

Потерпілий просив застосувати більш суворе покарання, ніж вимагав прокурор, наполягав на застосуванні судом таких заходів стягнення, які б попередили вчинення обвинуваченим злочинів в майбутньому.

Тому, суд враховує думку потерпілого при визначенні міри покарання

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_1 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який відносяться до злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: працює, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг та нарікань не надходило, злочин вчинено вперше.

Суд визнає помякшуючими обставинами: визнання своєї вини, розкаяння у вчиненому, сприяння у розкритті злочину, вибачення перед потерпілим в судовому засіданні.

Обтяжуючих обставин в ході судового розгляду не встановлено.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню.

Тому, враховуючи, що обвинувачений є батьком та утримує сина - неповнолітнього ОСОБА_9, 04.04.2000р.н., який проживає разом з батьком (а.с.103-105), то суд вважає, що в інтересах дитини розлучення з батьком суперечитиме нормам міжнародного права.

Отже, призначення покарання у вигляді арешту або обмеження волі є неможливим.

Суд вважає, що зазначені помякшуючі обставини, конкретні відомості про особу істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, отже вважає за можливе призначити покарання у вигляді штрафу, оскільки воно необхідне і достатнє для його виправлення та попередження можливості вчиняти нові злочини.

Оскільки, обвинувачений є фізичною особою підприємцем та отримує регулярний дохід в сумі 4000,00грн. на місяць, то суд вважає, що обвинувачений матиме змогу сплатити штраф.

Так як, судом встановлено наявність кількох помякшуючих обставин за відсутності обтяжуючих обставин, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за можливе при призначенні покарання застосувати ст.69 КК України, призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.296 ч.1 КК України та з урахуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 гривень 00 копійок (дві тисячі сорок гривень 00 копійок).

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Р.В. Міліціанов