Справа №11-31/12 11.01.2012 11.01.2012 11.01.2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-31/ 2012 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 307 Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
ч. 3 ст. 364 КК України
П О С Т А Н О В А

про попередній розгляд

11 січня 2012 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області Кателін В.П.

при секретарі Болмосової І.В.

за участю:

прокурора: Максимишина О.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні при попередньому розгляді матеріали кримінальної справи за апеляцією прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2011 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, працюючого молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки Арбузинської ВК №83, засуджено

- за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

-за ч. 3 ст. 364 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки виправної колонії № 83 УДДУ ПВП в Миколаївській області строком на 3 роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_3 остаточно призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Арбузинської ВК №83 УДДУ ПВП в Миколаївській області строком на 3 роки без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України канівського Р.О. звільнено від призначеного покарання з випробувальним строком 3 роки з покладанням певних обовязків згідно п. 2,3 ст. 76 КК України, а саме повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, навчання або роботи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

За вироком суду, 26 липня 2010 року, наказом начальником управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області № 37, ОСОБА_3 був призначений на посаду молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Арбузинської ВК № 83 УДДУ ПВП в Миколаївській області і йому присвоєно спеціальне звання «молодший сержант внутрішньої служби».

Згідно з функціональними обовязками, затвердженими начальником Арбузинської ВК №83 УДДУ ПВП в Миколаївській області, ОСОБА_3 зобовязаний здійснювати нагляд за виконанням засудженими розпорядку дня, дотримання ними правил поведінки, нагляд за технічним станом локальних дільниць, дверей, решіток вікон, нагляд за станом контрольно-слідової смуги, перевірку її на наявність слідів та пристосування для скоєння втечі тощо.

Відповідно до п.п. 10, 12, 14 ст. 18 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005року, посадові та службові особи органів і установ виконання покарань зобовязані запобігати вчиненню злочинів та дисциплінарних проступків в органах і установах виконання покарань; виявляти, припиняти, розкривати злочини, вчинені в установах виконання покарань; виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню злочинів і порушень режиму в установах виконання покарань, вживати в межах своїх повноважень заходів до їх усунення.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КВК України засудженим забороняється виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.

Як встановлює п. 28 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, взаємовідносини персоналу установ виконання покарань із засудженими ґрунтуються на суворому дотриманні законності. Персонал установ зобовязаний постійно зміцнювати правопорядок в установах виконання покарань, проводити цілеспрямовану виховну роботу серед засуджених, виявляти та попереджувати вчинення правопорушень з їхнього боку, уміло поєднувати високу вимогливість з уважним ставленням до кожного засудженого. Їм категорично забороняється входити у неслужбові стосунки із засудженими та їх родичами, що не викликані інтересами служби, а також користуватися їх послугами.

Наркотичні засоби, відповідно до додатку 9 до п. 29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом державного Депатаменту України з питань виконання покарань від 25.12.2003р. №275, входять до переліку предметів, виробів і речовин, зберігання яких засудженим заборонено.

Як встановлено з вироку суду, молодший інспектор відділу нагляду та безпеки Арбузинської ВК № 83 УДДУ ПВП в Миколаївській області ОСОБА_3, виконуючи функції представника влади та являючись службовою особою правоохоронного органу 03.06.2011року, знаходячись на службі, зловживаючи та використовуючи своє службове становище, умисно, всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів вступив у позаслужбові стосунки із засудженим ОСОБА_4 пообіцявши останньому принести наркотичний засіб канабіс.

06.06.2011року о 06.00 ранку, прибувши до Арбузинської ВК № 83 о 06.00 ранку, ОСОБА_3 був затриманий старшим уповноваженим оперативного відділу майором внутрішньої служби ОСОБА_5 де в ході проведення особистого огляду ОСОБА_3 добровільно видано 2 паперових згортки та 3 зарядні пристрої для мобільних телефонів. Зі слів ОСОБА_3 у виданих ним згортках знаходиться наркотична речовина канабіс, яку він намагався передати засудженому ОСОБА_6

В результаті вказаних злочинних діянь, ОСОБА_3 являючись посадовою особою правоохоронного органу, заподіяв суттєвої шкоди охоронюваним законом правам і інтересам громадян, державним і суспільним інтересам, які виразилися у дискредитації і підриві авторитету управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Миколаївській області, а також умисно порушив встановлений державою порядок обігу наркотичних засобів, завдавши суттєвої шкоди охоронюваним законом правам і інтересам громадян, державним та суспільним інтересам. В судовому засіданні ОСОБА_3 визнав свою вину повністю.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши всі докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина засудженого знайшла своє підтвердження у повному обсязі. Призначаючи засудженому покарання суд першої інстанції урахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу засудженого, його характеризуючи дані, те що він раніше не судимий, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких фінансових та особистих обставин, те, що засуджений не має батьків і проживає з родиною сестри в її квартирі, стан здоровя останнього, який потребує нагляду лікаря-терапевта за місцем проживання.

Не погодившись з вироком суду прокурор, який приймав учать у розгляді справи в суді першої інстанції, не оспорюючи обставин скоєного злочину і правильності кваліфікації дій засудженого просить в апеляції та доповненнях до них вирок Арбузинського районного суду від 24.10.2011р. відносно ОСОБА_3 скасувати у звязку з безпідставним звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, з постановленням нового вироку, яким призначити покарання засудженому ОСОБА_3

-за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 3 роки 8 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

-за ч. 3 ст. 364 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки виправної колонії № 83 УДДУ ПВП в Миколаївській області строком на 3 роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_3 остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду молодшого інспектора відділу нагляду та безпеки Арбузинської ВК №83 УДДУ ПВП в Миколаївській області строком на 3 роки без конфіскації майна.

Заслухавши думку прокурора щодо можливості подальшого провадження по справі, вивчивши матеріали кримінальної справи, приходжу до наступного.

Згідно вимогам ст. 350 КПК України в апеляції крім іншого зазначається в чому полягає незаконність вироку, прохання особи, яка подає апеляцію та наводяться доводи на її обґрунтування.

Як вбачається з матеріалів справи, головуючим у суді першої інстанції залишена поза увагою та обставина, що апеляція прокурора не відповідає вимогам ст. 350 КПК України.

Так, в поданій протягом строку апеляції прокурор просить постановити свій вирок і призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади молодших інспекторів УДД України з питань виконання покарань строком на 2 роки з конфіскацією майна, тобто призначити мякше покарання яке призначив суд першої інстанції, посилаючись на невідповідність застосування до основного покарання вимог ст. 75 КПК України. В змінах до апеляції, прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити свій вирок, помякшивши покарання засудженому пославшись на суворість призначеного покарання судом першої інстанції та неправильність застосування вимог ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 355 КПК України внесення до апеляції змін, які тягнуть за собою погіршення становища засудженого або виправданого за межами строків на апеляційне оскарження не допускається.

В змінах до змін на апеляцію, прокурор відмовляється від вимог помякшити покарання ОСОБА_3 засудженого вироком суду, і просить призначити останньому покарання більш суворіше, яке призначив йому суд першої інстанції, і більш суворіше яке було зазначене ним в резолютивній частині апеляції. Крім того, в апеляції та змінах до неї, які були подані поза строками на апеляційне оскарження, апелянт не навів доводів на їх обгрунтування, не зазначив конкретно який закон суд порушив при призначені остаточного покарання ОСОБА_3

Таким чином, в апеляції прокурора та змінах до неї містяться суперечливі та незаконні прохання, що у відповідності із вимогами ст. 365 КПК України перешкоджає апеляційному суду перевірити вирок суду першої інстанції в межах викладених в апеляції та змінах до неї.

Відповідно до викладеного прихожу до висновку про необхідність повернення кримінальної справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відповідності апеляції прокурора вимогам ст. 350 КПК України та прийняття рішення згідно вимог ст. 352 КПК України.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Кримінальну справу відносно засудженого ОСОБА_3 повернути до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відповідності апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вимогам ст. 350 КПК України та прийняття рішення відповідно до вимог ст. 352 КПК України..

Суддя: