Справа №1490/4728/12 19.12.2012 19.12.2012 19.12.2012
Апеляційний суд Миколаївської області
Провадження № 11/1490/811/12 Головуюча суду І інстанції
категорія: ст.ст. 365 ч.3, ОСОБА_1
243 ч.2 КК України Доповідач апеляційної інстанції
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої Погорєлової Г.М.

суддів Маркової Т.О., Рудяка А.В.

при секретарях Бойко М.А., Георгиці Г.В., Євтушенко М.М.

за участю прокурора Коткової В.А.

засудженого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 в його інтересах на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2011 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючий, мешкає в АДРЕСА_1, раніше не судимий

засуджений за ст. 365 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в системі мореплавства на строк 3 роки, за ст. 243 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в системі мореплавства на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в системі мореплавства на строк 3 роки.

Відповідно до ст. ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки, з покладенням обовязків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції згідно з п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Також вирішено питання щодо речового доказу у справі.

За вироком суду ОСОБА_3 визнано винним у перевищенні службових повноважень на посаді капітану теплоходу «Макіївка» ВАТ «ОСОБА_5 флот Донбасу», що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам та у забрудненні моря, що спричинило тяжкі наслідки за наступних обставинах.

Відповідно до ст. ст.14, 16 Конституції України, земля її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є обєктами права власності Українського народу. Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обовязком держави.

Згідно з вимогами ст. ст. 24, 33, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» обєкти, що шкідливо впливають або можуть вплинути на стан довкілля, види і кількість шкідливих речовин, що потрапляють в довкілля, види і розміри шкідливих фізичних і біологічних дій на нього підлягають державному обліку; екологічні нормативи визначають допустимі викиди і скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних і біологічних факторів; при використанні природних ресурсів громадяни, підприємства, установи та організації повинні здійснювати заходи щодо запобігання псуванню, забрудненню, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. ст. 38, 101 Водного Кодексу України, нормативи гранично допустимого скидання забруднюючих речовин встановлюються з метою поетапного досягнення екологічного нормативу якості води водних обєктів. Порядок розробки та затвердження нормативів гранично допустимого скидання та перелік забруднюючих речовин, що нормуються, встановлюються Кабінетом Міністрів України; власники засобів водного транспорту зобовязані забезпечити охорону вод від забруднення і засмічення внаслідок втрат мастил, пального, хімічних та інших забруднюючих речовин.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про відходи» громадяни України зобовязані дотримуватися вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами.

Відповідно п. п. 4, 5 «Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.1996 р. № 269 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р. № 431) заборонено скидання із суден у внутрішні морські води та територіальне море України вод, які містять забруднюючі речовини у концентраціях, що перевищують нормативи гранично допустимих концентрацій основних забруднюючих речовин (далі ГДК). Додаток до вказаних Правил встановлює нормативи допустимих концентрацій основних забруднюючих речовин у внутрішніх морських водах та територіальному морі України.

Рішення щодо відповідності якості вод нормативам ГДК речовин приймається відповідно державними інспекціями охорони Чорного та Азовського морів Мінекоресурсів на підставі результатів аналізів води.

Згідно з п. 1.12 «Положення про екологічний контроль у пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності регіональних митниць і митниць», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.11.1999 р. за № 787/4080, підрозділи територіальних органів Мінприроди, що здійснюють екологічний контроль у пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності регіональних митниць і митниць проводить експрес-аналіз речовин та матеріалів з метою встановлення їх належності до числа токсичних, радіоактивних речовин або відходів та вмісту забруднюючих речовин у баластних водах суден.

За трудовим контрактом моряка № 1111 від 02.10.2009 р., ОСОБА_3 призначений на посаду капітана закордонного плавання. За цим контрактом до обовязків капітана входить якісне виконання трудових зобовязань в межах компетенції та навичок. Він є керівником суднового екіпажу, довіреною особою Компанії судно володільця та Компанії власника судна, якій відповідає за збереження судна, життя людей, які знаходяться на ньому, та вантаж.

Згідно посвідченню особи моряка № АВ 323064, виданого 09.11.2006 р. капітаном Маріупольського морського торгового порту та суднової ролі теплоходу «Макіївка», ОСОБА_3 з 29.09.2009 р. працював на посаді капітана теплоходу «Макіївка».

Відповідно до ст. ст. 58, 65 Кодексу торговельного мореплавства України на капітана судна покладається управління судном, у тому числі судно володіння , вжиття всіх заходів, необхідних для забезпечення безпеки плавання, запобігання забрудненню морського середовища, підтримання порядку на судні, запобігання завданню будь-якої шкоди судну, людям і вантажу, що перебувають на ньому.

Капітан судна внаслідок свого службового становища визнається представником судновласника і вантажовласника щодо дій, викликаних потребами судна, вантажу або плавання, а також позовів, які стосуються довіреного йому майна, якщо на місці не має інших представників судновласника або вантажовласника. Розпорядження капітана судна в межах його повноважень повинні беззаперечно виконуватися всіма особами, які перебувають на судні.

Відповідно до Статуту служби на суднах компанії ТОВ «ОСОБА_5 флот Донбасу» капітан, зокрема, є керівником суднового екіпажу, довіреною особою Компанії, відповідальною за збереження судна; здійснює керування судном особисто; зобовязаний забезпечити: дотримання на судні законів та інших актів органів державної влади і державного управління України, міжнародних конвенцій та угод; дотримання на судні вимог правил класифікаційних товариств та інших органів нагляду, дійсного Статуту, інструкцій, настанов, наказів та інших нормативних документів по забезпеченню безпеки судна, людей, вантажів, комерційної діяльності судна та його технічної експлуатації; впровадження, управління та огляди (ревізії) суднової системи управління безпекою та захистом навколишнього середовища; контроль за правильним веденням суднового, машинного, радіотелеграфного журналів та іншої документації; виконання діючих законів із запобігання забруднення навколишнього середовища. Розпорядження капітана в межах його повноважень підлягають беззаперечному виконанню всіма особами, які знаходяться на судні.

Таким чином, ОСОБА_3 був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-розпорядчими обовязками і був службовою особою.

Всупереч вимог ст. ст. 14, 16 Конституції України, ст. ст. 24, 33, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. ст. 38, 101 Водного Кодексу України, ст. 15 Закону України «Про відходи», п. п. 4, 5 «Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.1996 р. № 269 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р. № 431), п. 1.12 «Положення про екологічний контроль у пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності регіональних митниць і митниць», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.11.1999 р. за № 787/4080, ст. ст. 58, 65 Кодексу торгівельного мореплавства України та Статуту служби на суднах компанії ТОВ «Торгівельний флот Донбасу», капітан теплоходу «Макіївка» ТОВ «Торгівельний флот Донбасу» ОСОБА_3 під час знаходження судна в акваторії Бузького лиману в районі ДП «Миколаївській морський торгівельний порт» в період з 31 січня до 10 лютого 2010 року, умисно, достовірно знаючи про незаконність вчинюваних ним дій, явно виходячи за межі наданих йому повноважень, розуміючи, що дозвіл на скидання за борт ізольованого баласту дається тільки після проведення його лабораторного аналізу спеціально уповноваженим органом охорони навколишнього природного середовища державною інспекцією з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря, та заборону скидання із суден у внутрішні морські води України вод, які містять забруднюючі речовини у концентраціях, що перевищують нормативи гранично допустимих концентрацій основних забруднюючих речовин, надав підлеглим працівникам членам команди теплоходу «Макіївка» завідомо незаконну вказівку проводити роботи по скиданню за борт ізольованого баласту забрудненої баластної води у кількості 9799,2 тон з перевищенням вмісту заліза у 40,6 разів, нафтопродуктів у 7,2 рази та завислих речовин у 5,75 разів, що призвело до забруднення внутрішніх морських вод України.

Відповідно до «Такс для обчислення розміру відшкодування збитків, заподіяних підприємствами, установами, організаціями і громадянами України, іноземними юридичними особами та громадянами внаслідок забруднення із суден, кораблів та інших плавучих засобів територіальних і внутрішніх морських вод України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 484 від 03.07.1995 р., загальний розмір шкоди, заподіяної державним інтересам незаконними діями капітаном теплоходу «Макіївка» ТОВ «ОСОБА_5 флот Донбасу» ОСОБА_3, від забруднення внутрішніх морських вод України складає 31985,18 доларів США (256118 грн. 13 коп. за курсом НБУ станом на 09.02.2010 р.) і відповідно до примітки 4 ст. 364 КК України є тяжкими наслідками, оскільки матеріальні збитки в зазначеній сумі більш ніж у 250 разів і більше перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.

У зазначеному місці та у зазначений час ОСОБА_3 вчинив незаконне, без проведення лабораторного аналізу і видачи дозволу спеціально уповноваженим органом охорони навколишнього середовища державною інспекцією з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря, скидання в межах внутрішніх морських вод України за борт ізольованого баласту забрудненої баластної води у кількості 9 799,2 т. із перевищенням вмісту заліза у 40,6 разів, нафтопродуктів у 7,2 рази та завислих речовин у 5,75 разів, чим порушив вказані вище спеціальні правила і створив небезпеку для живих ресурсів моря, що привело до забруднення моря в межах внутрішніх морських вод України. Внаслідок цих дій у водойми попало 225,3816 кг. завислих речовин; 3,528 кг. нафтопродуктів та 19,89 кг. заліза, що створило небезпеку для живих ресурсів моря, яка спричинила тяжкі наслідки

За змістом апеляції (т.3 а.с. 355-361) засуджений ОСОБА_3 просить вирок скасувати, справу закрити. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що правові норми, які, зокрема, містяться в ст.ст. 14, 16 Конституції України, ст. 24, 33, 40 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 38, 101 Водного Кодексу, ст. 15 Закону України «Про відходи», п. п. 4,5 «Правил Охорони внутрішніх вод та територіального моря України від забруднення та засмічення» та на які послався у вироку суд, не мають безпосереднього відношення до його обвинувачення.

Зазначає про відсутність доказів порушення ним екологічних вимог під час відкачки з т/х «Макіївка» чорноморського ізольованого баласту. Вказує на недоведеність того, що ізольований чорноморський баласт, який знаходився на борту судна на момент його приходу 30.01.2010 р. в порт ОСОБА_6, мав забруднюючі речовини в концентраціях, що перевищують норми ГДК. Стверджує, що при відборі проб на аналіз інспектори змішали чистий чорноморський ізольований баласт з баластом, прийнятим з дна річки Південний Буг, а окремо ці проби не відбиралися. Вказує, що суд не узяв до уваги наявність на той момент на борту судна 1860 т. води із річки Південний Буг та факт відбору проб баластної води саме із акваторії Миколаївського порту, що доведено документально.

Наводить, що «Правила охорони внутрішніх морських вод і територіального моря від забруднення і засмічення», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.1996 р. № 269 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р. № 431) не стосуються ізольованого баласту, оскільки в них йдеться про води взагалі.

Вважає, що не є доказом його вини «Обовязкові постанови» по Миколаївському морському торгівельному порту через відсутність посилання на них в обвинувальному висновку.

Стверджує, що згідно з міжнародною конвенцією МАРПОЛ 73/74 ізольований баласт підлягає контролю спеціалістами СЕС на предмет патогенної флори. Законодавством не передбачено контроль хімічного складу морської води, прийнятої у відкритому морі. Зазначає, що мета контролю баластних вод згідно з міжнародними правилами полягає не у визначенні фізико-хімічних показників, а в захисті природного середовища від шкідливих мікроорганізмів.

Вказує, що екологічні інспектори 01.02.2010 р. та 09.02.2010 р. перевіряли судно, судновий журнал та журнал операцій з баластом. Тому знали про зміну стану баласту, який був на борту судна на час його приходу в порт 30.01.2010 р., через неодноразове здійснення відкачки - закачки баласту з річки Південний Буг. Посилається, що на час відібрання проб 10 баластних танків вже були порожніми. Оспорює розрахунок збитків за станом і кількістю баласту на судні на час приходу в порт ОСОБА_6.

Оспорює спосіб відбору проб ізольованого баласту з баластних танків теплоходу «Макіївка». Зазначає, що обєктивні результати аналізів могли бути отримані лише з середини або поверхні води у баластних танках шляхом розкриття горловин баластних танків та відбору проб через них. Посилається, що такий спосіб врегульовано правилами державної екологічної інспекції та нормативними правилами Міністерства. Стверджує про відсутність перешкод для застосування саме такого способу тому, що завантаження судна зерном ще не було почато. Вказує, що свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не надали суду конкретних пояснень з приводу незастосування ними такого способу відбору проб баластної води.

Звертає увагу на відсутність практики видачи письмових дозволів Миколаївською природоохоронною інспекцією на скидання баласту і самих бланків такого дозволу. Вказує, що суд у вироку не навів показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 (членів екіпажу) стосовно отримання ним дозволу на відкачку баластної води 31.01.2010 р. від агента представника компанії «Атлантік Мерітайм» та від судновласника.

Посилається, що згідно наданих ним суду виписки з Кодексу торгового мореплавства України, Уставу служби на суднах «ОСОБА_5 флоту Донбасу», Судновій системи керування безпекою, трудовому контракту представництво капітана носить обмежений характер. Він повинен виконувати накази керівництва компанії або уповноважених нею осіб. Стверджує, що рішення про відкачку балансу прийнято не їм, а суднохідною кампанією. Вказує, що заздалегідь подав заявку на відкачку Чорноморського ізольованого балансу і це документально підтверджено екологічною декларацією та міжнародною баластною формою. Також стверджує, що отримав в усній формі дозвіл екологічної інспекції, який був переданий через морського агента, що підтверджено записом в судновому журналі та розпискою агента про одержання грошей для дозволу екологів на відкачку баласту. Не погоджується з перевищенням ним службових повноважень.

Вважає виконаними з грубими порушеннями дії інспекторів стосовно процедури відбору проб, складанню документів, проведенню лабораторного аналізу, видачі дозволів, реєстрації документів. Невиконання ними національних стандартів при відборі проб і їх аналізі, на думку апелянта, є підставою для визнання недопустимим доказом результатів аналізів щодо перевищення показників забруднення ізольованого баласту і визначення кількості забруднюючих речовин. Звертає увагу на те, що відділ державного аналітичного контролю і моніторингу навколишнього середовища державної екологічної інспекції з охорони природного середовища Північно-Західного регіону Чорного моря був атестований лише 26.03.2010 р. (свідоцтво про атестацію № 68/10). Тобто, через півтори місяці після відбору проб води на аналіз з т/х «Макіївка». На цю обставину є посилання у вироку. Тому вважає, що не можна приймати до уваги як доказ результати аналізів, які виконані не сертифікованою лабораторією.

Вказує, що 2 акти відбору проб та 1 акт перевірки судна складені за одним № 86/11, а акт відбору проб за № 86/11/1 є сфальсифікованим. На думку апелянта ця обставина позбавляє можливості ідентифікувати, які аналізи відповідають яким пробам.

Вважає безпідставним посилання у вироку на узгодженість з адміністрацією судна способу відбору проб. Оспорює цю обставину.

Зазначає про невиконання вказівки апеляційної інстанції стосовно зясування причин, з яких відбір проб не було здійснено 01.02.2010 р. під час перевірки судна інспекторами Єрофєєнком О.С. та Літвіновим С.С. Вказує на суперечливість їх показань і показань морського агента щодо відстрочки взяття проб. Посилається, що проби води для аналізу не знайдені та не визнані речовими доказами.

Оспорює висновки комплексної судово-екологічної експертизи, які вважає необєктивними через відсутність фактичних даних для дослідження. Вважає недоведеним факт забруднення вод внаслідок попадання у нього заліза у кількості 20 кг. та нафтопродуктів у кількості 3,5 кг.

Захисник ОСОБА_4 за змістом апеляції (т.3 а.с. 346-351) просить вирок скасувати, справу закрити.

Вважає, що досудове слідство проведено однобічно та неповно; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; під час досудового та судового слідства допущені істотні порушення кримінально-процесуального закону.

Зазначає, що обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 243 ч.2 КК України та за ст. 365 ч.3 КК України містить посилання на одні обставини.

Вважає, що нормативні акти, які зазначені в тексті обвинувачення, не стосуються предмету доказування у справі, а містять лише загальні положення, які повязані з охороною природи, морем та іншими питаннями. Вказує, що постанова про притягнення ОСОБА_3 як обвинуваченого не відповідає вимогам ст.ст.131, 132 КПК України, оскільки не містить посилання на обставини, повязані з обєктивною та субєктивною сторонами злочину. Посилається, що суд у вироку навів ті ж самі нормативні акти, допустивши при цьому неточність, зокрема, при викладенні тексту ст.ст. 14,16 Конституції України.

Зазначає, що основне обвинувачення ОСОБА_3 у перевищенні службових повноважень та забрудненні моря полягає в тому, що за вказівкою капітана т/х у період з 31.01.2010 р. по 10.02.2010 р. здійснено скидання баластної води без дозволу екологів та що вода була забрудненою. З цього приводу стверджує, що ні один нормативний акт, на який є посилання в обвинуваченні, не передбачає попереднього аналізу та дачі дозволу на скидання ізольованого баласту. Однак, такий дозвіл був отриманий капітаном теплоходу, що судом не враховано.

Вказує, що, крім показань засудженого ОСОБА_3, отримання через морського агента дозволу на відкачку баласту підтверджується записом в судовому журналі за 31.01.2010 р., об 11 год. 25 хв., коли теплохід пришвартувався до причалу підприємства «Нібулон», а відкачка баласту почалася пізніше - о 12 год. 25 хв. (судовий журнал, зворот аркуша № 38). Ця обставина також підтверджена дослідженими судом показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 (членів команди). За клопотанням сторони захисту судом приєднана до матеріалів справи розписка агента ОСОБА_11, який підтвердив в судовому засіданні видачу ним цієї розписки, і копія радіограми капітана власнику теплоходу, які свідчать про отримання дозволу на відкачку баласту (т.3 а.с. 173-176).

Не погоджується з висновком суду щодо незаконності дій ОСОБА_3 з посиланням на «Правила охорони внутрішніх морських вод і територіального моря від забруднення і засмічення», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.1996 р. № 269 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р. № 431). Наводить, що в п. 5 Правил є вказівка про попередній аналіз для видачі дозволу на скидання, але це стосується стічних та інших вод, а про ізольований баласт в них не йдеться (т.3 а.с.14-15). Вважає, що суд допустив поширене тлумачення цих правил, розповсюдивши їх вимоги на ізольований баласт.

Ставить під сумнів юридичне значення «Обовязкових постанов» по Миколаївському морському торгівельному порту, на недотримання яких ОСОБА_3Ю послався у вироку суд. Наводить, що вони надані суду екологічним інспектором Фрішком О.О. у виді типографської брошури і приєднані до матеріалів справи, але не підписані та не зясовано, на підставі чого вони видані та кола яких осіб стосуються. Звертає увагу, що і в цих постановах в одному випадку ідеться про необхідність дозволу капітана порту на скидання баласту (п.11.7), а в іншому - дозволу Державної інспекції Чорного моря (п.4 додатку № 1).

Вказує, що в ухвалі апеляційного суду Миколаївської області від 01.06.2011 р. зазначено про необхідність встановлення і документального підтвердження або спростування твердження ОСОБА_3 про отримання дозволу екологів на скидання баласту. Наводить, що ОСОБА_3 додатково надані документальні дані з цього приводу та вважає, що його обвинувачення в цій частині підтвердження не знайшло.

Вважає, що підлягають критичній оцінці показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (екологічних інспекторів), які прибули на теплохід з перевіркою 01.02.2010 р. з 10 год. до 11 год. 15 хв. та вказали, що зразки проб баластних вод ними не відбиралися у звязку з повідомленням морського агента про відсутність необхідності відкачки баластної води, оскільки у судна не були прийняти трюми для завантаження зерном. З цього приводу наводить, що морський агент як посередник не може ініціювати будь-яких дій; що згідно з баластною формою від 31.01.2010 р. вже була заявка капітана на скидання баластних вод; що був запис в судовому журналі від 31.01.2010 р. про отримання дозволу і про часткове скидання баласту; що хлібна інспекція, яка заборонила завантаження судна зерном, прибула на судно вже після уходу екологічних інспекторів о 12 год. 30 хв. (судновий журнал, аркуш № 40).

Вказує, що свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (екологічні інспектора) прибули на теплохід лише 09.02.2010 р., відібрали проби, склали акт перевірки, протокол відібрання зразків, розрахунки збитків, хоча з 31.01.2010 р. минув значний час, протягом якого теплохід пришвартовувався до причалу підприємства «Нібулон», скидав баластну воду, здійснював закачку води в баластні танки біля причалу, виходив на рейд, знов пришвартовувався, знов скидав баласт, завантажувався. Вважає, що ці свідки умисно не повідомили про взаємовідносини с агентом ОСОБА_11 та що вчинені ними дії не відповідають «Положенню про екологічний контроль у пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності регіональних митниць і митниць», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.11.1999 р. за № 787/4080 та внутрішнім правилам, затвердженим безпосередніми керівниками служби.

Посилається, що записом в судовому журналі документально підтверджено те, що теплохід закачував воду для баласту біля причалу підприємства «Нібулон». Проте, екологічні інспектори Фрішко О.О. і ОСОБА_8 відібрали проби води лише з декількох танків, в тому числі з тих, в які була закачана вода біля причалу, змішали різні проби в одному відрі і лише потім розлили воду по пляшках. Вони не перевірили наявність баластної води в усіх 18 танках і не узяли проби з усіх танків. Вважає про допущену ними фальсифікацію при складанні акту перевірки за різними номерами. Зазначає про вказівку апеляційної інстанції в ухвалі від 01.06.2011 р. перевірити правомірність дій цих інспекторів, що не виконано досудовим слідством.

Вказує, що акт результатів лабораторного аналізу, складений екологічним інспектором Зінкіним К.С., не є доказом у сенсі положень ст. 65 ч.2 КПК України. Зазначає про вказівку апеляційної інстанції в ухвалі від 01.06.2011 р. встановити місце знаходження пляшок з водою для аналізу, після чого провести експертизу з дослідження води. Посилається, що замість цього досудовим слідством проведена комплексна судово-екологічна експертиза за матеріалами справи, для проведення якої були надані копії матеріалів на 11 аркушах (без зазначення їх змісту). Звертає увагу на те, що експертами є працівники Державної екологічної інспекції по охороні оточуючого середовища Південно-Західного регіону Чорного моря, в якій працюють свідки обвинувачення ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 і нагляд за діяльністю якої здійснює Миколаївська природоохоронна прокуратура. Вважає, що експертами були досліджені копії первинних документів, які були складені екологічними інспекторами Фрішком О.О., Костінюком Д.Є., Зінкіним К.С. та лише була затверджена їх правильність.

Посилається, що експертиза проведена з порушенням ст.ст. 1,4,10 ЗУ «Про судову експертизу» від 25.04.1994 р., Інструкції про порядок призначення та проведення судових експертиз, затвердженої Міністерством юстиції України 08.10.1998 р., всупереч ЗУ «Про екологічну експертизу» від 09.02.1995 р.

Зазначає, що допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 не зміг пояснити, які питання та документи ним досліджені і лише навів теоретичні висновки.

Вказує, що суд, пославшись у вироку на письмові докази вини ОСОБА_3, лише повторно навів формулювання його обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4 на підтримку апеляцій, думку прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи, провівши повне судове слідство, перевіривши доводи апеляцій, колегія вважає, що апеляції засудженого та захисника підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду 1 інстанції про перевищення ОСОБА_3 службових повноважень на посаді капітану т/х «Макіївка» внаслідок скидання за борт судна ізольованого водного баласту в акваторії Бузького лиману в районі ДП «Миколаївський морський торгівельний порт» (далі ММТП) в період з 31.01.2010 р. по 10.02.2010 р., що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам та у забруднення моря з такими ж наслідками, не відповідають фактичним обставинам справи: вони не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні; суд не узяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновки суду; при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не зазначив, чому узяв до уваги одні докази і відкинув інші. Крім того, під час провадження в справі допущені порушення вимог кримінально-процесуального закону, які позбавляють певні докази їх доказової сили.

Засуджений ОСОБА_3, не визнаючи вину в інкримінованих йому злочинах, в апеляційному суді показав, що судно до акваторії ММТП зайшло 30.01.2010 р. о 20 год. 05 хв. для завантаження зерном і стало на якір на рейді. На судні в 17-ті баластних танках знаходилося приблизно 9,8 тисяч т. ізольованого водного баласту, який був прийнятий 17.01.2010 р. в порту м. Новоросійську (Росія). В кормовому баластному танку знаходилися очищені стічні води. Стверджує, що ізольований водний баласт був чистий, прийнятий з Чорного моря.

31.01.2010 р., о 00 год. 25 хв., на судно прибула портова комісія для оформлення документів судна та екіпажу на прихід. Вручив морському агенту ОСОБА_11 міжнародну баластну форму від 30.01.2010 р., в п. 4 якої зазначено про намір відкачати весь ізольований водяний баласт 31.01.2010 р. в акваторії ММТП, а також суднову екологічну декларацію № 251/11 від 31.01.2010 р., в якій міститься прохання видати відповідний дозвіл на відкачку баласту. Зазначені документи вручені ОСОБА_11 як працівнику посередницької фірми «Атлантік Мерітайм», який представляє інтереси судна перед відповідними береговими службами, для передачі їх до системи екологічного контролю.

Стверджує, що ОСОБА_11 отримав дозвіл на відкачку ізольованого водяного баласту від екологів (працівників Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря). Він сповістив про це в усній формі. Крім того, в судновому журналі № 103, який є документом суворої звітності, міститься запис вахтового помічника від 31.01.2010 р. станом на 11 год. 25 хв. про отримання від агента дозволу на відкачку всього ізольованого водного баласту. Також радіограмою отримав від судновласника підтвердження на відкачку баласту.

31.01.2010 р. о 12 год. 25 хв. розпочалася відкачка водного баласту з найбільшого за обємом баластного танку № 1: навісного та донного танків правого борту, навісного та донного танків лівого борту, тобто з 4-х танків. Відкачка завершена цього дня о 15 год. 20 хв.

Завантаження судна зерном планувалося здійснити 31.01.2010 р. одночасно із повною відкачкою баласту. Проте, через сильні морози вимиті солоною водою трюми не висихали. Судновласником та вантажовідправником було прийнято рішення про направлення судна на рейд для повторного миття трюмів прісною водою.

Представники екологічної інспекції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прибули на судно 01.02.2010 р. о 10 год., залишили його об 11 год. 15 хв. Вони здійснили перевірку судна на відповідність екологічним нормам. Перевірили судновий журнал, журнал баластних операцій, оглянули судно. Ізольований водний баласт не перевіряли. За результатами перевірки вони склали акт № 65, в якому зазначили про дрібні порушення стосовно зберігання сміття.

Потім цього ж дня через морського агента ОСОБА_11 отримали вимогу керівництва порту звільнити причал ТОВ «Нібулон». Для усунення деференту судна (різниці між осадкою носу судна та кормою) закачали водний баласт у танк № 1, з якого вода була відкачана. У звязку з тим, що акваторія порту була покрита льодом, водний баласт приймався насосами через донний кінгстон з дна річки Південний Буг. Запис про прийняття цього водного баласту 01.02.2010 р. внесений до суднового журналу № 103 та до журналів баластних операцій.

Судно вийшло на зовнішній рейд. Займалися підготовкою (повторним миттям) трюмів для завантаження зерном. Через сильний мороз ізольований водний баласт у підвісних танках почав замерзати. Прийняв рішення відкачати баласт з цих танків. Відкачка баласту з них відбулася 04.02.2010 р. та 06.02.2010 р. У підвісному танку № 3 лівого борту знаходилася вода після миття трюмів. Насосна труба підвісного танку № 3 правого борту замерзла. Тому звідти ізольований баласт був відкачаний не повністю.

09.02.2010 р. на судно прибули екологічні інспектори Фрішко О.О. і ОСОБА_8, які повторно оглянули судно, прилежну акваторії та суднові документи. Вони побажали взяти проби води з баластних танків. Погодився з цим та надав розпорядження старшому механіку ОСОБА_16 прийняти участь в процедурі відбору проб. При цьому присутнім не був. Про спосіб відбору проб ізольованого баласту взнав потім від екологічних інспекторів та членів екіпажу. Екологи повернулися з машинного відділення судна з актом відбору зразків води та екземплярами зразків. В акті відбору зразків екологи вказали нумерацію танків (донні танки № 1, 2, 3 та форпік носовий танк). Проте, вони не зазначили, з якого борту ці танки. Всього було 9 пластикових пляшок ємністю по 1,5 л. кожна, тобто по 3 зразка проб в 3-х екземплярах. Проба була загальною, а не для визначення конкретної речовини (нафти, заліза та ін.). Липкою стрічкою до пляшок були приклеєні аркуші паперу з підписами екологів. Номери проб зазначені не були. Зі слів старшого механіка ОСОБА_16 взнав, що при відборі першого екземпляру проб вода із танків № 1, 2, 3 та форпіка за допомогою насосів була набрана у відро, змішана та розлита у пляшки. Тому при заборі проб був змішаний різний за своїми характеристиками водний баласт: чиста морська вода, прийнята поблизу м. Новоросійська та брудна вода, прийнята з річки Південний Буг. Вважає це порушенням правил відбору проб ізольованого баласту. Крім того, зразок води був взятий не з поверхні або середини ємності танку, а з його дна, що також вважає порушенням. Другий екземпляр проб води відбирали із підвісного танку № 3 правого борту. Вода була зачерпнута відром з поверхні ємності та розлита у 3 пляшки. Третій екземпляр проб води був взятий з танку (підвісний танк № 3 лівого борту), в який раніше була відкачана вода після миття трюмів.

По одному екземпляру відібраних проб води (3 пляшки) екологи залишили на судні для судновласника. Два інші екземпляри взяли із собою: один для проведення лабораторних аналізів, інший для можливої перевірки в арбітражі.

Увечері 09.02.2010 р. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 принесли розрахунок збитків на 32000 доларів США. Повідомили, що за результатами лабораторних аналізів у відібраних зразках є речовини, які забруднюють навколишнє середовище. Стверджує, що з цими результатами аналізів ознайомлений не був. Зателефонував щодо ситуації судновласнику. Він розпорядився не підписувати розрахунки збитків. Цього дня о 20 год. 30 хв. розпочалося завантаження судна зерном. Одночасно проводилася відкачка водного баласту з донних танків № 1, 2, 3 та форпіку - носового танку, яка закінчилася 10.02.2010 р.

Потім на судно прибули екологічні інспектори в супроводі працівників прокуратури, які повідомили, що буде вирішуватися питання про порушення кримінальної справи. У звязку з затриманням судна прокуратурою, до м. Миколаєва прибув судновласник. Після домовленості між ним та слідчим прокуратури йому повідомили, що затримання судна буде знято в обмін на визнання ним вини. Слідчий обіцяв передати його на поруки. З цієї причини на початку досудового слідства визнавав вину частково.

Також стверджує, що судновласник виділяє грошові кошти капітану судна для отримання дозволу від екологічної інспекції на відкачку баласту. З цією метою 01.02.2010 р. передав під розписку морському агенту ОСОБА_11 1500 доларів США Проте, екологи додатково вимагали 400 доларів США за зберігання води після миття трюмів в підвісному баластному танку № 3 лівого борту, який для цього не призначений. Судновласник відмовився сплатити ці гроші. Тоді екологи відкликали дозвіл на відкачку баластної води. 09.02.2010 р. ОСОБА_11 повернув йому 1500 доларів США, а він повернув йому оригінал розписки від 01.02.2010 р. Зняв з неї копію, яку в подальшому надав Заводському районному суду м. Миколаєва.

В цілому аналогічні показання дані ОСОБА_3 по суті інкримінованого йому обвинувачення під час розгляду кримінальної справи Заводським районним судом м. Миколаєва, що вбачається з вироку від 27.12.2011 р.

Проте, в порушення вимог ч. 1 ст. 334 КПК України суд в мотивувальній частині вироку не навів достатніх та переконливих мотивів, з яких він відкидає показання ОСОБА_3, які відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КПК України є джерелом доказів нарівні з іншими джерелами доказів, перелік яких міститься в зазначеному законі.

Суд у вироку послався як на доказ вини ОСОБА_3 на його показання як обвинуваченого на допиті від 19.02.2010 р., в яких він частково визнавав вину - в забрудненні моря. Проте, і в цих показаннях ОСОБА_3 вказував про прийняття ним рішення про відкачку баластної води лише після отримання дозволу від агента ТОВ «Атлантік Мерітайм», який зі слів останнього був отриманий ним від екологічних інспекторів (т.1 а.с. 117-119).

В апеляційному суді досліджені показання ОСОБА_3 як обвинуваченого на допиті від 28.09.2011 р., в яких він вину не визнав. Стверджував про безпідставність обвинувачення, його невідповідність фактичним обставинам справи (т.2 а.с. 251).

Таким чином, наведені судом 1 інстанції показання самого ОСОБА_3 фактично не підтверджують його вину.

Під час проведення повного судового слідства в апеляційній інстанції встановлено наступне.

Свідок ОСОБА_11 в апеляційному суді показав, що 31.01.2010 р., о 00 год. 25 хв. прибув на судно разом з портовою інспекцією. Отримав від капітана ОСОБА_3 суднову екологічну декларацію № 251/11 в 3-х екземплярах та баластну форму в 1-му екземплярі. Передав їх протягом 31.01.2010 р. до екологічної інспекції. Баластна форма від 30.01.2010 р. містить відомості про прийняття водного баласту в порту м. Новоросійська (Росія) у кількості 9683 м3, намір відкачати його 31.01.2010 р. в акваторії ММТП. Такі ж відомості були в судновій екологічній декларації від 31.01.2010 р. В ній також зазначено прохання надати відповідний дозвіл на відкачку чорноморського водного баласту. Зазначені документи передав екологам за стандартною процедурою для отримання дозволу на відкачку баласту або заборони. За фактом не було такого дозволу або заборони.

Стосовно запису в судновому журналі № 103 від 31.01.2010 р., об 11 год. 25 хв. про отримання дозволу на відкачку водного баласту від агента (тобто від нього) зазначив, що на питання капітана про можливість відкачати баласт міг дати відповідь про відсутність такої заборони.

Свідок ОСОБА_11 також показав, що на судні були проблеми з неготовністю трюмів для завантаження зерном та виник деферент судна. Для його усунення на борт судна був прийнятий водний баласт з Бузького лиману. Виникли проблеми з екологічною інспекцією з приводу відкачки водного баласту. Були накладені штрафні санкції. Не памятає про отримання ним результатів лабораторних досліджень від екологів та їх передачу капітану ОСОБА_3

Не заперечує написання ним власноруч розписки від 01.02.2010 р. капітану ОСОБА_3, в якій зазначено про сплату 1500 доларів США екологічних витрат для дозволу відкачки баласту. Стверджує, що написав розписку на прохання ОСОБА_3 на підтвердження його витрат перед судновласником, а фактично ці гроші не отримав.

Міжнародна баластна форма від 30.01.2010 р. містить відомості стосовно прийняття 17.01.2010 р. на борт т/х «Макіївка» водного баласту обємом 9683 м3. в порту м. Новоросійська та наміру відкачати його в порту ОСОБА_16 31.01.2010 р. (т.1 а.с. 88, т.2 а.с. 164, 165).

Суднова екологічна декларація № 251/11 від 31.01.2010 р. містить відомості стосовно прохання дати відповідний дозвіл на відкачку чорноморського баласту в зазначеному обємі (т.1 а.с. 89, т.2 а.с. 166).

Відповідно до довідки капітана Миколаївського морського торгового порту від 19.02.2010 р. за № КП-26/064, інспекція державного портового нагляду порту не отримувала від капітану т/х «Макіївка», судновласник ТОВ «ОСОБА_5 флот Донбасу», заяв про виникнення аварійних подій з судном в період з 30.01.2010 р. по 11.02.2010 р. (т.1 а.с.102). Проте, довідка не спростовує твердження засудженого ОСОБА_3 про необхідність закачки баластної води 01.02.2010 р. з акваторії порту через деферент судна. Згідно з його показаннями в апеляційному суді у такий спосіб він уникнув аварійної ситуації з судном і не було потреби звертатися до вказаної інспекції, що є переконливим.

З показань в апеляційному суді свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (екологічних інспекторів) вбачається, що після того, як морський агент компанії «Атлантік Мерітайм» ОСОБА_11 надав суднову екологічну декларацію т/х «Макіївка» на пост екологічного контролю, у першій половині 01.02.2010 р. вони прибули для здійснення екологічного контролю на судно, яке стояло біля причалу ТОВ «Нібулон». Ознайомилися з пакетом документів на судні, в тому числі з судновим журналом, перевірили наявність пломб на клапанах баластної системи. Журнал баластних операцій не перевіряли. Виявили порушення стосовно неправильного зберігання стічних вод, витікання за борт води з душових. Був складений акт № 65/11, в якому зазначені ці порушення. Суднова екологічна декларація № 251/11 від 31.01.2010 р. містила відомості про намір відкачати баластні води в повному обємі. Проте, не проводили вимірювань кількості баластної води на судні та прийняли рішення не відбирати проби баластної води для проведення лабораторного дослідження. Стверджували, що під час перевірки стало відомо, що найближчим часом судно завантажуватися не буде через неготовність трюмів, а скидання баласту здійснюється водночас із завантаженням судна.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 також стверджували, що на час перевірки їм не було відомо про часткову відкачку баластної води з танків судна 31.01.2010 р. Свідок ОСОБА_12 стверджував про відсутність запису про це в судновому журналі.

В матеріалах кримінальної справи містися копія акту № 65/11 від 01.02.2010 р. (т.2 а.с. 138-139). Проте, апеляційний суд позбавлений можливості належним чином дослідити цей акт та надати йому оцінку у сукупності з іншими доказами у справі в звязку з тим, що відомості в ньому заповнені екологічним інспектором Єрофєєнком О.С. англійською мовою, а переклад акту відсутній, чим органом досудового слідства порушені вимоги ст. 19 КПК України щодо мови судочинства. Незважаючи на це, слідчий в обвинувальному висновку та суд 1 інстанції у вироку послалися на зазначений акт, заповнений англійською мовою, як на доказ вини ОСОБА_3, що свідчить про формальний підхід з їх боку до дослідження доказу.

З показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (екологічних інспекторів) в апеляційному суді вбачається, що 09.02.2010 р. ними проведена перевірка обставин скидання баластних вод на т/х «Макіївка» у звязку з повідомленням морського агента про відкачку баласту, що було здійснено без проведення лабораторних досліджень. Прибувши на судно, вивчили пакет документів. Ознайомилися з записами в судновому журналі. Спільно склали акт перевірки. В ньому вказали виявлені 4 порушення, в тому числі проведення робіт у водоохоронній зоні, які можуть привести до забруднення навколишнього природного середовища. Це порушення повязано із скиданням баластної води. Не проводили огляд усіх баластних танків на предмет наявності в них води. Адміністрація судна повідомила про наявність баластної води лише в донних танках №№ 1, 2, 3 та в танку форпік (носовому танку). З них і відбиралася одна сумарна (усереднена) проба води в машинному відділенні помпою через пробовідбірник в одне емальоване відро ОСОБА_8 за участю старшого механіка судна. Вода у відрі була перемішана, розлита по 3-х пластикових пляшках, опечатана та підписана. Один екземпляр проби залишений капітану. 2 екземпляри проб взяли з собою: 1 для проведення лабораторного аналізу, 1 для можливої перевірки в арбітражі. Відібрання цієї проби баластної води оформлено окремим актом. Також були відібрані проби води ОСОБА_8 за участю старшого механіка судна з підвісних танків № 3 лівого та правого борту через горловину танків. Зі слів капітана судна ОСОБА_3 в підвісний танк № 3 лівого борту була закачана вода після миття трюмів. Проби води з цих навісних танків не змішувалися. Відбір цих проб також оформлений окремим актом. Всі проби були передані ОСОБА_8 до аналітичного відділу екологічної інспекції для дослідження, яке цього ж дня протягом 1 години провів ОСОБА_14

Свідок ОСОБА_8 стверджував, що з судновим журналом знайомився ОСОБА_7, що копію результатів аналізів проб води 09.02.2010 р. отримав морський агент ОСОБА_11, який повинен був передати їх капітану ОСОБА_3 та судновласнику.

Свідок ОСОБА_7 не заперечував, що під час перевірки знайомився з судновим журналом. Не памятає, чи був в ньому запис про прийняття водного баласту після його відкачки в акваторії ММТП.

Акт перевірки від 09.02.2010 р. за № 86/11, складений державними інспекторами Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря ОСОБА_7 та ОСОБА_8, містить відомості про виявлені ними порушення, в тому числі стосовно проведення робіт у водоохоронній зоні, які можуть привести до забруднення навколишнього природного середовища (т.1 а.с. 16).

Із показань свідка ОСОБА_6 (старшого механіка т/х «Макіївка») на досудовому слідстві від 15.02.2010 р., які досліджені в апеляційному суді, вбачається, що 09.02.2010 р., приблизно о 18 год., під час перевірки судна екологічними інспекторами він приймав участь у відборі проб баластної води із 6-ті донних танків та носового танку. Проби з підвісних танків TST 3 правого та лівого борту відбиралися без його участі. Проби баластної води відібрані екологами в пластикові пляшки сумнівної чистоти та герметичності. Вони не були опломбовані, а лише закриті кришками та обгорнуті ліпкою стрічкою. Має сумніві в точності результатів аналізів, оскільки не зрозуміло, звідки в пробах води перевищення вмісту нафтопродуктів в 7 разів. Йому також відомо, що на момент відкачки баластної води капітан ОСОБА_3 отримав такий дозвіл 31.01.2010 р. від агента «Атлантік Мерітайм», а також від керівництва ТОВ «ОСОБА_5 Донбасу» і відповідну радіограму (т.1 а.с. 70-72).

Аналогічні відомості щодо отримання капітаном ОСОБА_3 дозволу 31.01.2010 р. від зазначеного агента на відкачку баластної води містяться і в показаннях свідка ОСОБА_9 на допиті 15.02.2010 р. на досудовому слідстві, які також досліджені в апеляційному суді (т. 1 а.с. 68-69).

Показання на досудовому слідстві свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6, а також свідка ОСОБА_10 від 15.02.2010 р. (т. 1 а.с. 73-74) також містять відомості стосовно наявності на судні водного баласту, здійснення баластних операцій у період з 04.02.2010 р. по 10.02.2010 р. за вказівкою капітана ОСОБА_3

Засуджений ОСОБА_3 в апеляційному суді показав, що ці свідки неточно зазначили дату початку скидання баластної води 04.02.2010 р. Цього числа було продовження баластних операцій. Відкачка баластної води почалася 31.01.2010 р. Також відбулася закачка баластної води з річки Південний Буг. На той момент судновий журнал вже був вилучений і у членів екіпажу не було можливості уточнити ці обставини документально. Допит членів екіпажу відбувся через 2 тижні після початку відкачки баластної води. Вважає, що з цієї причини свідки забули дату початку відкачки баластної води.

В апеляційному суді досліджені записи в судновому журналі № 103, який 14.02.2010 р. вилучений слідчим під час обшуку (т.1 а.с. 79), 18.02.2010 р. оглянутий (т.1 а.с.83-86) та постановою слідчого від 18.02.2010 р. визнаний речовим доказом і приєднаний до матеріалів кримінальної справи (т.1 а.с.81-82). В ньому містяться наступні відомості, які мають істотне значення для правильного вирішення справи:

-30.01.2010 р., о 20 год. 05 хв. постановка судна на якір в акваторії ММТП (а.с.36-зв. журналу)

-31.01.2010 р. , о 00 год. 25 хв. прибуття на судно портової комісії для оформлення документів судна і екіпажу на приход (а.с. 37-зв. журналу);

-31.01.2010 р., об 11 год. 25 хв. отримання дозволу від агента на відкачку баластної води (а.с. 38-зв. журналу);

- 31.01.2010 р., о 12 год. 25 хв. початок відкачки баласту із 1-х танків (а.с.38-зв. журналу);

-31.01.2010 р. о 15 год. 20 хв. закінчення відкачки баласту із 1-х танків (а.с.39 журналу);

-01.02.2010 р., о 10 год. прибуття на судно представників екології, об 11 год. 15 хв. залишення ними борту судна (а.с. 39-зв. журналу);

-01.02.2010 р., о 12 год. 30 хв. прибуття на судно хлібної інспекції для огляду трюмів для дачі дозволу на завантаження зерном; о 13 год. 05 хв. залишення інспекцією судна; трюми не прийняті, дозвіл на завантаження не отриманий (а.с. 40 журналу)

-01.02.2010 р., о 13 год. 30 хв. початок прийому баласту в 1-й танк, о 16.00 год. продовження прийому баласту (а.с. 40 журналу), о 20 год. продовження прийому баласту, о 20 год. 25 хв. закінчення прийому баласту (а.с. 41 журналу)

-- 04.02.2010 р., о 18 год. 30 хв. початок відкачки баласту з TST -3 (підвісні танки) правий, лівий борт; о 23 год. 20 хв. закінчення відкачки баласту з них (а.с. 45-зв. журналу);

-06.02.2010 р., о 9 год. 30 хв. початок відкачки баласту з TST-1 (підвісні танки) правий, лівий борт; о 10 год. 35 хв. закінчення відкачки баласту з них та початок відкачки баласту із TST-2 (підвісні танки) правий, лівий борт; о 14 год. закінчення відкачки баласту з них та початок відкачки баласту з TST-4 (підвісні танки) правий, лівий борт; о 16 год. здійснення відкачки баласту з них (а.с.49 журналу), о 17 год. 10 хв. закінчення відкачки баласту з них та початок відкачки баласту з TST -5 (підвісні танки) правий, лівий борт; о 17 год. 30 хв. закінчення відкачки баласту з цих танків.

- 09.02.2010 р., о 15 год. 20 хв. прибуття представників екологічної інспекції; о 16 год. на борту працюють екологи, які повторно здійснюють огляд судна та суднових документів (а.с. 54 журналу).

Зазначений журнал також містить відомості про миття трюмів з 04.02.2010 р. з 22 год. 10 хв. , їх підготовку для завантаження, прийняття трюмів хлібною інспекцією 09.02.2010 р., о 20 год. 30 хв. (а.с. 45-зв.-54-зв. журналу), а також про здійснення інших баластних операцій на судні після повторної перевірки екологами: 09.02.2010 р. з 21 год. 20 хв. по 10.02.2010 р. до 13 год. (а.с. 54-зв. 56 журналу).

Колегія суддів вважає, що судновий журнал № 103 у сенсі положень ч.2 ст. 65 КПК України є джерелом доказів іншим документом та містить достовірні фактичні дані, оскільки він прошитий, пронумерований, опечатаний за кількістю аркушів, тобто є документом суворої звітності. При огляді записів в цьому журналі в апеляційному суді не встановлено слідів виправлень. Слідчим журнал визнаний речовим доказом у справі і цей доказ досліджений апеляційним судом відповідно до вимог ст. 313 КПК України.

Проте, судом 1 інстанції наведені у вироку наведені фактичні дані зазначеного журналу лише стосовно періоду скидання з судна баластної води: з 31.01.2010 р. по 10.02.2010 р. і залишені поза увагою істотні фактичні дані, зокрема, стосовно прийняття водного баласту в акваторії Бузького лиману 01.02.2010 р., тобто до відбору проб водного баласту 09.02.2010 р. екологічними інспекторами, що має значення для правильного вирішення справи.

Провівши повне судове слідство, оцінюючи докази відповідно до вимог ст. 67 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Підтверджується доказами твердження засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 в апеляціях про змішування проб водного баласту різних за своїми характеристиками: чорноморської води, прийнятої в баластні танки поблизу м. Новоросійська та води, прийнятої в баластні танки з дна річки Південний Буг (Бузького лиману), під час повторної екологічної перевірки судна 09.02.2010 р. екологічними інспекторами Фрішком О.О. та Костінюком Д.Є.

Так, відповідно до оригіналу акту відбору проб від 09.02.2010 р. (т.2 а.с.23), його копій, одна з яких містить переклад змісту акту (т.1 а.с. 17, т.2 а.с. 153), екологічними інспекторами Фрішком О.О. та Костінюком Д.Є. відібрана загальна (сумарна) проба баластної води з танків WB 1, WB 2, WB 3 та FP (тобто, з донних танків та форпіку - носового танку) Проби води відібрані на вміст нафти, завислих речовин, заліза, солоність.

Згідно з протоколом огляду місця події від 14.02.2010 р. до баластової системи судна входить 6 донних танків: 3 танки за №№ 1, 2, 3 лівого борту та 3 танки за №№ 1, 2, 3 правого борту (т.1 а.с. 4-6).

Не зазначення в акті відбору проб від 09.02.2010 р. відомостей про те, з яких саме донних танків відібрана проба баластної води (танків лівого борту, танків правого борту, з тих та інших разом) унеможливлює зробити однозначний висновок стосовно конкретного обєкту перевірки.

З цього приводу показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в апеляційному суді містять суперечності, оскільки свідок ОСОБА_8Є стверджував, що проби відібрані з 4-х танків: 3-х донних та форпіку, а свідок ОСОБА_7 стверджував, що проби відібрані з донних танків лівого та правого борту, тобто з 7-ми танків: 6-ти донних та форпіку. Про відібрання проб з донних танків обох бортів показав і свідок ОСОБА_6 (т.1 а.с. 70-72).

Незважаючи на цю суперечність, колегія суддів вважає встановленим факт відбору проби баластної води з донного танку (танків) № 1. Проте, в цей танк (танки) № 1 була прийнята через донний кінгстон вода з річки Південний Буг 01.02.2010 р. для усунення деференту судна згідно з показаннями засудженого ОСОБА_3, які підтверджені наведеним вище записом в судновому журналі № 103 за 01.02.2010 р. та показаннями свідка ОСОБА_11 в цій частині.

Факт змішування в одному відрі проб баластної води з різних танків (донних танків та форпіку), поміщення такої сумарної проби в пластикові пляшки та направлення в такому вигляді для лабораторного дослідження свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не заперечують.

Проте, ними була змішана різна за характеристиками вода: вода з річки Південний Буг, яка 01.02.2010 р. була закачана в донний танк № 1 та чорноморський водний баласт, який знаходився в інших донних танках та танку форпік носовому.

Наведене ставить під сумніви результати лабораторного аналізу № 71 від 09.02.2010 р. (т.1 а.с. 18, т.2 а.с. 154, 155), згідно з якими у відібраних 09.02.2010 р. пробах води на т/х «Макіївка» виявлено перевищення гранично допустимих концентрацій (ГДК) вмісту заліза, нафтопродуктів та завислих речовин, оскільки предметом дослідження була зазначена вище сумарна (змішана) проба води, а не окрема проба чорноморського ізольованого водного баласту.

Свідок ОСОБА_14 в апеляційному суді показав, що 09.02.2010 р., наприкінці дня, провів хімічний аналіз проб води з т/х «Макіївка», відібраних екологічним інспектором Костінюком Д.Є. Фактично це був експрес-аналіз. Дослідів 3 проби води в пластикових пляшках, обємом по 1,5 л. Ще 3 проби води в таких же пляшках були залишені на випадок необхідності проведення незалежного лабораторного дослідження. Останні ним знищені наступного дня (тобто, 10.02.2010 р.), оскільки за ДСТУ по відбору та зберіганню проб рекомендований час їх зберігання 24 год. Також йому було надано 2 акти відбору проб баластної води, в яких було зазначено місце їх відбору. Результати досліджень викладені в актах № №70, 71 від 09.02.2010 р. Форми актів є спрощеними для зручного сприйняття результатів членами екіпажів суден. Метод дослідження в них не зазначається.

Вказав, що при реєстрації проб не заповнював графу «номер акту відбору проб», яка передбачена в журналі реєстраціє проб. Визначає, яка проба води відповідає якому акту відібрання проб за кількістю проб та за додатковим показником дослідження проб (pH- кислотність).

Оцінюючи результати лабораторного аналізу № 71 від 09.02.2010 р., проведеного ОСОБА_14 (інспектором відділу інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря), колегія суддів вважає, що за своєю процесуальною формою вони є висновком спеціаліста у виді експрес-аналізу вмісту баластної води т/х «Макіївка». Проведення службою екологічного контролю досліджень в такому виді передбачено п. 1.12 «Положення про екологічний контроль в пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності регіональних митниць і митниць», затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України № 204 від 08.09.1999 р. (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.11.1999 р. за № 787/4080). Про здійснення саме експрес-аналізу проб баластної води з т/х «Макіївка» показав в апеляційному суді свідок ОСОБА_14

Результати цього лабораторного аналізу № 71 не є іншим документом в сенсі положень ч.2 ст. 65 КПК України, оскільки при його проведенні були використані спеціальні знання, що згідно з положеннями ч.1 ст. 75 КПК України притаманно висновку експерта. Однак, аналіз проведено до порушення кримінальної справи та відповідно до процедури, не передбаченої кримінально-процесуальними нормами.

Положеннями ч. 2 ст. 65 КПК України висновок спеціаліста не віднесений до переліку джерел доказів у справі. Згідно з розясненнями, які містяться в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про додержання судами України процесуального законодавства, яке регламентує судовий розгляд кримінальних справ» № 11 від 27.12.1985 р. (з наступними змінами) перелік джерел доказів, зазначених у ч. 2 ст.65 КПК України, є вичерпним. Посилання суду у вироку або в ухвалі (постанові) на дані, одержані з інших джерел, є неприпустимими, оскільки вони не мають доказової сили.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» № 9 від 01.11.1996 р. визнання особи винуватою у вчинені злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом. Докази повинні визнаватися такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад, тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією України прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає результати лабораторного дослідження № 71 від 09.02.2010 р. недопустимим доказом як за сутністю проведеного дослідження (змішаної води з різними характеристиками), та і за його процесуальною формою (здійснений за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами). Зазначені результати лабораторного дослідження судом покладені в основу вироку необґрунтовано.

За наведених обставин є обґрунтованими твердження засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 в апеляціях в цій частині.

Колегія суддів також приймає до уваги неможливість проведення належного експертного дослідження відібраних 09.02.2010 р. проб баластної води з т/х «Макіївка», оскільки екземпляр таких проб, призначений для можливої перевірки в арбітражі, знищений ОСОБА_14 10.02.2010 р., а екземпляр проб, залишений капітану ОСОБА_3 згідно з листом начальника Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря від 12.09.2011 р. (т.2 а.с. 168-169) залишився на судні. Проте, його збереження протягом майже 3 років та в придатному для дослідження стані, є неможливим.

Від вказаних результатів аналізу є похідним розрахунок збитків №1646/11 від 09.02.2010 р., яким визначена сума збитків 31985,18 доларів США (т.1 а.с. 19). Тому і цей доказ колегія суддів визнає недопустимим.

Як на доказ вини ОСОБА_3 суд у вироку послався на висновки комплексної судово - екологічної експертизи від 20.09.2011 р. та на показання в судовому засіданні ОСОБА_15, правове положення якого судом невірно визначено як спеціаліста.

Згідно із зазначеними висновками в результаті дій капітана т/х «Макіївка» ОСОБА_3, який наказав скинути за борт ізольований баласт з перевищенням нормативів ГДК вмісту заліза, нафтопродуктів та завислих речовин, у кількості 9799,2 т., було здійснено забруднення акваторії Бузького лиману в районі ДП «Миколаївський морський торгівельний порт».

В результаті цих дій до водойми потрапило 225,3816 кг завислих речовин, 3,528 кг нафтопродуктів та 19,89 кг заліза, що спричинило значну шкоду водним ресурсам України та завдало небезпеку живим ресурсам моря.

Розмір шкоди, заподіяної державі, скидом баластних вод з т/х «Макіївка» склав 256118 грн. 13 коп.

Своїми безвідповідальними діями капітан т/х «Макіївка» ОСОБА_3 порушив ст.ст. 67, 101 Водного Кодексу України, ст. 15 Закону України «Про відходи», п.п. 4, 5 «Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.02.1996 р. № 269 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 р.), п. 9.1 «Правил промислового рибальства в басейні Чорного моря», п.п. 24, 33, 40 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», п. 49 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення рибальства».

Незаконне скидання баластних вод з т/х «Макіївка» у кількості 9799,2 т. на акваторії Бузького лиману із значним перевищенням ГДК забруднюючих речовин, викликав реальну загрозу для життя водних ресурсів моря, значну шкоду водним ресурсам на даній акваторії, завдав значну шкоду водним біоресурсам країни, наніс істотні збитки державі (т.2 а.с. 228-236).

Відповідно до ст. 1 Закону «Про судову експертизу» від 25.02.1994 р. N 4038-XII (з наступними змінами) судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Проте, з акту експертизи вбачається, що предметом експертного дослідження були не матеріальні об'єкти, явища і процеси, які містять інформацію про обставини справи, а матеріали кримінальної справи, надані слідчим на 7-мі аркушах в ксерокопіях (без зазначення їх переліку т. 2 а.с. 207-208) та додатково надані ним результати моніторингу водного середовища в Бузькому лимані в акваторії ДП «ММТП» за січень-березень 2010 р. на 4-х аркушах (т.2 а.с.2010). У висновках експертів також відсутнє посилання на перелік досліджених матеріалів справи. З цього приводу експерт ОСОБА_15, допитаний в апеляційному суді в порядку ст. 311 КПК України, показав, що експертам були надані пояснення членів екіпажу судна, акти та протоколи екологічної інспекції, складені за наслідками скидання баластної води з т/х «Макіївка».

Зміст наведених висновків експертів свідчить, що ними було прийнято як достовірне зазначене в постанові слідчого незаконне скидання за борт судна ізольованого баласту забрудненої баластної води з перевищенням вмісту заліза, нафтопродуктів та завислих речовин. Саме на підставі цього ними зроблені висновки стосовно наслідків: реальної загрози для життя живих водних ресурсів на даній акваторії, завдання значної шкоди водним біоресурсам країни та заподіяння державі істотних збитків.

Крім того, експерти прийшли до висновку про порушення капітаном ОСОБА_3 вимог ряду нормативних актів та навели їх перелік. Таким чином, їх висновки в тому числі повязані із застосуванням законодавства.

Однак, за змістом ст. 75 КПК України експертиза призначається у випадках, коли для вирішення питань, що мають значення для справи, потрібні наукові, технічні або інші спеціальні знання.

Знання в галузі матеріального права не належать до спеціальних знань. Тому питання, пов'язані із застосуванням законодавства, слідчі органи та суд зобов'язані вирішувати самостійно відповідно до наданих повноважень.

В акті експертів вказаний метод експертного дослідження: «ситуаційний аналіз матеріалів кримінальної справи, натурних спостережень, чинного законодавства та зіставлення обєктивних даних, викладених в матеріалах кримінальної справи». Із показань експерта ОСОБА_15 в апеляційному суді вбачається, що експертами був застосований метод ситуаційного аналізу матеріалів кримінальної справи у звязку з неможливістю натурного дослідження матеріального обєкту. Ситуація була викладена в матеріалах кримінальної справи, а експерти, виходячи з неї, лише прогнозували негативний вплив забруднення на екосистему. Із наведеного слідує, що висновки експертів (у випадку наявності забруднення акваторії баластною водою) в цій частині носять теоретичний характер та містять припущення.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що висновки комплексної судово - екологічної експертизи позбавлені доказового значення через неналежний обєкт та метод дослідження, наявність в них теоретичних висновків та припущень, а також як повязані із застосуванням законодавства. Крім того, висновки цієї експертизи ґрунтуються на незаконному скиданні з т/х «Макіївка» ізольованого баласту забрудненої баластної води з перевищенням вмісту заліза, нафтопродуктів та завислих речовин, яке вони вважали достовірним, а доказ цього - результати лабораторного дослідження № 71 від 09.02.2010 р., визнаний колегією суддів недопустимим.

У звязку з цим та порушенням вимог ст. 75 КПК України при призначенні експертизи, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону в сенсі положень ч.1 ст. 370 КПК України, колегія суддів визнає висновки зазначеної експертизи недопустимим доказом.

Твердження апелянтів в цій частині є обґрунтованими. Проте, суд 1 інстанції, поклавши також в основу вироку висновки вказаної експертизи, залишив поза увагою зазначене порушення.

На обґрунтування вини засудженого ОСОБА_3 суд у вироку також послався на докази, які безпосередньо не підтверджують інкриміноване йому обвинувачення. Так, Устав служби на суднах компанії ТОВ «ОСОБА_5 флот Донбасу», трудовий контракт моряка, суднова роль, посвідчення особи моряка лише визначають посаду ОСОБА_3 та його обовязки як посадової особи (т. 1 а. с. 44, 90-94, 95-100). Акт обліку стояночного часу лише свідчить про час перебування т/х «Макіївка» ВАТ в акваторії ДП «ММТП» (т. 2 а. с. 12-21).

Є обґрунтованими твердження засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 в апеляціях про безпідставне посилання суду як на доказ вини ОСОБА_3 на «Обовязкові постанови» по Миколаївському морському торгівельному порту (т.3 а.с. 31-46).

Суд у вироку послався на вимоги п.4 додатку № 1 до цих постанов, згідно з яким скидання за борт ізольованого баласту з суден здійснюється лише після проведення його лабораторного аналізу і отримання дозволу від державної інспекції Чорного моря. Проте, ОСОБА_3 не інкриміновану в вину порушення цих постанов. Тому суд вийшов за межі предявленого йому обвинувачення, чим порушив вимоги ст. 275 КПК України. Крім того, судом не була зясована правова природа цих постанов, які приєднані до матеріалів кримінальної справи у виді типографської брошури і не підписані. Також на відміну від вимог п. 4 додатку № 1, в п.11.7 постанов зазначено про заборону скидати баласт суднам, які прибули в порт, без дозволу капітану порту.

Є обґрунтованими твердження в апеляціях засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 про наведення в обвинуваченні ОСОБА_3 вимог ряду нормативних актів, які безпосереднього не стосуються предмету доказування складу злочинів, передбачених ст.ст. 365 ч.3, 243 ч.2 КК України, а містять лише загальні положення щодо охорони природи, моря, стосуються відходів, порядку здійснення промислового рибальства та інших питань.

Зокрема, такими нормативними актами є ст.ст. 14, 16 Конституції України (стосуються землі як основного національного багатства та права власності на землю; обовязку держави щодо забезпечення екологічної безпеки підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи), ст. ст. 24, 33, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (стосуються державного обліку обєктів, що шкідливо впливають на стан навколишнього природного середовища; екологічних нормативів; додержання екологічних вимог використання природних ресурсів) , ст. ст. 38, 101 Водного Кодексу України (стосуються нормативів ГДК; охорони вод від забруднення та засмічення внаслідок утрати мастил, пального, хімічних, нафтових та інших забруднюючих речовин), ст. 15 Закону України «Про відходи» (стосуються обовязків осіб у сфері поводження з відходами), п. 9.1 «Правил промислового рибальства в басейні Чорного моря» (стосуються скидання в рибогосподарські водні обєкти неочищених стічних та інших вод), п. 49 Тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення рибальства», затвердженого постановою КМУ № 1192 від 28.09.1996 р. (стосується заборони скидання в господарські водойми нафтопродуктів, стічних вод та інших відходів).

Відповідно до п. 1.12 Положення про екологічний контроль у пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності регіональних митниць і митниць (із змінами, внесеними згідно з наказом Мінекоресурсів N 48 від 31.01.2002, наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища N 465 від 02.09.2009 ), служба екологічного контролю у пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності регіональних митниць і митниць проводить експрес-аналіз речовин та матеріалів з метою встановлення їх належності до числа токсичних, радіоактивних речовин або відходів та вмісту забрудненого баласту і стічних вод суден.

В обвинуваченні зміст вказаного пункту Правил викривлений та вказано про необхідність проведення експрес-аналізу забруднюючих речовин в баластних водах суден.

Пункт 1.4 «Правил запобігання забрудненню із суден внутрішніх водних шляхів України», які затверджені наказом Міністерства транспорту та звязку України від 13.08.2007 р. містить терміни

баласт забруднений баластна вода суміш (з нафтою або з іншими забруднювальними речовинами), яка утворюється в неочищених суднових танках (нафтотанках) після приймання до них водного баласту

ізольований баласт баластна вода, прийнята в танк, який повністю відділений від вантажної та паливної системи і призначений тільки для перевезення баластних вод.

Згідно з листом заступника Генерального директора ТОВ «ОСОБА_5 Донбасу» від 30.11.2011 р., на т/х «Макіївка» баластна систем одна, як і інші суднові системи (паливна та інші) - т.3 а.с. 180.

Засуджений ОСОБА_3 в апеляційному суді наголошував на тому, що на судні знаходився ізольований водний баласт, прийнятий на борт судна в Чорному морі. Його твердження матеріалами справи не спростовано. Більш того, згідно з текстом обвинувачення, ОСОБА_3 поставлено у провину здійснення операції з ізольованим водним баластом. Відсутні данні про находження на судні баласту забрудненого у сенсі нормативно визначеного терміну. А саме баласт забруднений підлягає експрес-аналізу службою екологічного контролю відповідно до точного змісту п. 1.12 Положення про екологічний контроль у пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності регіональних митниць і митниць.

Відповідно до п. 5 «Правил охорони внутрішніх морських вод і територіального моря України від забруднення та засмічення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.1996 р. № 269 (із змінами, внесеними згідно з постановами КМУ № 431 від 29.03.2002 р., № 956 від 09.09.2009 р., № 1048 від 12.10.2011 р.)

дозволено скидання стічних вод із суден:

- які перебувають у внутрішніх морських водах і територіальному морі України, а також у портах України, за умови очищення стічних вод на суднових установках, які відповідають вимогам, установленим МАРПОЛ 73/78 та підтвердженим свідоцтвом класифікаційного товариства;

- які не обладнані закритими системами стічних вод, якщо чисельність осіб, що перебувають на борту, не перевищує 10 чоловік.

Рішення щодо відповідності якості вод нормативам ГДК речовин приймається відповідно державними інспекціями охорони Чорного та Азовського морів Мінприроди на підставі результатів аналізів води.

Граматично-логічне тлумачення цієї правової норми свідчить на користь твердження засудженого ОСОБА_3 про те, що зазначене рішення державна інспекція приймає стосовно стічних вод. Проте, йому поставлено у провину й вчинення дій всупереч вимогам зазначеного п. 5 Правил.

Засуджений ОСОБА_3 в апеляційному суді показав, що є поширеною в портах України практика проведення службами екологічного контролю аналізу ізольованого водного баласту, що практика видачі письменного дозволу відсутня і що дозвіл отриманий в усній формі від екологічних інспекторів через морського агента ОСОБА_11, якій є представником судновласника і виконує дії, повязані з перебуванням судна в порту.

На користь цього твердження свідчать запис в судновому журналі № 103 від 31.01.2010 р., об 11 год. 25 хв. про отримання дозволу від агента на відкачку баластної води (а.с. 38-зв. журналу); копія розписки ОСОБА_11 від 01.02.2010 р. капітану ОСОБА_3, в якій зазначено про сплату 1500 доларів США екологічних витрат для дозволу відкачки баласту (т.3 а.с. 174), видачу якої ОСОБА_11 не спростовує, а також його показання про те, що він міг сказати капітану про відсутність заборони на скидання баластної води. Вказані обставини також зазначені в радіограмі капітана судновласнику (т. 3 а.с. 176) і в показаннях свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (членів екіпажу).

За змістом обвинувачення органи досудового слідства і суд вбачають незаконність дій ОСОБА_3 в скиданні за борт ізольованого баласту без отримання дозволу, який надається спеціально уповноваженим органом охорони навколишнього природного середовища після проведення лабораторного аналізу. Проте, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_8 (екологічні інспектори) в апеляційному суду показали, що екологічною інспекцією не надається а ні письмового, а ні усного дозволу чи заборони. Рішення скидати чи не скидати баласт капітан судна приймає самостійно за результатами лабораторного аналізу.

Наведеним доказам суд у вироку не надав належної оцінки, відповідно до вимог ч.1 ст. 67 КПК України, чим порушив зазначені вимоги.

Скасовуючи попередній вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.02.2011 р., яким ОСОБА_3 було виправдано за ст.ст. 365 ч.3, 243 ч.2 КК України за відсутністю в діянні складу злочинів та направляючи справу для проведення додаткового розслідування, апеляційний суд в ухвалі від 01.06.2011 р. послався на порушення вимог ст. 22 КПК України під час проведення досудового слідства та дав вказівки стосовно встановлення ряду фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зокрема, про необхідність встановлення причини, з якої не відбиралася проби водного баласту під час перевірки судна екологічними інспекторами 01.02.2010 р.; про необхідність перевірки дій екологічних інспекторів стосовно повторної перевірки ними судна 09.02.2010 р. та відбору проб водного баласту після 10-ти денного перебування судна в ММТП; про встановлення місця знаходження екземплярів зразків водного баласту, визнання їх речовими доказами та проведення експертизи води на вміст забруднюючих речовин; про забезпечення перекладу документів, які містяться в матеріалах кримінальної справи, відповідно до вимог ст. 19 КПК України (т.2 а.с. 55-60, 111-124).

Згідно з вимогами ч.7 ст. 374 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обовязковими для органів дізнання і судового слідства при додатковому розслідування і суду 1 інстанції при повторному розгляді справи.

Розглядаючи кримінальну справу повторно, суд 1 інстанції залишив поза увагою питання про те, чи належним чином виконані вказівки апеляційного суду при додатковому розслідуванні справи.

Однак, в матеріалах кримінальної справи міститься вимога слідчого начальнику Державної екологічної інспекції з охорони довкілля Північно-Західного регіону Чорного моря, в якій слідчим йому поставлені питання, що є вказівками апеляційного суду самому слідчому. На ці питання одержаний лист від зазначеного адресату, зміст якого полягає в оцінці дій екологічних інспекторів. Таким чином, слідчий обмежився листом керівника зазначеної інспекції, який надав оцінку діям підлеглих працівників, повязаних з перевіркою судна 01.02.2010 р. та 09.02.2010 р., що викликає обґрунтовані сумніви в обєктивності оцінки (т.2 а.с. 167, 168-169).

Враховуючи наведене вище, відкинувши як недопустимі визначальні докази обвинувачення ОСОБА_3 в перевищенні службових повноважень, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам та у забрудненні моря в межах внутрішніх морських вод України, що також спричинило тяжкі наслідки: результати лабораторного аналізу № 71 від 09.02.2010 р., висновки комплексної судово-екологічної експертизи та відкинувши похідний доказ: розрахунок збитків, заподіяних внаслідок забруднення із суден; надавши оцінку іншим доказам, на яких також ґрунтується обвинувачення і тлумачивши усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_3 на його користь відповідно до положень ст. 62 Конституції України, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність обвинувачення ОСОБА_3 фактичних обставин, які утворюють обєктивну сторону інкримінованих йому злочинів, передбачених ст.ст. 365 ч.3, 243 ч.2 КК України.

Тому обвинувальний вирок підлягає скасуванню на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 367 КПК України, а кримінальна справа - закриттю на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України за відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу вказаних вище злочинів.

За наведених вище обставин не мають вирішального значення при прийняття рішення колегією суддів інші твердження апелянтів, які в цілому повязані з недотриманням органом екологічного контролю процедури відбору проб, неналежним оформленням ними документів, наявністю в документах певних протиріч, а також стосовно інших недоліків предявленого обвинувачення.

Керуючись ст.ст.365, 366, 376, 379 ч.2 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляції засудженого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 грудня 2011 р. у відношенні ОСОБА_3 скасувати, а кримінальну справу за його обвинуваченням за ст.ст. 365 ч.3, 243 ч.2 КК України закрити за відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу злочинів на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України.

Головуюча:

Судді: