Справа № 339/326/15-к
Провадження № 11-кп/779/479/2015
Категорія ч. 1ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та потерпілої ОСОБА_6 кримінальне провадження № 0000320 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України ( далі КК ) за участю прокурора ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10

в с т а н о в и л а :
вироком Болехівського міського суду від 06 жовтня 2015 року

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель

АДРЕСА_1 , громадянин України,

з середньою технічною освітою, одружений, працюючий машиністом крана у НГВУ

Долинанафтогаз, раніше не судимий

засуджений за ч.1 ст.121 КК із застосуванням ст.69 КК на один рік обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередньо обраний тримання під вартою.

Зараховано в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 25 червня 2015 року з розрахунку відповідно до положень ст.72 КК один день тримання під вартою відповідає двом дням обмеження волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 3255 грн 84 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави задоволено та стягнуто з обвинуваченого 1416 (одну тисячу чотириста шістнадцять) гривень 72 копійки на відшкодування витрат, затрачених на стаціонарне лікування потерпілої.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом встановлено, що злочин вчинений за таких обставин.

18 травня 2015 року обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в м.Болехів у магазині, що знаходиться неподалік його місця проживання, розпивав спиртні напої, після чого пішов додому.

Приблизно о 21 годині 30 хвилин цього ж дня між ним та дружиною ОСОБА_6 за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_2 на грунті неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та діючи умисно, наніс ножами два удари в ділянку життєво важливих органів, а саме черевної порожнини зліва та грудної клітки справа, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент спричинення.

У апеляційних скаргах:

- прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи винуватості та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок таким, що підлягає до скасування з підстав неправильного застосування кримінального закону, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що суд безпідставно призначив покарання із застосуванням ст.69 КК, належним чином не обгрунтував обставин, що істотно знижують суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, не врахував, що заподіяна шкода потерпілій не відшкодована, а також обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Просить вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК у виді 5 років позбавлення волі;

- потерпіла ОСОБА_6 вважає призначене обвинуваченому покарання надто суворим, оскільки, на її думку, суд не врахував всіх пом`якшуючих покарання обставин, та її вину у конфлікті з чоловіком. Крім того, вказує, що суд необґрунтовано відхилив її клопотання про звільнення обвинуваченого з-під варти при постановленні вироку.

Просить вирок змінити, застосувати ст.75 КК та звільнити ОСОБА_7 з-під варти.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурора потерпіла ОСОБА_6 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 просять відхилити апеляційну скаргу прокурора, змінити вирок суду та звільнити обвинуваченого з-під варти.

Під час апеляційного розгляду прокурор та представник потерпілої підтримали апеляційні вимоги.

З`ясувавши обставини кримінального провадження, заслухавши пояснення прокурора про скасування вироку та постановлення нового вироку, представника потерпілої, обвинуваченого та його захисника про зміну вироку, пом`якшення покарання шляхом застосування положень ст.75 КК, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задовольняння з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на досліджених доказах, фактичні обставини кримінального провадження як прокурором, так і потерпілою не оспорюються і відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності застосування положень ст.69 КК при призначенні ОСОБА_7 покарання та м`якості призначеного йому покарання, то вони є непереконливими, виходячи з таких підстав.

Згідно зі ст.69 КК за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини КК або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті ) Особливої частини КК за цей злочин.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції даних вимог закону дотримався у повній мірі.

Так, обираючи ОСОБА_7 вид і міру покарання, суд урахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК є тяжким, так і дані, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, працював, позитивно характеризується за місцем роботи та місцем проживання.

Крім того, суд врахував обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття у вчиненому, визнання винуватості та готовність нести кримінальну відповідальність, думку потерпілої щодо призначення покарання ОСОБА_7 , відшкодування заподіяної шкоди, а також поведінку потерпілої під час конфлікту.

Враховано судом і дані про погіршення стану здоров`я обвинуваченого під час перебування під вартою.

Тому призначене ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК із застосуванням ст.69 КК відповідає вимогам ст.65 КК.

Посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що судом не зазначено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не відповідають дійсності.

Так, суд у вироку зазначив, що наявність перелічених обставин ( визнання вини та щире каяття, відшкодування заподіяних збитків, примирення з потерпілою, погіршення стану здоров`я, поведінка потерпілої під час конфлікту та те, що стан її здоров`я покращився ), які суд визнає пом`якшуючими покарання, в сукупністю з даними про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають підстави для застосування ч.1 ст.69 КК та можливість перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.121 КК.

Не ґрунтуються на матеріалах провадження доводи апеляційної скарги прокурора про неврахування обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, поскільки така обставина врахована судом, а також на невідшкодування заподіяної шкоди, так як потерпіла відмовилася від цивільного позову.

Не можна і вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання є надто суворим, про що йдеться в апеляційній скарзі потерпілої.

Доводи апеляційної скарги потерпілої щодо суворості призначеного покарання, необхідності застосування ст.75 КК та звільнення з-під варти, колегія суддів вважає такими, що спростовуються матеріалами провадження.

Судом враховано обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, спосіб та знаряддя його вчинення. А тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про неможливість досягти мети виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства.

Призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, у даному конкретному випадку є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Що стосується посилання потерпілої в апеляційній скарзі на невирішення судом клопотання про зміну запобіжного заходу при постановленні вироку, то вони не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до положень частини другої статті 377 КПК України звільнення обвинуваченого з-під варти при засудженні його до обмеження волі є правом, а не обов`язком суду, що суд належно й мотивував.

З урахуванням сукупності перелічених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про призначення ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК із застосуванням ст.69 КК у виді обмеження волі на визначений судом строк є мотивованим і таким, що відповідає вимогам ст.65 КК.

Підстав для зміни чи скасування вироку колегія суддів не встановила.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 376, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, та потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Болехівського міського суду від 06 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_3