АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1681/15 Справа № 176/1323/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

представника ЖВК №26 ОСОБА_7

08 вересня 2015 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, освіта середня, до засудження мешкав: АДРЕСА_1 ,

Засудженого 27.05.2014 року вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська за ст. 307 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.10.2014 року вирок змінено, зменшено розмір призначеного покарання та призначено за ст. 307 ч. 2, 69 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, в решті вирок залишений без змін, за ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 29.04.2015 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію» від 19.04.2014 р не відбутий строк покарання 3 роки 8 місяців скорочений на 1/2 тобто на 1 рік 10 місяців,

якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_9 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою про застосування до нього ст. 81 КК України.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року у задоволенні зазначеної заяви-клопотання ОСОБА_9 відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, за весь час відбування покарання, до вступу вироку в закону силу ОСОБА_8 мав два стягнення: догану за постановою начальника СІЗО від 29.07.2014 року за зберігання заборонених речей - леза, та від 23.10.2014 року - догану за спробу здійснення між камерного зв`язку, що вказує на неоднозначну поведінку засудженого та наявність у нього твердого бажання стати на шлях виправлення. Крім того, суд зазначив, що згідно попередніх та останньої характеристик, що містяться в матеріалах особової справи, на протязі строку відбування покарання як особа характеризується посередньо. Перше і єдине заохочення засудженому ОСОБА_8 за зразкову поведінку і сумлінне ставлення до праці оголошено 19.05.2015 року, тобто майже за місяць перед зверненням останнього з клопотанням і до розгляду його судом.

Не погодившись із зазначеним із зазначеним судовим рішенням, засудженим ОСОБА_9 було подано апеляційну скаргу в якій він просить скасувати ухвалу суду та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України. Свої апеляційні вимоги засуджений обґрунтовує тим, що за термін його перебування в колонії (з 16.11.2014) він не мав жодної догани та інших порушень режиму утримання та правил внутрішнього розпорядку, з перших днів його перебування в ЖВК-26 був добровільно працевлаштований. Крім того зазначає, що за цей термін адміністрацією ЖВК-26 його було заохочено за відмінну поведінку та примірну працю, також в його справі знаходиться позитивна характеристика та заохочення, які разом, на його думку, підтверджують його виправлення і яке являється неодмінним критерієм для застосування до нього ст. 81 КК України. У зв`язку з чим, засуджений зазначає, що на його думку, він став на шлях виправлення та може вести соціально-корисний образ життя. Крім того, апелянт зазначає, що він відбув 2/3 призначеного покарання та має на утриманні мати пенсійного віку.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор просили апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а рішення суду без змін, а представник ЖВК №26 просив ухвалу суду змінити та застосувати до засудженого вимоги ст.81 КК України.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали за поданням та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Останньої умови вимог закону не було дотримано в повному обсязі. Як правильно зазначив суд першої інстанції, засуджений ОСОБА_9 своєю поведінкою та відношенням до праці не довів своє виправлення. Так, сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливо умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції в повній мірі врахував вищезазначені обставини, зокрема те, що ОСОБА_9 під час відбування покарання мав два стягнення. На протязі всього строку відбування покарання характеризувався посередньо, мав лише одне заохочення, притягнутий до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів.

Таким чином, колегія судів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням норм кримінального процесуального та кримінального закону прийняв законне рішення, яке належно мотивував, тому підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404,405,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від покарання, залишити без змін, а апеляцію засудженого ОСОБА_9 - без задоволення.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4