Справа № 591/7118/15-к
Провадження № 1-кп/591/412/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження №0004763 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про ІПН відомостей не надано,уродженки м. Лебедин Лебединського району Сумської області, українки, громадянки України, із базовою загальною середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 05.03.2015 року Лебединським районним судом Сумської області за ч.1 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08.05.2014 року ОСОБА_4 приїхала із м. Лебедина в м. Суми у гості до знайомої її матері - ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . Не маючи особистих грошових коштів, перебуваючи сама у вище вказаній квартирі, у обвинуваченої виник умисел на крадіжку майна ОСОБА_6 .
У цей же день близько 20 години ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, таємно, скориставшись відсутністю мешканців квартири, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу із цукорниці в серванті викрала золоте обручальне кільце, вагою 2,36 гр., 585 проби, вартістю 1039,49 грн. належне ОСОБА_6 , чим спричинила останній майнової шкоди на вказану суму.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11.05.2014 року у ОСОБА_4 , яка не мала особистих грошей та знаходилась сама вдома в гостях у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , знову виник умисел на крадіжку майна останньої.
Цього ж дня, близько 12 години ОСОБА_4 , знаходячись у залі кв. АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, таємно, скориставшись відсутністю мешканців квартири, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу із цукорниці в серванті викрала золоті сережки, вагою 0,84 гр., 585 проби, вартістю 369,99 грн., належні ОСОБА_6 , чим спричинила останній майнової шкоди на вказану суму.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Не зупинившись на вчиненому, 13.05.2014 року у ОСОБА_4 , яка не мала особистих грошей та знаходилась сама вдома в гостях у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , знову виник умисел на крадіжку майна останньої.
В цей день, близько 19 години ОСОБА_4 , знаходячись у вище вказаній квартирі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, таємно, скориставшись відсутністю мешканців квартири, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу із цукорниці в серванті зали викрала золотий підвіс у виді хрестику, вагою 0,91 гр., 585 проби, вартістю 400,82 грн., належне ОСОБА_6 , чим спричинила останній майнової шкоди на вказану суму.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18.05.2014 року у ОСОБА_4 , яка не мала особистих грошей та знаходилась сама вдома в гостях у ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , знову виник умисел на крадіжку майна останньої.
Цього ж дня, близько 20 години ОСОБА_4 , знаходячись у вище вказаній квартирі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, таємно, скориставшись відсутністю мешканців квартири, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу викрала планшет Samsung Х-ТаЬ-3, вартістю 2271,00 грн., належний ОСОБА_6 , чим спричинила останній майнової шкоди на вказану суму.
З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що дійсно у травні 2014 року, перебуваючи в гостях у знайомої матері ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 чотири рази викрадала речі останньої: золоті вироби - обручальне кільце, сережки, хрестик, а також планшет Samsung.

Першого разу обвинувачена втратила грошові кошти, взяла золоте кільце, однак потреби у використанні не виникло, тому забрала його додому. Наступного разу вона заволоділа золотими сережками.

Третього разу обвинувачена заволоділа золотим хрестиком, четвертого викрала планшет, який мала намір відремонтувати, однак не зробила цього.

В момент вчинення крадіжок потерпіла перебувала або в сусідній кімнаті або виходила з квартири.

Мотивами вчинення злочину стала потреба в грошових коштах.

Обвинувачена винною себе визнала повністю, щиро розкаялася у вчиненному, просила суворо не карати, повідомила, що вибачилися перед потепілої.

Дослідження інших доказів у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, за згодою всіх учасників судового провадження та на підставі ухвали суду визнано недоцільним, положення ч.3 ст.349 КПК України та передбачені законом наслідки учасникам судового провадження роз`яснено.

Таким чином, суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у повторному, таємному, викраденні чужого майна за ст.185 ч. 2 КК України - крадіжка, кваліфікуючою ознакою якої є «вчинена повторно».

Докази вчинення злочину в стані неосудності або обмеженої осудності суду не надано, тому обвинувачена підлягає покаранню за вчинене кримінальне правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на суворому покаранні, з урахуванням пом`якшуючих обставин та відомостей про особу, просив визнати обвинувачену винуватою та призначити покарання у виді арешту.

Завдану потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 4081,30 грн. обвинуваченою відшкодовано в повному обсязі. Цивільний позов з приводу відшкодування моральної шкоди не пред`явлено.

Потерпіла на суворому покаранні не наполягала, претензій до обвинуваченої не має, тому суд враховує думку потерпілої при призначенні покарання.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про її особу, а саме: є молодою людиною, посередньо характеризується, не працює, під наглядом у лікаря-психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває, за місцем проживання скарг та нарікань не надходило, утриманців не має.
Суд визнає пом`якшуючими обставинами визнання вини, щире каяття обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, примирення з потерпілою, повне відшкодування матеріального збитку. Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Суд вважає, що пом`якшуючі обставини, відсутність скарг потерпілої, дані про особу, відсутність претензій зі сторони потерпілої значно знижують тяжкість вчиненого злочину.

Тому, суд вважає, що призначення покарання до реального відбування не буде досягнуто мети покарання, визначеної ч.2 ст.50 КК України.

Враховуючи викладене вище, обвинуваченій слід призначити покарання у виді обмеження волі із застосування ст.75 КК України, оскільки мало місце чотири епізоди злочинних дій, покарання та іспитовий строк слід визначити на рівні вище мінімального.

При визначенні остаточного покарання суд виходить з того, що підстави для застосування положень ч.3 ст.78 КК України, ст.ст.71, 72 КК України виникають у випадку вчинення злочину в період дії іспитового строку, визначеного на підставі ст.75 КК України.

При вирішенні питання щодо можливості застосування ч.3 ст.78 КК України та визначенні покарання за сукупністю вироків суд враховує положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно якого іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України.

Тобто, з моменту проголошення 05.03.2015 року вироку Лебединським районним судом Сумської області почався перебіг іспитового строку за попереднім вироком.

ОСОБА_4 вчинила злочин до початку перебігу іспитового строку (у травні 2014 року), що унеможливлює застосування ч.3 ст.78 КК України.

Отже, наявні підстави для застосування ч.4 ст.70 КК України, оскільки після постановлення вироку Лебединським районним судом Сумської області в даній справі було встановлено, що ОСОБА_4 винна ще і в іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку.

Оскільки, за попереднім вироком призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, то воно підлягає поглиненню покаранням за даним вироком.

В силу абзацу другого ч.4 ст.70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Однак, обвинувачена не відбуває покарання за попереднім вироком, звільнена від його відбування, що позбавляє суд можливості приєднати частину не відбутого покарання за Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 05.03.2015 року.

Ззгідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Оскільки, відсутні також підстави для поглинення іспитових строків за різними вироками, то Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 05.03.2015 року слід виконувати самостійно.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченої в рамках кримінального провадження не застосовувались, за відсутності клопотань прокурора суд не вбачає підстав для їх застосування.

Питання про розподіл процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до ст.ст.118, 124, 126 КПК України - стягнувши з обвинуваченої на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів. Постанов про визнання предметів речовими доказами суду не надано.

Керуючись ст.ст.368-371, 374-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання визначеного Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 05.03.2015 року у виді 1 року обмеження волі більш суворим покаранням, визначеного даним вироком, призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - два роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 05.03.2015 року виконувати самостійно.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта, в сумі 491,04 грн.

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1