Справа № 517/726/15-к
Провадження № 1-кп/517/111/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2015 року смт. Фрунзівка
Фрунзівський районний суд Одеської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Фрунзівка кримінальне провадження, внесене 07.07.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Парканівка Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 04.07.2015 року біля 11:00 години, з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу прийшов на неогороджену територію господарства, яке розташоване в с. Паранівка Фрунзівського району Одеської області та належить ОСОБА_5 , звідки викрав генератор току до автомобіля «Камаз», вартістю 1500 грн., а також 2 фари освітлення до комбайна, вартістю 400 грн. З викраденим майном ОСОБА_4 з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1900 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину визнав, та суду пояснив, що 04.07.2015 року біля 11:00 год., з метою крадіжки майна прийшов на територію неогородженого господарства ОСОБА_5 . Увійшовши на територію даного господарства здійснив крадіжку генератор току та 2 фари освітлення до комбайна.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив що 07.07.2015 року він виявив, що з території господарства було викрадено генератор току та 2 фар освітлення до комбайна. Як йому потім стало відомо крадіжку вчинив ОСОБА_4 .
З документів, що надані прокурором на обґрунтування обвинувачення вбачається, що 07.07.2015 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою про прийняття і реєстрацію заяви.
Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомої особи, яка 04.07.2015 року здійснила крадіжку генератора до автомобіля «Камаз», двох фар до комбайна, які знаходились на території господарства.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 07.07.2015 року, що підтверджується витягом від 07.07.2015 року з ЄРДР.
З довідки про вартість Фрунзівського районного споживчого товариства вбачається, що ціна одної пари фар освітлення та генератору току для автомобіля «Камаз» складає 400 грн. та 1500 грн. відповідно.
Згідно до постанов від 09.07.2015 року генератор току до автомобіля марки «Камаз», а також дві фари освітлення до комбайна визнано речовими доказами та передано на відповідальне зберігання потерпілому, що також підтверджується розпискою потерпілого від 07.07.2015 року.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження іншихдоказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз показань обвинуваченого, досліджених доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки чужого майна є доведеною. Так, суд приймає до уваги як належний, допустимий та достатній доказ вини обвинуваченого його показання, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини злочину, а саме таємний спосіб викрадення, умисні дії ОСОБА_4 , корисливий мотив та мету, розмір завданих збитків.
ОСОБА_4 добровільно повідомив суду всі обставини вчинення злочину, які узгоджуються з даними, що містяться в письмових доказах, якими підтверджено час та місце вчинення злочину, майно, що стало предметом злочинного посягання, розмір завданих матеріальних збитків. Вказані докази в сукупності доводять винуватість обвинуваченого, є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до довідки лікаря-психіатра Фрунзівської ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки Фрунзівської ЦРЛ ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.
З характеристики № 607 від 08.07.2015 року за місцем проживання ОСОБА_4 вбачається, що він за період проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг в сільську раду не надходило.
З вимоги ІЦ ГУМВС України в Одеській області від 13.07.2015 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, вину у вчиненні злочину визнав.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає визнання винуватості.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Разом з тим, наявність пом`якшуючої покарання обставини у виді визнання винуватості, думки потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні для ОСОБА_4 , є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з застосуванням положень ст. 76 КК України.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. 185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (рік) 10 (десять) місяців.
На підставі п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речовий доказ у кримінальному проваджені генератор току до автомобіля марки «Камаз», а також дві фари освітлення до комбайна, що передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: