ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-197/11

Рядок статзвіту № 20

20 вересня 2011 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Піскунов В.М.

секретар - Яцук О.П., .

з участю прокурора - Богельської О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, не працюючого, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, рініше не судимого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.04.2011 року близько 15 год. за попередньою змовою із гр. ОСОБА_2, з метою викрадення чужого майна прибули на територію СВК "Серпанок", що в с. М. Мидськ, вул. Шевченка, 30 Костопільського району, де, перебуваючи на місці, шляхом вільного доступу пройшли в приміщення колишнього льонопереробного пункту, належного гр. ОСОБА_3, звідки таємно, з корисливих мотивів, викрали металобрухт загальною вагою 71 кг по ціні 2 грн. за один кілограм, на загальну суму 142 грн., чим заподіяли гр-ну ОСОБА_3 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою визнав повністю, і пояснив, що 03.04.2011 року в с. М. Мидськ Костопільського району, зустрів свого односельчанина та запропонував піти до приміщення льонопереробного пункту, щоб викрасти металобрухт. Він погодився і вони пішли до вказаного приміщення, звідки викрали металобрухт, який продали за 50 грн. Гроші витратили на горілку та цигарки.

У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, якою підтвердив покази дані ним на досудовому слідстві з приводу викрадення з його приміщення льонопереробного пункту металобрухту, який він склав в одному місці. Претензій до підсудного не має, металобрухт повернуто.

Крім визнання вини підсудним, його вина стверджується зібраними по справі доказами.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, а також те, що заперечень від учасників судового розгляду щодо доцільності дослідження інших обставин справи, його скоєння не надходило, і вони ніким не оспорюються, зясувавши правильне розуміння підсудним та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, розяснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України дослідження доказів у більшому обємі по даній справі є недоцільним.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_1, яка виразилась у таємному викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб повністю доведена.

Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно довідки про причину смерті форми №106/о № 53 ОСОБА_2 помер 23 квітня 2011 року (а.с. 45).

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання є щире каяття підсудного, добровільне відшкодування збитків.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.

По місцю проживання підсудний характеризується позитивно.

У відповідності до ст. 75 КК України суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, його щире каяття та інші обставини справи, приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.323, 324, ч.3 ст.299 КПК України, ст.ст.75, 76 КК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі п.п. 2, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_1 „підписка про невиїзд залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази - металобрухт вагою 71 кг (а.с.49) - залишити потерпілому ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, шляхом подачі скарги через Костопільський районний суд. .

Суддя: Піскунов В.М.