Справа № 676/5193/15-к
Провадження № 1-кп/676/377/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" листопада 2015 р. м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих цивільних позивачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерплих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Кам`янець-Подільському кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні одна малолітня дитина, раніше несудимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_10 28 травня 2015 року близько 23 год. 30 хв. з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна через незачинене вікно проник до спальної кімнати житлового будинку, що розташований на території домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки умисно таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_6 телевізор марки «Sony» моделі 32 ВХ 321 В вартістю 6500 грн., чим завдав останній майнову шкоду в указаному розмірі.

Після чого, 30 травня 2015 року близько 09 год. 00 хв., знаходячись у приміщенні того ж житлового будинку, з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись штатним ключем від замка вхідних дверей, проник до спальної кімнати, звідки умисно повторно таємно викрав належні потерпілій ОСОБА_6 предмети побутової хімії миючі засоби загальною вартістю 4249 грн. 76 коп., чим завдав останній майнову шкоду в указаному розмірі.

Крім того, 12 червня 2015 року близько 13 год. 30 хв., знаходячись у приміщенні гостьової кімнати квартири АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів із серванту умисно повторно таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_7 золотий чоловічий перстень 585 проби з камінцем білого кольору вагою 4,72 г вартістю 3776 грн., чим завдав останній майнову шкоду в указаному розмірі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винність у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчинених суспільно-небезпечних діяннях, та дав суду показання, що дійсно 28 травня 2015 року близько 23 год. 30 хв. з метою вчинення крадіжки через незачинене вікно проник до спальної кімнати житлового будинку, що розташований на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де він винаймав кімнату, звідки таємно викрав телевізор марки «Sony» та здав його в ломбард «Скарбниця».

Після чого, 30 травня 2015 року близько 09 год. 00 хв., з метою вчинення крадіжки, скориставшись штатним ключем від замка вхідних дверей, який знайшов у приміщенні спальної кімнати під час вчинення крадіжки телевізора, знову проник до зазначеної кімнати, звідки таємно викрав предмети побутової хімії миючі засоби, частину з яких продав своєму родичу, а іншу частину продав на центральному ринку міста.

12 червня 2015 року близько 13 год. 30 хв., знаходячись у приміщенні гостьової кімнати квартири АДРЕСА_3 , куди прийшов у гості до свого знайомого ОСОБА_12 , де із серванту таємно викрав золотий чоловічий перстень з камінцем білого кольору, який здав в ломбард «Комод».

Оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, а також те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи і ними не оспорюються, сумнівів у добровільності їх позиції немає, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи по епізодах таємного викрадення майна в потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тобто в частині обвинувачення за ч.2 та ч.3 ст.185 КК України.
Таким чином у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 , що виразились:
- у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно по епізоду крадіжки золотого персня у ОСОБА_7 ;
-у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло по епізоду крадіжки телевізора в ОСОБА_6 ;
-у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у житло по епізоду крадіжки побутової хімії в ОСОБА_6 , мали місце. Зазначені діяння містять
склади кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України відповідно. Обвинувачений ОСОБА_10 винен у вчиненні цих кримінальних правопорушень і підлягає покаранню за їх вчинення.
Органом досудового слідства у вину ОСОБА_10 ставиться також і те, що він 11 червня 2015 року близько 19 год. 30 хв. на території Довжоцької НВК ЗОШ І-ІІІ, що розташована по вул.Шкільній,2 в с.Довжок Кам`янець-Подільського району, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка попросив у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон «NOKIA» моделі 2330с-2 вартістю 60 грн., що був укомплектований карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 вартістю 20 грн., що знаходився в користуванні останнього та належить потерпілій ОСОБА_8 . У свою чергу ОСОБА_9 , не усвідомлюючи злочинні наміри ОСОБА_10 , передав йому зазначений мобільний телефон. Отримавши від ОСОБА_9 мобільний телефон, продовжуючи свій злочинний умисел на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_10 почав із ним утікати від ОСОБА_9 , не зважаючи на прохання останнього повернути телефон та намагання наздогнати ОСОБА_10 , таким чином незаконно заволодівши мобільним телефоном, чим завдав ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 20 грн., ОСОБА_8 - в розмірі 60 грн. Зазначені дії ОСОБА_10 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.
Однак, пред`явлене ОСОБА_10 зазначене обвинувачення визнається судом недоведеним стороною обвинувачення, а тому його необхідно визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з не доведенням, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, виходячи з наступних мотивів.
Так, імперативними нормами ч.2 ст.62 Конституції України та ч.2 ст.17 КПК України визначено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до вимог ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого, а відповідно до вимог п.1 та п.2 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 не визнав винності у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та категорично заперечив ту обставину, що 11 червня 2015 року близько 19 год. 30 хв. на території Довжоцької НВК ЗОШ І-ІІІ, що розташована по вул.Шкільній,2 в с.Довжок Кам`янець-Подільського району, відкрито викрадав у потерпілого ОСОБА_9 мобільний телефон. Разом з тим, не заперечив тієї обставини, що дійсно 11 червня 2015 року близько 18 год. 00 хв. зустрівся біля бару «Білий папуга» в с.Довжок Камянець-Подільського району із потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_13 та через деякий час усі троє через поле направилися до магазину «Ластівка». По дорозі до магазину неодноразово брав у ОСОБА_9 для здійснення дзвінків мобільний телефон «NOKIA», а вже безпосередньо перед магазином запропонував останньому здати мобільний телефон в якості застави щоб придбати продукти харчування, на що ОСОБА_9 спочатку не погоджувався, але згодом все ж таки погодився на його пропозицію. Тоді він придбав у магазині продукти харчування приблизно на 96 грн., а взамін залишив в якості застави отриманий від ОСОБА_9 мобільний телефон. А після того, як вони разом утрьох спожили придбані продукти харчування, він пішов додому взяти гроші щоб викупити з магазину заставлений мобільний телефон. Однак, через півтори години він зателефонував до ОСОБА_12 , який йому повідомив, що ОСОБА_9 , не дочекавшись його, образився та пішов додому. При цьому, грошей за придбані продукти харчування він так і не повернув.
Стороною обвинувачення в судовому засіданні зазначені заперечення ОСОБА_10 достатніми належними, допустимими та достовірними доказами не спростовані.
При цьому зазначені показання обвинуваченого підтвердив у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_13 , який підтвердив той факт, що приблизно в кінці весни 2015 року близько 19 години біля бару «Білий папуга» в с.Довжок він зустрівся з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з якими прогулювалися по селищі Підзамче. Також свідок підтвердив ту обставину, що під час прогулянки ОСОБА_10 взяв у ОСОБА_9 мобільний телефон та згодом поклав його собі у кишеню штанів. Після цього ОСОБА_10 зайшов у приміщення магазину «Ластівка», а він з ОСОБА_9 чекали його на вулиці. Вийшов ОСОБА_10 з магазину з продуктами харчування, але вже без телефону, при цьому повідомив їм, що залишив телефон під заставу.
Свідок ОСОБА_14 продавець магазину «Ластівка» підтвердила в судовому засіданні факт придбання ОСОБА_10 в магазині продуктів харчування на суму приблизно до 100 грн. під заставу мобільного телефону, який пізніше того ж дня в неї вилучили працівники міліції разом із ОСОБА_9 та його матірю.
Факт виявлення та вилучення працівниками міліції в приміщенні магазину «Ластівка», що розташований по вул.Оринінське шосе,49 в м.Камянець-Подільскому, належного потерпілій ОСОБА_8 мобільного телефону «NOKIA» підтверджується даними протоколу огляду місця події від 11.06.2015 року та доданих до нього таблиць ілюстрацій (т.2 а.с.6-10).

У свою чергу потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні взагалі не повідомив суду будь-яких обставин заволодіння ОСОБА_10 мобільним телефоном, мотивуючи тим, що зі спливом часу він усе призабув. Разом з тим потерпілий підтвердив ту обставину, що мобільний телефон належить його матері ОСОБА_8 , а йому належить картка мобільного оператора «Київстар», що знаходилася в мобільному телефоні.
А потерпіла ОСОБА_8 повідомила суду лише ту обставину, що коли її син ОСОБА_9 повернувся додому, то повідомив, що ОСОБА_10 взяв у нього для здійснення дзвінка мобільний телефон та не повернув, про що вона відразу ж повідомила по телефону працівників міліції. Після цього вони пішли до магазину «Ластівка» з метою відшукання мобільного телефону, куди також прибули працівники міліції та вилучили у продавця магазину мобільний телефон.
При цьому, як вбачається з рапорту оперативного чергового Камянець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_15 про отриману інформацію, яка надійшла по телефону запис №6135 від 11.06.2015 року час: 20 год. 40 хв., що зареєстрований в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Камянець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області 11.06.2015 року №6135 (т.2 а.с.63), потерпіла ОСОБА_8 повідомила 11 червня 2015 року о 20 год. 40 хв. по телефону оперативного чергового Камянець-Подільського МВ УМВС України в Хмельницькій області про те, що ОСОБА_10 не шляхом відкритого викрадення, а шахрайським шляхом, зловживаючи довірою її сина під приводом тимчасового користування заволодів мобільним телефоном.
Наданий же стороною обвинувачення інший доказ на підтвердження винуватості ОСОБА_10 у вчиненні грабежу майна потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 протокол огляду місця події від 12 червня 2015 року та додані до нього план-схема і таблиці-ілюстрації (т.2 а.с.34-40), згідно яких оглянуто місце події - територію Довжоцької НВК ЗОШ І-ІІІ, що розташована по вул.Шкільній,2 в с.Довжок Кам`янець-Подільського району, визнається судом недопустимим, оскільки із його змісту вбачається, що фактично проводився не огляд місця події відповідно до вимог ч.1 ст.237 КПК України, а проводився слідчий експеримент з участю потерпілого ОСОБА_9 , який розказував та показував на місці як та при яких обставинах ОСОБА_10 заволодів мобільним телефоном. Однак зазначена фактично проведена слідча дія слідчий експеримент був проведений з грубим порушенням передбачених ст. 240 КПК України вимог.

Отже, будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_10 відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_9 11 червня 2015 року близько 19 год. 30 хв. на території Довжоцької НВК ЗОШ І-ІІІ, що розташована по вул.Шкільній,2 в с.Довжок Кам`янець-Подільського району, належний потерпілій ОСОБА_8 мобільний телефон «NOKIA» моделі 2330с-2 вартістю 60 грн., що був укомплектований належною потерпілому ОСОБА_9 карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 вартістю 20 грн., що є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 186 КК України, стороною обвинувачення не надано та відповідно до вимог ч.1 ст.92 КПК України не доказано, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, що відповідно до вимог ч.2 ст.17 та п.3 ч.1 ст.373 КПК України є безумовною підставою для прийняття судом рішення про визнання ОСОБА_10 невинуватим та його виправдання в цій частині обвинувачення.
При цьому, зазначеними вище доказами підтверджено ту обставину, що ОСОБА_10 заволодів належним потерпілій ОСОБА_8 мобільним телефоном «NOKIA» моделі 2330с-2, що був укомплектований належною потерпілому ОСОБА_9 карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_2 , не шляхом відкритого викрадення, а шляхом обману потерпілого ОСОБА_9 ..
Однак, перекваліфікувати діяння ОСОБА_10 із ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, що вчинене повторно, відповідно до вимог ч.3 ст.337 КК України суд позбавлений можливості, оскільки, враховуючи вартість викраденого майна 60 грн. мобільного телефону та 20 грн. картки мобільного оператора, що підтверджується висновком експерта №153т від 20.06.2015 та довідкою підприємця ОСОБА_16 (т.2 а.с.44-46,60), в даному випадку відсутній також і склад злочину, передбачений ст.190 КК України, а вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом шахрайства, оскільки вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
При призначенні покарання ОСОБА_10 , суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до вимог ст.12 КК України є: ч.2 ст.185 КК України злочином середньої тяжкості, а ч.3 ст.185 КК України тяжким, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як особа, ОСОБА_10 раніше не судимий, по місцю проживання КП «Житловик» компрометуючими даними відносно ОСОБА_10 не володіє, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Повне визнання винуватості у вчинених злочинах, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, знаходження на утриманні малолітньої дитини, а також те, що ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.
Тому з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, суд уважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.185 КК України та у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність декількох обставин, що пом`якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , форму вини й мотиви вчинення злочинів, тяжкість їх наслідків, обставини, за яких були вчиненні злочини, кількості вчинених злочинів, а також вид сукупності, суд уважає за доцільне призначити ОСОБА_10 покарання за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, незначного періоду, протягом якого вони були вчинені, наявність багатьох обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності та має на утриманні малолітню дитину, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_10 можливе без відбування покарання реально в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
Цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_10 потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 завдана майнова шкода в розмірі 10749 грн. 76 коп. та 3776 грн. відповідно, що становить вартість викраденого обвинуваченим належного зазначеним потерпілим майна, які і необхідно стягнути на користь останніх з ОСОБА_10 , задовольнивши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.
Що стосується позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та ч.2 п.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як встановлено в судовому засіданні внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_10 потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазнали душевних страждань, що виразилося у позбавленні їх права володіти, користуватись та розпоряджатись на власний розсуд належним їм майном. Крім того, завдана моральна шкода ОСОБА_6 та ОСОБА_7 полягає також у тому, що останні для відновлення порушеного свого права змушені тривалий час докладати додаткових зусиль, звертатися за правовою допомогою, нести додаткові витрати. Тому, розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру правопорушення, розміру завданої майнової шкоди, глибини душевних страждань потерпілих, ступеня вини обвинуваченого, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, матеріального становища обвинуваченого та потерпілих, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду відповідає 2000 грн. для ОСОБА_6 та 1000 грн. для ОСОБА_7 , які і необхідно стягнути з ОСОБА_10 на користь останніх.
Питання про речові докази підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_10 , вважається скасованим, оскільки відповідно до вимог ч.6 ст.194 КПК України припинив свою дію через два місяці після його застосування 31 липня 2015 року, а клопотань сторони обвинувачення щодо обрання іншого запобіжного заходу відповідно до вимог ст.184 КПК України не надходило.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_10 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з не доведенням, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України, призначивши йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк шість місяців;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.
Цивільні позови ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь:
- ОСОБА_6 10749 грн. 76 коп. на відшкодування майнової шкоди та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 12749 грн. 76 коп.;
- ОСОБА_7 3776 грн. на відшкодування майнової шкоди та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 4776 грн.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «NOKIA» моделі 2330с-2, що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 (т.2 а.с.48), залишити останньому.
- специфікацію до Договорів 1,2 №095151498 від 12.06.2015р. укладених між ПТ «Ломбард «КОМОД» Горбач О.О. і компанія» та ОСОБА_17 , гарантійний талон на телевізор марки «Sony» 32 ВХ 321 В, що зберігаються у матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с.123,265), залишити там же протягом усього часу їх зберігання;
- дві ємкості з гелем для душу, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РВ УМВС України в Хмельницькій області (т.2 а.с.193), знищити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 1473 грн. 12 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта (т.2 а.с.3,98,140).
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_10 , припинив свою дію відповідно до вимог ч.6 ст.194 КПК України через два місяці після його застосування 31 липня 2015 року та вважається скасованим.

Скасувати арешт на майно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мобільний телефон марки «NOKIA» моделі 2330с-2, ІМЕІ: НОМЕР_3 , укомплектований батареєю BL-5B, 3.7V та карткою мобільного оператора «Київстар», накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_18 від 12 червня 2015 року ( т.2 а.с.33).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1