Справа № 1301/1742/2012 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 11/783/753/13 Доповідач : Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2013 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Гаврилова В.М., Кобзара В.М.,

з участю прокурора Добровольського П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 02 квітня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Бориславського міського суду Львівської області від 02 квітня 2013 року

ОСОБА_1 Мирославович,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець м. Борислав, вул. Куліша,21 Львівської області громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, раніше судимий, останній раз 01.07.2011 р. Бориславським міським судом Львівської області за ст.395 КК України на два місяці арешту

засуджений:

за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України на один рік позбавлення волі;

за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст..70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання чотири роки позбавлення волі.

Запобіжний захід змінено на взяття під варту до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1 рахується з 02 квітня 2013 року з часу його фактичного затримання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.81 КПК України.

ОСОБА_1, будучи засудженим до позбавлення волі за тяжкий злочин проти власності, який у встановленому законом порядку не погашений, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин проти власності.

Так, ОСОБА_1 18 вересня 2012 р., близько 20 год. 55 хв., у м. Бориславі на автобусній зупинці по вул. С.Петлюри, діючи умисно, з корисливих мотивів і з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, достовірно знаючи, що сувенірна грошова купюра номіналом у 200 гривень не є грошовою купюрою Національного банку України, вчинив закінчений замах на шахрайство, повторно, а саме намагався розрахуватись даною сувенірною купюрою із потерпілим ОСОБА_2 водієм автомобіля таксі за надані транспортні послуги в сумі 25 грн. та заволодіти грошовими коштами у вигляді здачі в сумі 175 грн. Однак довести свій злочинний намір до кінця ОСОБА_1 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий не мав при собі грошей в сумі 175 грн., щоб дати здачу.

Продовжуючи свій злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_1 підійшов до кіоску "Світанок", розташованого на території автобусної зупинки по вул. С.Петлюри у м. Бориславі, в якому працювала потерпіла ОСОБА_3, попросив останню розміняти вищезгадану сувенірну купюру на грошові купюри меншого номіналу, тобто вчинив шахрайство, повторно. Однак, довести свій злочинний намір до кінця обвинувачений не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла виявила, що дана купюра не є грошовою, а сувенірною і повернула її останньому.

Крім цього, ОСОБА_1, не припиняючи своїх злочинних дій, вчинив шахрайство повторно, зайшовши в магазин "Оленка", розташований по вул. І.Франка,82 у м. Бориславі, в якому працювала продавцем потерпіла ОСОБА_4, намагався розрахуватись із останньою сувенірною купюрою за придбану пачку сигарет "Прилуки" вартістю 6 грн. та заволодіти грошовими коштами у вигляді здачі в сумі 194 грн. Однак, довести свій злочинний намір до кінця ОСОБА_1 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла виявила, що дана купюра не є грошовою, а сувенірною і повернула її останньому.

Крім цього, ОСОБА_1, 18 вересня 2012 року, близько 21 год. 30 хв., з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, зайшов у магазин "Живчик" по вул. І.Франка,41 у м. Бориславі, в якому працювала продавцем потерпіла ОСОБА_5 Потерпіла, не здогадуючись про злочинні наміри ОСОБА_1, передала останньому, на його прохання пляшку горілки "Козацька" ємкістю 0,7 л вартістю 56 грн., пляшку горілки Медов ємкістю 0,5 л вартістю 26.10 грн., 800 г ковбаси "Буковинська" вартістю 40 грн., буханку різаного хліба "Пшеничний" вартістю 4 грн., 1 кг сардельок вартістю 30 грн., пляшку води "Пепсі-кола" ємкістю 1,5 л вартістю 10 грн. та поліетиленовий пакет "Boss" вартістю 1 грн. Отримавши від потерпілої зазначений товар, ОСОБА_1 надав у розрахунок за придбаний товар сувенірну купюру номіналом у 200 грн., що не є грошовою купюрою Національного банку України та, не реагуючи на вимогу потерпілої повернути їй товар, яка виявила, що купюра сувенірна, вчинив відкрите викрадення чужого майна, повторно, заподіявши останній майнову шкоду на суму 167 грн. 10 коп. Після чого ОСОБА_1 з місця злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

На вирок суду засуджений ОСОБА_1 подав апеляцію, в якій просить закрити справу за ч.2 ст. 186 КК України за відсутністю в його діях складу злочину, вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Свої вимоги він мотивує тим, що вирок суду щодо нього є несправедливим, незаконним, таким, що ґрунтується на недостовірних доказах, та не відповідає фактичним обставинам справи; суд упереджено та з обвинувальним ухилом поставився до нього; грабежу він не вчиняв, продавець добровільно віддала йому покупку; за ч.2 ст.190 КК України щиросердечно визнає свою вину.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора про залишення вироку без зміни обговоривши наведені в апеляції доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 в інкримінованих йому злочинах за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190, ч.2 ст.186 КК України при встановлених у вироку обставинах відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в судовому засіданні доказам і щодо кваліфікації його дій за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України не оскаржується.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, його вина у вчиненні цього злочину підтверджується наступними доказами, дослідженими судом першої інстанції під час судового слідства, і яким дана оцінка в сукупності.

Зокрема, з показань самого ОСОБА_1 на досудовому слідстві, які оголошені в судовому засіданні, встановлено, що він, даючи потерпілій сувеніру купюру 200 грн. за товар, положив цю сувенірну купюру на прилавок , а сам в цей момент швидко взяв товар в пакеті і направився до виходу з магазину. Коли вийшов з магазину, то продавець почала кричати за ним: ..стій..., щоб повернув товар. Подумав, що вона виявила, що грошова купюра несправжня, але вже був надворі і не повертався, пішов далі, направившись швидким кроком у провулок. Продавець ще вибігла за ним з магазину і кричала, щоб повернув товар, але втік, і пішов додому. Сувенірна купюра номіналом 200 грн. залишилась у жінки-продавця магазину Живчик /т.1, а.с.35-36, 77-78/.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4, даними у судовому засіданні про те, що 18 вересня 2012 року, вона перебувала в магазині Оленка, розташованого у м. Бориславі по вул. Ів.Франка. Близько 20 год. 50 хв. у магазин зайшов ОСОБА_1 та попросив продати сигарети. В порядку розрахунку надав купюру номіналом у 200 грн. Взявши в руки вказану купюру, по цупкості паперу, з якого купюра виготовлена, зясувала, що купюра не справжня, крім цього на ній був напис: Це приколи. Виявивши, що купюра сувенірна, повернула її ОСОБА_1 та почала сварити його. ОСОБА_1, взявши купюру, вийшов з магазину. Через короткий проміжок часу почула крик з магазину Живчик, а потім з вулиці. Як з'ясувалось пізніше, продавець магазину Живчик кричала ОСОБА_1, щоб останній повернув товар.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6, даними у судовому засіданні про те, що 18 вересня 2012 р., близько 22 год., перебувала в магазині Живчик, що на вул. Ів.Франка в м. Бориславі. В цей час зайшов молодий чоловік, якого з вигляду давно знає як покупця. ОСОБА_1 тримав в руці грошову купюру номіналом у 200 грн., складену вчетверо та зробив замовлення. Потерпіла, не підозрюючи що у руках у нього несправжня грошова купюра, виконала замовлення. В поліетиленовий пакет з написом Boss вартістю 1 грн., на прохання останнього поклала горілку ємкістю 0,7 л Козацька вартістю 56 грн., горілку Медов ємкістю 0,5 л вартістю 26.10 грн., 800 гр. ковбаси Буковинської вартістю 40 грн., 1 кг сардельок вартістю 30 грн., одну буханку хліба Пшеничний вартістю 4 грн., пляшку води Пепсі-кола ємкістю 1,5 л вартістю 10 грн., всього на суму 167 грн. 10 коп., після чого цей товар у пакеті поставила на прилавок та передала ОСОБА_1 Останній в порядку розрахунку за придбаний товар передав їй складену купюру. Взявши в руку купюру, відразу на дотик по цупкості паперу зрозуміла, що купюра не справжня, розвернувши її побачила напис це прикол, відразу сказала про це ОСОБА_1 Натомість останній схопив з прилавку пакет з продуктами і почав утікати з магазину. Вона почала кричати, щоб ОСОБА_1 повернув товар, проте він не реагував та вибіг з магазину. Вона намагалась переслідувати останнього, бігла за ним по вулиці, кричала щоб повернув товар, але він утік.

Даними протоколу ставки віч-на-віч між підсудним ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_5, під час якої ОСОБА_1 ствердив, що почув вимогу потерпілої про повернення товару, коли вийшов з магазину, а потерпіла стверджує, вимогу про повернення товару висловила відразу, коли виявила, що купюра сувенірна, підсудний в цей момент знаходився у приміщенні магазину /т.1, а.с.57/.

Даними протоколу відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_1, під час якого він підтвердив та відтворив обставини вчинення злочинів, крім цього підтвердив, що крик продавця магазину Живчик про повернення товару чув, перебуваючи на подвір'ї вищезгаданого магазину /т.1, а.с.47-51/.

Даними протоколу огляду місця події від 20 вересня 2012 року, під час якого було вилучено сувенірну купюру 200 грн. і фіскальний чек у потерпілої ОСОБА_5 /т.1, а.с.86/.

Даними довідок про вартість товарно-матеріальних цінностей, що стали предметом злочинних дій засудженого ОСОБА_1 /т.1, а.с.19, 20/.

Даними протоколу огляду предметів від 27 вересня 2012 року, під час проведення якого оглянуто сувенірну купюру з написом 200 грн. це приколи та фіскальний чек на відпуск горілки, які у подальшому були визнані речовими доказами /т.1, а.с.83-85/.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні повторно відкритого викрадення чужого майна (грабежу), тобто вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Твердження засудженого в апеляції про те, що вирок суду є несправедливим, незаконним, таким, що ґрунтується на недостовірних доказах, та не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки грабежу він не вчиняв, а продавець добровільно віддала йому покупку спростовуються наведеними вище доказами, є необґрунтованими та надуманими, спрямованими на уникнення останнім від відповідальності за вчинене, оскільки судом першої інстанції дана оцінка в сукупності всім доказам по справі, зазначено мотиви, з яких він відкидає одні докази та бере до уваги інші, що свідчить про те, що судом всебічно, повно та обєктивно досліджено всі обставини справи, та на підставі цього судом вірно кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.186 КК України.

При обранні ОСОБА_1 виду і розміру покарання, судом першої інстанції враховано тяжкість вчинених злочинів, особу винного, який ніде не працює, має постійне місце проживання, а також наявність посередньої характеристики за місцем проживання, а раніше він судимий за злочини проти власності; наявність обставин, які пом'якшують покарання добровільне відшкодування завданої шкоди, а також щире каяття у вчиненні закінченого замаху на шахрайство; відсутність обтяжуючих покарання обставин, та призначене ОСОБА_1 покарання за інкримінованій дії у виді позбавлення волі є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, що відповідає вимогам ст. ст.50, 65 КК України.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не встановила обставин, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 слід залишити без зміни, а внесені апеляції без задоволення.

Керуючись ст.ст.365,366,367 КПК України 1960 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Бориславського міського суду Львівської області від 02 квітня 2013 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 - без задоволення.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.