Справа № 509/3917/14-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2016 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , цивільного позивача ОСОБА_4 та його представника захисника ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь Одеської області кримінальне провадження відносно обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (код НОМЕР_1 ) уродженець с. Ново-Григорівка Миколаївського району Одеської області, громадянин України, українець за національністю, одружений, з середньою спеціальною освітою, працюючий ТОВ «Форест Технолоджі» (код 33748544) працівник, зареєстрований та мешкаючи за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимий

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

цивільний позов прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах КУ «Біляївська Центральна районна лікарня » до ОСОБА_7 про стягнення витрат на лікування;

цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , фізична особа підприємець ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП;

цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_4 до фізичної особи підприємця ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , Відкритого Акціонерного Товариства Національної Страхової Компанії «Оранта», ПрАТ «Український Страховий Дім» про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок ДТП , суд,-

ВСТАНОВИВ:
13 лютого 2014 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним пасажирським автобусом марки «Мерседес-Бенц 814», д/з НОМЕР_2 , перевозив в салоні пасажирів, в тому числі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рухаючись по автодорозі Одеса-Рені, в напрямку м. Одеси, по сухому та чистому асфальтному покритті, в ясну погоду без опадів, на 28 км+920 метрів не обрав безпечної швидкості руху та дистанції, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не зміг своєчасно відреагувати на виниклу небезпеку для руху у вигляді автопоїзду «Сканіа», д/з НОМЕР_3 з напівпричепом «Кьогель», д/з НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_10 , що рухався в прямому попутному напрямку з меншою швидкістю, та допустив зіткнення передньою частиною кузову свого автобусу з задньою частиною напівпричепу «Кьогель», д/з НОМЕР_4 .

Дана дорожньо-транспортна пригода полягає у прямому причинному зв`язку з грубим порушенням водієм ОСОБА_7 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме:

- «п. 1.3 ПДР», згідно з вимогами якого, учасники дорожнього руху повинні знати та неухильно виконувати вимоги ПДР України, а також бути взаємно ввічливими;

- «п. 1.4 ПДР», згідно з вимогами якого, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що і інші учасники руху виконують ПДР України;

- «п. 2.3 «б» ПДР», згідно з вимогами якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- «п. 12.1 ПДР», згідно з вимогами якого, при обранні у встановлених межах безпечної швидкості руху водій зобов`язаний врахувати дорожню обстановку, властивості вантажу, що перевозиться та стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- «п. 12.3 ПДР», згідно з вимогами якого, в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- «п. 13.1 ПДР», згідно з вимогами якого, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Згідно висновку судової авто технічної експертизи по дослідженню обставин дорожньо-транспортної пригоди № 3012 від 01.07.2014 року, діючи відповідно до вимог пунктів 12.1, 12.3 і 13.1 ПДР, водій автобуса «Мерседес Бенц 814» мав технічну можливість запобігти зіткненню. Оскільки водій автобусу «Мерседес Бенц 814» належним виконанням вимог пунктів 12.1, 12.3 і 13.1 ПДР мав технічну можливість запобігти зіткненню з автопоїздом, а водій автопоїзда в умовах події перебував в аварійній ситуації, в причинному зв`язку з фактом ДТП перебувають дії водія автобусу «Мерседес Бенц 814», які не відповідали вимогам зазначених пунктів ПДР.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_7 не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, спричинити пасажиру автобусу «Мерседес Бенц 814», ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 261 від 05.06.2014 року наступні тілесні ушкодження: закритий внутрисуглобний надчерезмишелковий перелам правої стегнової кістки зі зсувом уламків, закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, гематоми лівого та правого передпліччя, садна обличчя справа, садна в проекції великого вертелу зліва. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини салону рухаючогося автомобілю в момент зіткнення транспортних засобів, тобто при ДТП, і були спричинені незадовго до надходження в стаціонар, тобто можуть відноситися к періоду 13.02.2014 року.

Закритий внутрисуглобний надчерезмишелковий перелам правої стегнової кістки зі зсувом уламків, закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, гематоми лівого та правого передпліччя, садна обличчя справа, садна в проекції великого вертелу зліва, який призвели до довготривалого розладу здоров`я, більш 21 доби, по цьому критерію, згідно до п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав у повному обсязі, та не заперечує щодо обставин, які були встановлені під час кримінального провадження, та надав пояснення, з яких вбачається, що 13 лютого 2014 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, він керуючи технічно справним пасажирським автобусом марки «Мерседес-Бенц 814», д/з НОМЕР_2 , перевозив в салоні пасажирів, в тому числі ОСОБА_8 . ОСОБА_4 Рухаючись по автодорозі Одеса-Рені, в напрямку м. Одеси, по сухому та чистому асфальтному покритті, в ясну погоду без опадів, на 28 км+920 метрів не обрав безпечної швидкості руху та дистанції, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не зміг своєчасно відреагувати на виниклу небезпеку для руху у вигляді автопоїзду «Сканіа», д/з НОМЕР_3 з напівпричепом «Кьогель», д/з НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_11 , що рухався в прямому попутному напрямку з меншою швидкістю, та допустив зіткнення передньою частиною кузову свого автобусу з задньою частиною напівпричепу «Кьогель», д/з НОМЕР_4 ., в наслідок чого потерпіла ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_13 отримали тілесні ушкодженя .

Крім пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 його вина підтверджується зібраними по справі наступними доказами .

- поясненнями потерпілої ОСОБА_8 з яких видно, що 13 лютого 2014 року, в денний час вона будучи пасажиром технічно справного пасажирського автобуса марки «Мерседес-Бенц 814», д/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 , який порушив правила дорожнього руху внаслідок чого вона отрималп тілесні пошкодження;

- поясненнями свідка ОСОБА_4 з яких видно, що 13 лютого 2014 року, в денний час він будучи пасажиром технічно справного пасажирського автобуса марки «Мерседес-Бенц 814», д/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 ,який порушив правила дорожнього руху внаслідок чого він отримав тілесні пошкодження ;

- протоколом огляду місця ДТП від 13.02.2014 року та фототаблиці з якого видно, місце розташування транспортних засобів, механічні пошкодження, розташування салону автомобіля, технічні характеристики дорожнього покриття та його якість ( т.1 а.с. 6-18);

- протоколом огляду транспортного засобу від 13.02.2014 року з якого видно, що технічний стан транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц 814», д/з НОМЕР_2 (т. 1. а.с. 19-23);

- протоколом огляду транспортного засобу від 13.02.2014 року з якого видно, що технічний стан транспортного засобу автопоїзду «Сканіа», д/з НОМЕР_3 з напівпричепом «Кьогель», д/з НОМЕР_4 , (т. 1. а.с. 24-28);

- висновком судово-медичної експертизи № 261 від 05.06.2014 року з якої видно, що потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні пошкодження у вигляді: закритий внутрисуглобний надчерезмишелковий перелам правої стегнової кістки зі зсувом уламків, закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, гематоми лівого та правого передпліччя, садна обличчя справа, садна в проекції великого вертелу зліва. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, якими могли бути частини салону рухаючогося автомобілю в момент зіткнення транспортних засобів, тобто при ДТП, і були спричинені незадовго до надходження в стаціонар, тобто можуть відноситися к періоду 13.02.2014 року. Закритий внутрисуглобний надчерезмишелковий перелам правої стегнової кістки зі зсувом уламків, закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, гематоми лівого та правого передпліччя, садна обличчя справа, садна в проекції великого вертелу зліва, який призвели до довготривалого розладу здоров`я, більш 21 доби, по цьому критерію, згідно до п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (т.1 а.с.111-112);

- висновком авто технічної експертизи транспортного засобу марки «Мерседес-Бенц 814», № 637 від 26.02.2014 року з якої видно, що ходова частина, рульове керування й гальмова система, світлова сигналізація автомобіля на час зіткнення була в працездатному стані (т.1.а.с.115-117);

- висновком авто технічної експертизи транспортного засобу № 638 від 27.02.2014 року з якої видно, що ходова частина, рульове керування й гальмова система, світлова сигналізація автопоїзда на час зіткнення була в працездатному стані (т.1.а.с.121-123);

- висновком транспортно-трасологічної експертизи № 639 від 04.03.2014 з якої видно, що місце розташування транспортних засобів на момент зіткнення (т.1.а.с.127-134);

- висновком авто технічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення транспортних засобів № 3012 від 01.07.2014 року з якої видно, з боку водія автобуса Мерседес мав технічні можливості запобігати зіткненню ( т.1 а.с. 139-140);

Під час судового розгляду справи від потерпілої надійшло письмове клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи (т. 2 а.с. 131), до суду потерпіла не з`явилась ( т.2 а.с. 134, 168), окрім письмового обґрунтування потерпіла нічого не надала, оригінали медичної документації остання суду не надала, з урахуванням предмету обвинувачення, характеру противоправних дій, тих питань які поставила потерпіла, без додаткового допита потерпілої суд вважає, що клопотання є безпідставним та задоволенню не підлягає. Крім того, з урахуванням питань які ставить потерпіла, наявності у потерпілої оригіналів медичної документації, суд вважає, що відповідно до ст.243 ч.2 КПК України, дане судово-медичне дослідження можливо провести без судового втручання.

Таким чином, ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху особою, що керував транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, а тому кримінальну відповідальність він повинен нести за ст. 286 ч.1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує особу обвинуваченого, його матеріальне та сімейне становище, думку потерпілої та цивільного позивача, а також те, що з боку обвинуваченого було здійснено щире каяття та останній активно сприяв розкриттю злочину, що суд розглядає, як обставини, які пом`якшують його покарання. Під час судового розгляду справи було з`ясовано, що основне джерело доходу обвинуваченого ОСОБА_14 є праця в якості водія, обвинувачений має посвідчення водія. З урахуванням пояснень обвинуваченого, потерпілих та їх представників, суд вважає можливим призначити покарання без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При таких обставинах суд вважає можливим назначити покарання обвинуваченого у вигляді обмеження волі з виправдувальним строком.

В рамках досудового розслідування кримінального провадження прокурор в інтересах КУ «Біляївська Центральна районна лікарня» подав позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 вартість на стаціонарне лікування в розмірі 708,48 грн. медична установа підтримує позовні вимоги ( т .2 а.с.90). Обвинувачений ОСОБА_14 цивільний позов визнав. Вина у спричиненні матеріальної шкоди потерпілому, підтверджується матеріалами кримінального провадження, вартість витрат в розмірі 708,48 грн. учасниками кримінального провадження не оскард жується ,тому відповідно до ст.. 1206 ЦК України суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого ОСОБА_14 на користь медичної установи витрати на лікування в розмірі 708.48 грн.

Відповідно до ст.128 ч.5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
В ході досудового слідства потерпілий ОСОБА_8 (цивільний позивач далії по тексту позивач ) звернувся з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди (т.1. а.с.161, т. 2 а.с. 14, 59, 112,169), який в порядку ст.. 31 ЦПК України був уточнений та доповнений. В ході судового розгляду в рамках ст.128 ч.5 КПК України та ст.. 33 ЦПК України, що не суперечить нормам діючого законодавства, правам та інтересам учасників кримінального провадження, був долучений в якості співвідповідача фізична особа підприємець ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (код НОМЕР_5 ) (далії по тексту цивільний відповідач).

Обвинувачений ОСОБА_7 в частині вимог щодо нього заперечує проти цивільних вимог позивача. Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 928ЦК України відповідальність перевізника за шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю пасажира, визнається відповідно до глави 82 цього Кодексу, якщо договором або законом не встановлена відповідальність перевізника без вини.

Так судом встановлено, що дійсно 13 лютого 2014 року в денний час позивач ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на автостанції м. Болград Одеської області придбав квиток вартістю 65.15 грн. (т.2. а.с.174) за проїзд автобусного маршруту регулярних перевезень (міжміського) рейс 2049/2050 Болград-Одеса (т.1 а.с.44). Під час руху з боку обвинуваченого ОСОБА_7 були здійсненні порушення ПДД в наслідок чого позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 261 від 05.06.2014 року (т.1 а.с. 261). Після отримання тілесних пошкоджень позивач звертався до медичних установ за медичною допомогою ( т.1 а.с.165-167). Під час лікування позивач придбав ліки, отримував медичне дослідження та витрати пов`язані з наданням медичної допомоги на загальну суму 44 341 ,78 грн., що підтверджується фінансовими документами сторонами не оскаржуються ( т1 а.с.175-197), а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими.

З пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 видно, що з 07 лютого 2014 року він знаходився у трудових правовідносинах з цивільним відповідачем ФОП ОСОБА_15 , що підтверджується трудовим договором належним чином зареєстрований у компетентних установах (т.2 а.с.140). Цивільний відповідач ФОП ОСОБА_15 згідно дозвільним документам здійснював підприємницьку діяльність по внутрішнім перевезенням пасажирів (т.1.а.с. 38-60), на підставі чого обвинувачений ОСОБА_14 на законних підставах керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц 814», д/з НОМЕР_2 , з метою перевезення пасажирів. З урахуванням вищевказаного та у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_7 був працівником ФОП ОСОБА_15 та під час виконання трудових обов`язків завдав позивачу матеріальну шкоду суд, відповідно до ст. 1172 ЦК України є належним відповідачем ОСОБА_15 та повинен відшкодувати шкоду в повному обсягу, що до позовних вимог до обвинуваченого ОСОБА_14 про стягнення матеріальної та моральної шкоди позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач просить стягнути з відповідачів вартість витрат на заправку транспортного засобу під час досудового та судового слідства в розмірі 7 617.46 грн. (т.1 а.с.168-174, т. 2 а.с.61,64.113,170), позивач є фізичною особою, при цьому при розгляді справи з боку позивача не були надані норми та розрахунок витрат палива на автомобіль, з урахуванням Наказу Мінтрансу від 10.02.1998 року №43 (Із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства транспорту України від 17 грудня 2002 року № 893, від 16 лютого 2004 року № 99, від 5 серпня 2008 року № 973, наказом Міністерства інфраструктури України від 24 січня 2012 року № 36 (З 1 березня 2012 року до цього наказу будуть внесені зміни згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 24 січня 2012 року № 36) «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», позивач не обґрунтував свої позовні вимоги, процесуальне рішення не може бути прийнято на припущеннях, а тому суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач просить стягнути з відповідачів вартість проїзного квитка в розмірі 130 грн. ( т.1 а.с.174), але суд вважає, що дана вартість з урахуванням правовідносин які склались між учасниками кримінального провадження не підлягає стягненню, так як вартість проїзного квитка підлягає стягненню та розгляду в рамках іншого судового процесу з іншим предметом позову, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. За моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Дана позиція знайшла свої рекомендації в п.8 Постанови Пленуму ВС України № 4 від 31.03.2009 року зі змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»

Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , який знаходився в трудових відносинах з цивільним відповідачем ОСОБА_9 , позивач отримав фізичну біль, останній отримав моральні страждання. З урахуванням глибини даних страждань, їх тривалості, матеріального та сімейного положення сторін, суд вважає можливим відповідно до ст.23, 1167 ЦК України стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_15 на корить позивача моральну шкоду у сумі 40 000 грн.

В ході досудового слідства цивільний позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( далії по тексту позивач ) звернувся з цивільним позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди (т.2 а.с. 66) який в поряду ст. 31 ЦПК України вточнив та просить з СК «Оранта» матеріальну шкоду в розмірі 6700 грн., ОСОБА_9 матеріальна шкода в розмірі 21 105 грн., з ОСОБА_9 моральна шкода в розмірі 4000 грн., з обвинуваченого ОСОБА_7 в розмірі 1000 грн. (т.2 а.с. 66,204).

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує проти цивільних вимог позивача, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 928ЦК України відповідальність перевізника за шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю пасажира, визнається відповідно до глави 82 цього Кодексу, якщо договором або законом не встановлена відповідальність перевізника без вини.

Так судом встановлено, що дійсно 13 лютого 2014 року в денний час позивач ОСОБА_4 р.н. на автостанції м. Болград Одеської області придбав квиток вартістю 65.15 грн. (т.2. а.с.210) за проїзд автобусного маршруту регулярних перевезень (міжміського) рейс 2049/2050 Болград-Одеса (т.1 а.с.44). Під час руху з боку обвинуваченого ОСОБА_7 були здійсненні порушення ПДД внаслідок чого позивач отримав легкі тілесні ушкодження , що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 233 від 29.09.2015 року (т.2 а.с. 228). Після отримання тілесних пошкоджень позивач звертався до медичних установ за медичною допомогою (т.2 а.с. 161-168, 228-240). Під час лікування позивач придбав ліки, отримував медичне дослідження та витрати пов`язані з наданням медичної допомоги на загальну суму 6635,56 грн., що підтверджується фінансовими документами, сторонами не оскарджується (т.2 а.с.69-70, 208-210).

З пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 видно, що з 07 лютого 2014 року він знаходився у трудових правовідносинах з цивільним відповідачем ФОП ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 код НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується трудовим договором належним чином зареєстрований у компетентних установах (т.2 а.с.140). Цивільний відповідач ФОП ОСОБА_15 згідно дозвільних документів здійснював підприємницьку діяльність по внутрішньому перевезенню пасажирів (т.1. а.с. 38-60), на підставі чого обвинувачений ОСОБА_14 на законних підставах керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц 814», д/з НОМЕР_2 , з метою перевезення пасажирів. З урахуванням вищевказаного та зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_7 був працівником ФОП ОСОБА_15 та під час виконання трудових обов`язків завдав позивачу матеріальну шкоду суд, відповідно до ст. 1172 ЦК України є належним відповідачем ОСОБА_15 та повинен відшкодувати шкоду в повному обсягу.

Позивач ОСОБА_4 просить стягнути з ОСОБА_16 » матеріальну шкоду в розмірі 6 700 грн.. Судом встановлено, що цивільний відповідач ОСОБА_15 займається підприємницькою діяльністю щодо внутрішніх перевезень пасажирів автобусами. З боку цивільного відповідача ФОП ОСОБА_15 не були виконані умови глави 67 ЦК України та Постанови КМ України від 14.08.1996 року № 959 «Про затвердження Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті» а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивач просить стягнути з відповідачів вартість проїзного квитка в розмірі 65 грн. 15 к., але суд вважає, що дана вартість з урахуванням правовідносин які склались між учасниками кримінального провадження не підлягає стягненню, так як вартість проїзного квитка підлягає стягненню та розгляду в рамках іншого судового процесу з іншим предметом позову, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Позивач просить стягнути в відповідачів вартість витрат на заправку транспортного засобу під час досудового та судового слідства в розмірі 1053,24 грн. (т.2 а.с.205), позивач є фізичною особою, при цьому при розгляді справи з боку позивача не були надані норми та розрахунок витрат палива на автомобіль, з урахуванням Наказу Мінтрансу від 10.02.1998 року №43 (Із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства транспорту України від 17 грудня 2002 року № 893, від 16 лютого 2004 року № 99, від 5 серпня 2008 року № 973, наказом Міністерства інфраструктури України від 24 січня 2012 року № 36 (З 1 березня 2012 року до цього наказу будуть внесені зміни згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 24 січня 2012 року № 36) «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті», позивач не обґрунтував свої позовні вимоги, процесуальне рішення не може бути прийнято на припущеннях, а тому суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Під час розгулу справи позивач сплатив 3000 грн. (т.2 а.с.70, 210) за надання правової допомоги, що підтверджується фінансовими документами. Суд прийшов до висновку, що обвинувачений винний у скоєні злочину, а тому відповідно до ст. 124 КПК України витрати на правову допомогу підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_14 на користь позивача в повному обсягу.
Цивільний позивач просить стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_15 та цивільного відповідача СК «Оранта» відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в розмірі 17 052.00 грн. в різних частках.

Так дійсно, 13 лютого 2014 року внаслідок ДТП цивільний позивач ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження. З медичної документації яка була встановлена під розслідування та судово-медичних висновків не вбачається втрата працездатності ( т.2 а.с. 228), при цьому цивільний позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що позивач втратив або зменшилась професійна або загальна працездатність його в наслідок ДТП, в тому в порядку ст. 1195 ч.1 ЦК України дані вимоги не знайшли свого обґрунтування.

Позивач просить стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 4000 гр., а з обвинуваченого ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

За моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, дана позиція знайшла свої рекомендації в п.8 Постанові Пленуму ВС України № 4 від 31.03.2009 року з змінами та доповненнями «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , який знаходився в трудових відносинах з цивільним відповідачем ФОП ОСОБА_9 , цивільний позивач отримав фізичну біль, останній отримав моральні страждання, з урахуванням глибини даних страждань, їх тривалості, матеріального та сімейного положення сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 23,1167 ЦК України стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_15 на користь позивача моральну шкоду у сумі 4000 грн.

З урахуванням неправомірної поведінки обвинуваченого, цивільний позивач отримав фізичну біль, останній отримав моральні страждання, з урахуванням глибини даних страждань, їх тривалості, матеріального та сімейного положення сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 23, 1167 ЦК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на корить позивача моральну шкоду у сумі 1000 грн.

Під час проведення досудового розслідування були проведенні судові дослідження, під час якого були здійсненні витрати в розмірі 1 935,20 грн. (612 +294+734 +295.20 (т.1 а.с.118,123,135,141)), обвинувачений ОСОБА_7 був визнаний винним у скоєні злочину, а тому відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню в розмірі 1935.20 грн.

Речові доказі в рамках кримінального провадження не долучались. Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого (підозрюваного) не обиралася.

Керуючись ст. ст.ст. 369, 373, 374 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1(один) рік обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно ст.ст. 75 КК України ОСОБА_7 від назначеного покарання звільнити з застосуванням виправдувального строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно з ст. 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися до установ кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Комунальної установи «Біляївська Центральна районна лікарня » витрат на лікування в розмірі 708.48 грн.

Стягнути з ОСОБА_9 фізична особа підприємець на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 44 341,78 грн., моральної шкоди в розмір 40 000 грн., а всього 80 341,78 грн., в іншої частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 фізична особа підприємець на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 6635,56 грн., моральної шкоди в розмір 4 000 грн., а всього 10 635,56 грн., в іншої частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., та моральну шкоду в розмірі 1000 грн., а всього 4 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1935.20 грн.

Вирок може бути оскаржений до палати по кримінальним справам Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30 днів з дня його проголошення, а осудженим в той строк з дня вручення копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1