Справа № 667/7931/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Слідчий суддя Комсомольського районного суду м.Херсона ОСОБА_1 ,

за участю секретаря : ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3

скаржника: ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

28.09.2015 року ОСОБА_4 звернулася зі скаргою на постанову прокурора від 18.09.2015 року про закриття кримінального провадження №0000012 за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Просила скасувати її як незаконну, прийняту з порушенням вимог КПК України.

У судовому засіданні скаржник та її представник підтримали вимоги, викладені у скарзі, просили задовольнити, з підстав зазначених у скарзі.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував з мотивів її необґрунтованості.

Вислухавши пояснення скаржника, її представника, прокурора, дослідивши постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим управлінням УМВС України в Херсонській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000012 від 12.01.2015 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України та ч.1 ст. 135 КК України.

Згідно повідомлення про підозру, ОСОБА_6 11.01.2015 року близько 22.50 год., керуючи технічно справним автомобілем «ТОYОТА САMRY», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по Кіндійському шосе зі сторони вул. Поповича у напрямку вул. 10 Східної в м. Херсоні, в районі перехрестя з вул. 1 Східною, грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 (б) та 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, та своєчасно не відреагував на появу у смузі його руху пішохода ОСОБА_7 , який рухався у попутному напрямку, якого він мав можливість завчасно виявити, шляхом зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду, в результаті чого здійснив наїзд на нього. Після цього, у порушення п. 2.10 Правил дорожнього руху України, маючи реальну можливість впевнитись у тому, що потерпілий перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження, не залишився на місці події, а з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин на причетному до ДТП автомобілі поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, не надавши допомогу потерпілому ОСОБА_7 , якого своїми діями поставив у небезпечне для життя та здоров`я становище, в силу чого потерпілий був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_7 , відповідно до висновків судово-медичної експертизи №51 від 03.03.2015 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких він загинув на місці події.

03.08.2015 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.І ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України.

Доказами, покладеними в основу підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, стали покази свідка ОСОБА_8 , а також висновки авто-технічної експертизи №1693 від 06.05.2015, проведеної в ОНДСЕ за результатами слідчого експерименту за участю останнього.

Під час досудового слідства, у зв`язку із розглядом клопотання захисника підозрюваного додатково допитано свідка ОСОБА_9 , який був на місці дорожньо-транспортної події в якості пасажира автомобіля «КІА SID», д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 та з`ясовано, що під час їх руху ділянка дороги де мала місце дорожньо-транспортної подія, не освітлювалась, автомобіль «ТОЙОТА», який рухався правою смугою на випередження в момент глухого удару знаходився безпосередньо з правого боку їх автомобіля.

У зв`язку з цим виникла необхідність у перевірці достовірності показів свідка ОСОБА_8 , оскільки вони не співпадають з показами свідка ОСОБА_9 щодо освітлення місця, де сталась дорожньо-транспортна пригода та безпосередньо місця знаходження автомобіля «ТОЙОТА», який рухався правою смугою на випередження в момент глухого удару.

Усунути протиріччя в показах вказаних свідків можливо лише шляхом їх одночасного допиту.

Разом з тим, провести одночасний допит свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на даний час не можливо, оскільки свідок ОСОБА_8 , відповідно до показів його матері, а також рапорту слідчого ВР ДТП СУ УМВСУ в області ОСОБА_10 щодо здійснення телефонної розмови з ОСОБА_8 , знаходиться за межами України на заробітках та невідомо коли саме він повернеться.

Вказане підтверджується відомостями прикордонної служби України щодо перетину кордону ОСОБА_8 , а також рапортами оперативних працівників по перевірці місця знаходження свідка.

У зв`язку із викладеним, прокурор ОСОБА_3 , вважаючи, що докази отримані уході досудового слідства не є достатніми для доведення винуватості у суді ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та вичерпані можливості їх отримання, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України закрив на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Зазначене рішення прокурора ОСОБА_3 є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Скаржник ОСОБА_4 є потерпілою за зазначеним кримінальним провадженням та звернулася до суду зі скаргою на рішення прокурора про закриття кримінального провадження у передбачений ст. 304 КПК України строк.

У відповідності до п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не установлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Під час проведення досудового слідства було отримано цілий ряд доказів.

1. Показання свідків і потерпілих:

- свідок ОСОБА_8 був допитаний в якості свідка 12.01.2015 року, 16.01.2015 року, 24.03.2015 року. Кожного разу свідок ОСОБА_8 пояснював, що на момент ДТП проїзна частина з правої сторони освітлена міським електроосвітленням. Через 10 хвилин після того як він знайшов труп пішохода на місце ДТП на автомобілі Газель приїхав батько загиблого пішохода. Припускає, що пішохода збив автомобіль марки Тойота, що рухався на випередження у правій смузі. Глухий удар він почув, коли автомобіль Тойота знаходився позаду його автомобіля приблизно на відстані 15-20 метрів.

- свідок ОСОБА_9 був допитаний в якості свідка двічі. 13.01.2015 року він пояснив, що не може пояснити чи було електричне освітлення, оскільки не звернув на це увагу. Глухий удар він почув справа від таксі в момент коли невідомий автомобіль випереджав їх.

12.08.2015 року він уточнив свої покази в тій частині, що глухий удар він почув до того моменту коли невідомий автомобіль випередив таксі. В частині освітлення він змінив свої покази і пояснив, що в тому місті де він почув удар вуличне освітлення не працювало.

- свідок ОСОБА_11 , допитаний 21.08.2015 року, пояснив, що 11.01.2015 року приблизно о 23.30 йому телефоном повідомили про ДТП і він на своєму автомобілі приблизно в 23.50 годин приїхав на місце ДТП. В цей час проїзна частина була освітлена міським електричним освітленням. В той вечір приблизно біля 21.30 годин він також проїздив біля місця ДТП і освітлення працювало.

- свідок ОСОБА_12 , допитаний 21.08.2015 року, пояснив, що 11.01.2015 року приблизно в 23.30 йому по телефону повідомили про ДТП і він зразу ж приїхав на місце ДТП. Коли він приїхав на місце ДТП, то проїзна частина була освітлена міським електроосвітленням, а через деякий час з ліхтаря над місцем ДТП посипалися іскри і ліхтарі почали гаснути.

-свідок ОСОБА_13 , допитаний 21.08.2015 року, пояснив, що 11.01.2015 року приблизно в 23.00 годин він перебував в домі сестри ОСОБА_7 . Коли телефоном повідомили про ДТП, він разом з потерпілою ОСОБА_4 приїхав на місце ДТП. В цей час проїзна частина була освітлена міським електричним освітленням.

- потерпілий ОСОБА_14 також пояснив, що коли він на автомобілі Газель приїхав на місце ДТП то міське електричне освітлення ще працювало.

- свідок ОСОБА_15 допитана 22.08.2015 року, пояснила, що ОСОБА_8 є її сином, проживають вони разом за однією адресою. У квітні 2015 року ОСОБА_8 виїхав до Російської Федерації на заробітки і вона вважає, що він повернеться до Нового року. Вона обіцяла повідомити його про те, що його викликають в якості свідка на допит.

2. Документи:

- протокол огляду місця події ДТП, у відповідності до якого на момент огляду місця ДТП проїзна частина освітлювалася міським електричним освітленням, не працював тільки ліхтар на електроопорі №82;

- схема до протоколу місця події ДТП;

- протокол слідчого експерименту від 28.03.2015 року за участю свідка ОСОБА_8 і потерпілих ОСОБА_16 у присутності понятих. Свідок ОСОБА_8 і потерпілий ОСОБА_14 пояснили, що погодні умови, видимість і освітлення проїзної частини відповідають тим, які були на момент ДТП і після ДТП. Свідок показав де знаходився пішохід, коли він його побачив; де знаходився його автомобіль, коли він почув справа позаду глухий удар; де його випередив автомобіль Тойота. З урахуванням швидкості автомобіля ОСОБА_8 , швидкості пішохода, різних варіантів швидкості експериментального автомобіля Тойота були встановлені відстані, на яких з місця водія експериментального автомобіля Тойота об`єктивно можливо було побачити пішохода і загальну видимість проїзної частини.

-лист керівництва КП «Херсонміськсвітло», згідно якого в районі перехрестя Кіндійського шосе з вул. 1-ю Східною зовнішнє освітлення у вказаному районі було включено о 16.50 годин 11.01.2015 року, виключено о 06.55 годин 12.01.2015 року. Зауважень щодо несправностей в роботі зовнішнього освітлення у вище зазначеному районі зафіксовано не було.

3. Речові докази;

4. Висновки експертів:

- Згідно висновку авто-технічного експерта № 1693 від 06.05.2015 року у розглянутих дорожньо-транспортних умовах дії водія ОСОБА_6 регламентувалися вимогами пунктів 12.4 і 12.3 ПДР, що зобов`язували його не перевищувати швидкість руху понад 60 км/год, а з моменту виявлення пішохода на дорозі прийняти заходи по зниженню швидкості аж до зупинки. Водій автомобіля Тойота в умовах подій згідно заданим слідством шляхом виконання п.12.3 Правил дорожнього руху гарантовано мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода.

Показання свідка ОСОБА_9 є одним з доказів по даному кримінальному провадженню.

До того ж свідок ОСОБА_9 будучи двічі допитаним протягом короткого терміну після ДТП дав покази про те, що він не бачив чи було освітлення на місці ДТП, а потім під час останнього допиту через 7 місяців після ДТП частково змінив свої покази стосовно того чи було електроосвітлення на місці ДТП.

У відповідності до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Приймаючи таке процесуальне рішення як постанова про закриття кримінального провадження за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України прокурор ОСОБА_3 в порушення ст. 94 КПК України не дав оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності та не з`ясував чому свідок ОСОБА_17 через сім місяців змінив свої покази стосовно освітлення проїзної частини і не дав оцінку цим показам з урахуванням того, що вони суперечать всім іншим доказам.

Також прокурор не оцінив сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а прийняв рішення на підставі суперечливих показів єдиного свідка ОСОБА_9 про те, що на місці ДТП було відсутнє освітлення.

В той же час в протоколі огляду місця події вказано про те, що місце ДТП освітлюється ліхтарями міської електромережі і на момент огляду місця події не працював тільки ліхтар на електроопорі №82.

Крім того, у листі керівництва міських електромереж вказується, що під час скоєння ДТП всі ліхтарі працювали в штатному режимі і ніяких скарг на відсутність освітлення не надходило.

Свідки пояснили, що безпосередньо перед ДТП і після ДТП освітлення на місці ДТП було і тільки під час огляду з ліхтаря на електроопорі №82 почали сипатися іскри і він згас.

Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 були встановлені відстані видимості пішохода і відстані загальної видимості проїзної частини з дотриманням погодних умов і часткового освітлення проїзної частини.

Даний доказ не був прокурором оцінений з точки зору належності, допустимості і достовірності, він не був виключений з числа доказів.

Даний доказ не залежить від показань свідка ОСОБА_9 чи свідка ОСОБА_8 , оскільки метою слідчого експерименту не було встановлення факту про справність чи не справність будь-якого ліхтаря міського освітлення та наявність або відсутність освітлення взагалі.

Метою експерименту було встановлення відстані, з якої можливо бачити пішохода в світлі фар автомобіля і відстані загальної видимості проїзної частини.

Ці відстані були встановлені за участю понятих і не залежать від пояснень свідка ОСОБА_9 чи свідка ОСОБА_8 .

Крім того, в матеріалах кримінального провадження є висновок авто-технічної експертизи про те, що ОСОБА_6 мав технічну можливість своєчасним виконанням вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху уникнути наїзду на пішохода.

Прокурор ОСОБА_3 не вмотивував свою незгоду з висновком експерта у відповідній постанові, як того вимагає ч. 10 ст. 101 КПК України

Неможливість усунення чи не усунення протиріччя в показах свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_8 щодо освітлення місця ДТП шляхом їх одночасного допиту не може бути підставою для закриття кримінального провадження за п.3 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки дана норма закону передбачає, крім встановлення достатності доказів, ще і вичерпання можливості їх отримання.

Висновок прокурора ОСОБА_3 про те, що докази, отримані під час досудового слідства не є достатніми для доведення винуватості у суді ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і вичерпані можливості їх отримання, не відповідає вимогам КПК України.

Так прокурор ОСОБА_3 в постанові про закриття провадження вказує на те, що свідок ОСОБА_8 виїхав за межі України і коли саме він повернеться невідомо.

В той же час в протоколі допиту матері свідка ОСОБА_8 і в рапорті слідчого ОСОБА_10 , на яких посилається прокурор ОСОБА_3 , який був досліджений в судовому засіданні, вказано, що свідок ОСОБА_8 повідомив про те, що він до Нового року повернеться до Херсона.

Крім того, прокурор посилається на повідомлення прикордонної служби України щодо перетину кордону ОСОБА_8 , зазначені доводи прокурором не підтверджені в судовому засіданні.

Тимчасова відсутність свідка ОСОБА_8 за місцем його постійного проживання не дає підстав стверджувати, що вичерпана можливість отримання доказів, достатніх для доведення в суді винуватості ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

Відповідно до положень п.1,4 ч.2 ст.307 КПК України - ухвалою слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора.

Аналіз встановлених судом обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що доводи скарги про незаконність рішення прокурора про закриття кримінального провадження знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята передчасно та підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням зазначених вимог КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303-307, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора про закриття кримінального провадження задовольнити.

Постанову прокурора відділу прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 від 18.09.2015 року про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1