АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/797/15-к Номер провадження 11-кп/786/722/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК - Н.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
за участю прокурора потерпілої представника потерпілої захисника обвинуваченогоОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 липня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, пенсіонер, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн. без позбавленням права керування транспортними засобами.

Постановлено стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_7 18000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого та ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» майнової шкоди, а також в частині стягнення з ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна» моральної шкоди залишений без розгляду.

Згідно вироку, ОСОБА_10 визнаний винуватим у тому, що 12 лютого 2014 року близько 15 год., керуючи автомобілем ВАЗ-21013 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Солошинській в с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області, в порушення п.12.1 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не справився з керуванням, виїхав за межі проїзної частини дороги вліво, де допустив наїзд на бетонну огорожу газової засувки. В результаті ДТП пасажиру автомобіля потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі з внесеними змінами обвинувачений просить вирок скасувати, а провадження закрити, оскільки не встановлені достатні докази для доведення його винуватості. При цьому не заперечує фактичних обставин дружньо-транспортної пригоди, але вважає, що потерпіла заважала йому керувати автомобілем, коли передавала гроші за проїзд, чим спровокувала ДТП. Також ставить під сумнів отримання ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в наслідок пригоди та стверджує, що перелом її руки є побутовою травмою.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали принесену апеляційну скаргу, пояснення потерпілої та її представника, які заперечували проти задоволення скарги, міркування прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, ОСОБА_10 не заперечував факту дорожньо-транспортної пригоди з участю пасажира ОСОБА_7 . Лише вважав, що потерпіла спровокувала ДТП, оскільки заважала йому керувати автомобілем, коли передавала гроші за проїзд, та вказував, що тілесні ушкодження вона отримала в побуті.

Проте такі доводи апеляційної скарги обвинуваченого є безпідставними.

Як вбачається з висновку експерта №18 від 20 квітня 2015 року, в даній дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_10 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Водночас, експерт вказав, що обвинувачений мав технічну можливість попередити дану пригоду шляхом виконання п.12.1. цих Правил, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Та обставина, що потерпіла відволікла ОСОБА_10 від керування, коли передавала гроші за проїзд, не усуває його відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, оскільки саме на водія покладений обов`язок для забезпечення безпеки бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (п.2.3 Правил дорожнього руху).
При цьому колегія суддів враховує, що жодного втручання потерпілою в процес керуванням автомобілем не було, що підтвердив і сам обвинувачений в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що 12 лютого 2014 року близько 15 год. її підвозив обвинувачений на своєму автомобілі. Коли вони під`їхали до вул. Солошинської в с. Світлогірське Кобеляцького району Полтавської області, ОСОБА_7 дістала гроші, щоб розрахуватися і в цей час побачила, що автомобіль рухається вліво, після чого вдарився об бетонну огорожу газової засувки. В результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Такі її показання узгоджуються з рапортом помічника начальника Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області від 12 лютого 2014 року, згідно з яким до райвідділу надійшло повідомлення від чергової медсестри Кобеляцької ЦРЛ про доставку в лікарню ОСОБА_7 внаслідок ДТП в с. Світлогірське. А також з показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердили, що на місці події бачили автомобіль ОСОБА_10 , який ударився в бетонну огорожу, а ОСОБА_7 була в ньому пасажиром та повідомила про отримання тілесних ушкоджень.

Обставини отримання потерпілою тілесних ушкоджень в результаті ДТП підтверджуються також висновками комісійної судово-медичної експертизи №49 від 11 лютого 2015 року.

Враховуючи характер, локалізацію, взаєморозміщення, морфологічні особливості тілесних ушкоджень (гвинтоподібний перелом діалізу плечової кістки на межі верхньої та середньої третини зі зміщенням медіально до 1/3 діафізу з розривом ротаторної манжетки плеча, перелом V-го ребра по задній підкрильцевій лінії), співставляючи з умовами виникнення ДТП, а саме наїзду на бетонну огорожу, об`єктивними даними пошкоджень автомобіля ВАЗ-21013, експерта комісія прийшла до висновку, що тілесні ушкодження у ОСОБА_7 могли утворитися під час даної ДТП від взаємодії з виступаючими частинами салону автомобіля при переміщенні тіла під дією інерційних сил ззаду-наперед, справа-наліво та подальшому його відкиданні.

Також експерти зазначають, що тілесні ушкодження утворилися майже одномоментно від сумації ударної дії і кручення, в тому числі за умови упору правою рукою об панель приладів, як про це вказує потерпіла, перелом ребра утворився від ударної дії при наступному відкиданні тіла (а.с.81-84).

Наведене спростовує доводи обвинуваченого про його невинуватість у вчиненні злочину та отримання потерпілою ушкоджень в побуті.

Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що внаслідок порушення ОСОБА_10 правил дорожнього руху потерпілій спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.286 КК України, належним чином мотивувавши таке рішення.
Міра призначеного обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України і є необхідною та достатньою для виправлення ОСОБА_10 , а також попередження нових злочинів і є справедливою.

Отже, підстави до скасування вироку відсутні, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30 липня 2015 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4