Справа № 308/9316/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 08.05.2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 317 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 08.05.2015 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 317 КК України.
Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 08.12.2015 р. обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 2-ох місяців - до 05 лютого 2016 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строків тримання обвинуваченому ОСОБА_8 під вартою до двох місяців у зв`язку із наявними ризиками передбаченими КПК України, а також з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Просив врахувати той факт, що обвинуваченому раніше обирався запобіжний захід у виді застави, під час якого вчинив новий злочин. Крім того зазначив, що в провадженні суду перебувають інші кримінальні провадження за обвинувальними актами відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження строків тримання під вартою, оскільки не надані докази існування ризиків на які посилається прокурор. Просив суд змінити запобіжний захід на іншій, не пов`язаний з триманням під вартою.
Захисник ОСОБА_6 підтримав думку захисника ОСОБА_4 .
Захисник ОСОБА_5 також заперечував проти тримання під вартою, вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 жодним чином не впливає на інших обвинувачених чи свідків та не надано таких доказів. Крім того зазначив, що злочин вчинений не був, доказів підтвердження наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК не має, обвинувачення ґрунтується на припущеннях.
Обвинувачені підтримали думку захисників.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Так, запобіжні заходи загалом, в тому числі тримання під вартою як один з їх видів, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка , іншого підозрюваного, обвинуваченого тощо, знищити , сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК .
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження по заявленому клопотанню прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, враховуючи тяжкість злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, те, що ОСОБА_8 раніше обирався запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_8 . Суду не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_8 залишаючись на волі, не буде ухилятись від слідства та суду, не буде чинити тиск на свідків Зважаючи на викладене, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам визначених ст. 177 КПК України. З урахуванням вищенаведеного та того, що судове провадження не завершено, суд дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, отже суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України суд
УХВАЛИВ:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період судового розгляду справи , але не більше ніж на 60 днів - до 31 березня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1