У Х В А Л А
Справа № 569/16555/15-к

10 грудня 2015 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого військової прокуратури Рівненського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , -
В с т а н о в и в:
Слідчий військової прокуратури Рівненського гарнізону лейтенант юстиції ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним клопотанням, погодженим заступником військового прокурора Рівненського гарнізону капітаном юстиції ОСОБА_3 , з якого вбачається, що підполковник ОСОБА_5 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) по стройовій частині №41 від 17 листопада 2014 року приступив до виконання обов`язків за посадою командира 3-го стрілецького батальйону (ВОС НОМЕР_2 ), який призначений на дану посаду наказом командувача Національної гвардії України №122 о/с від 03 листопада 2014 року.

Також, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , по стройовій частині № 228 від 18 вересня 2015 року солдат ОСОБА_6 призначений на посаду військовослужбовця строкової служби стрільця 2 відділення патрульного взводу 7 патрульної роти 3 стрілецького батальйону, стрілець за штатом 7 патрульної роти 3 стрілецького батальйону.

Так, командир 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ЗОТО НГУ підполковник ОСОБА_5 , являється начальником для солдата строкової служби - стрільця 2 відділення патрульного взводу 7 патрульної роти 3 стрілецького батальйону, стрільця за штатом 7 патрульної роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ЗОТО НГУ ОСОБА_6 із вересня 2015 року за своїм службовим становищем та за військовим званням.

Разом з тим, 27 листопада 2015 року близько 16 год. 20 хв. підполковник ОСОБА_5 будучи командиром військової частини НОМЕР_1 ЗОТО НГУ, у порушення вимог указаного вище законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в класі бойової служби 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) будучи незадоволеним порушенням правил поводження із спеціальним засобом для відстрілу гумових куль Форт 12Р його підлеглим солдатом строкової служби військової частини НОМЕР_1 ЗОТО НГУ ОСОБА_6 , являючись його начальником, завдав останньому не менше трьох ударів рукояткою спеціального засобу для несення служби Форт 12Р в область лобно-тім`яної ділянки голови, заподіявши ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

09 грудня 2015 року, командиру 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ЗОТО НГУ підполковник ОСОБА_5 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Допитаний в якості потерпілого стрілець 2 відділення патрульного взводу 7 патрульної роти 3 стрілецького батальйону, стрілець за штатом 7 патрульної роти 3 стрілецького батальйону солдат строкової служби ОСОБА_6 , повідомив, що 27 листопада 2015, близько 16 год. 20 хв. перебуваючи в класі служби 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковник ОСОБА_5 , взяв у солдата строкової служби ОСОБА_7 спеціальний засіб для відстрілу гумових куль Форт 12Р за ствол і наніс йому ( ОСОБА_6 ) в область голови зверху не менше трьох ударів рукояткою спец. засобу, при цьому останній був у шапці. Також ОСОБА_6 повідомив, що ОСОБА_5 наказував йому, щоб він не повідомляв де отримав насправді травму голови.

Допитаний в якості свідка старший стрілець 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України старший солдат ОСОБА_8 повідомив, що підполковник ОСОБА_5 27 листопада 2015, близько 16 год. 20 хв. перебуваючи в класі служби 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України кричав на солдата ОСОБА_6 , у зв`язку із тим що він порушив правила поводження із спеціальним засобом для відстрілу гумових куль Форт 12Р, а в подальшому взяв Форт 12Р за ствол і наніс ОСОБА_6 в область голови, вище лоба, зверху не менше трьох ударів рукояткою спец. засобу, після чого у солдата ОСОБА_6 з під шапки потекла кров в область лоба. Також ОСОБА_8 зазначив, що підполковник ОСОБА_5 наказував йому не повідомляти слідству, як було насправді, та щоб він ( ОСОБА_8 ) казав, що кров у ОСОБА_6 пішла через те, що в нього був тиск.

Аналогічні покази надали військовослужбовці 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України сержант ОСОБА_9 , солдат ОСОБА_10 , солдат ОСОБА_11 , молодший сержант ОСОБА_12 , солдат ОСОБА_7 , солдат ОСОБА_13 , старший солдат ОСОБА_14 , прапорщик ОСОБА_15 .

Таким чином, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженць с. Залішани, Ратнівського р-ну., Волинської обл., громадянин України, раніше не судимий, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , командир 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, підполковник.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі.
Санкцією статті злочину в якому підозрюється ОСОБА_5 (ч. 4 ст. 426-1 КК України) передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що відповідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Прокурор вказує, що підозрюваний - командир 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковник ОСОБА_5 незаконно впливав на потерпілого та свідка, що підтверджується допитами ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є достатні підстави вважити, що підозрюваний ОСОБА_5 може в подальшому незаконно впливати на останніх та інших свідків.
Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено максимальне покарання у вигляді 10 років позбавлення волі останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не прибувати на виклики, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, відправитись у невідомому напрямку так, як закордонний паспорт у останнього не вилучався, таким чином, затягуючи хід досудового розслідування.

Окрім цього, підозрюваний - командир 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковник ОСОБА_5 , враховуючи його службове становище може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впливати на переведення свідків до інших військових формувань та відряджати останніх в зону проведення Антитерористичної операції.
Отже наявні ризики передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Уникнути вказаним ризикам при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу не можливо, просить клопотання задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, просили суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, просив суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою. Крім того, суду повідомив, що він не буде перешкоджати органу досудового розслідування у встановлені істини в його справі, також суду повідомив, що він має на утриманні неповнолітню та малолітню дитину.

Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що у провадженні військової прокуратури Рівненського гарнізону перебуває кримінальне №0000186 від 28 листопада 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

09 грудня 2015 року ОСОБА_5 , вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню та малолітню дитину.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , в період доби з 22 год. до 07 год..

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 395 КПК України, слідчий суддя,
У х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Залішани, Ратнівського району, Волинської області, громадянин України, раніше не судимого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , командира 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, підполковника - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , в період доби з 22 год. до 07 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали терміном до 07 лютого 2016 року.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 07 лютого 2016 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у військову прокуратуру Рівненського гарнізону Західного регіону України.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого військової прокуратури Рівненського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_4 .
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1