АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/2641/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/719/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кривому Розі 23 грудня 2015 року апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року, у кримінальному провадженні № 0000662 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 15 разів, у тому числі:
- 19.03.2008 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. 395, ст. 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- 03.07.2008 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.03.2008 року до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185КК України, якого визнано винним та засуджено:

-за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

-за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, зазначивши в його вступній частині посилання на непогашені судимості обвинуваченого від 12.06.2002 року та від 04.11.2002 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, пом`якшивши призначене судом першої інстанції покарання, на підставі ст.69 КК України.

Вироком Центрально Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185КК України, за наступних обставин.
Так, приблизно в середині грудня 2014 року в денний час доби ОСОБА_6 повторно, діючи з корисливих мотивів і реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, знаходячись у приміщені магазину «Centro», що розташований у буд. № 37 на вул. Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом вільного доступу з жіночої сумки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: жіночий гаманець «Verepelle» рожевого кольору вартістю 600 грн., в якому знаходились грошові кошти в розмірі 200 грн. Привласнивши викрадене майно, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 майнового збитку в розмірі 800 грн.
У 20 числах грудня 2014 року в денний час ОСОБА_6 повторно, діючи з корисливих мотивів та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, знаходячись у приміщені магазину «ЛюксОптика», що розташований у буд. АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу з рецепшину таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон «Samsung GT-5230» IMEI: НОМЕР_1 вартістю 1 876 грн. Привласнивши викрадене майно, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнового збитку в розмірі 1 876 грн.
Приблизно в 10-х числах лютого 2015 року в денний час ОСОБА_6 повторно, діючи з корисливих мотивів та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, знаходячись у приміщені магазину «777», що розташований у буд. АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу зі столу таємно викрав майно, що належить ОСОБА_10 , а саме мобільний телефон «Samsung S-7230» IMEI: НОМЕР_2 вартістю 2 000 грн. Привласнивши викрадене майно, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнового збитку в розмірі 2 000 грн.
06 березня 2015 року о 10:00 годині ОСОБА_6 повторно, діючи з корисливих мотивів і реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, знаходячись у приміщені буд. АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу з кишені куртки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_11 , а саме: чоловічий гаманець коричневого кольору вартістю 350 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 300 грн. Привласнивши викрадене майно, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 майнового збитку в розмірі 650 грн.
28 березня 2015 року о 12:00 годині ОСОБА_6 повторно, діючи з корисливих мотивів і реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, знаходячись у приміщені магазину «Centro», що розташований у буд. 37 на вул. Лермонтова Центрально-Міського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом вільного доступу з правої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_12 таємно викрав майно, що належить ОСОБА_13 , а саме мобільний телефон «Samsung Ace-4» IMEI: НОМЕР_3 вартістю 1 400 грн., що знаходився у чохлі білого кольору «Книжечка» вартістю 120 грн. Привласнивши викрадене майно, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 майнового збитку в розмірі 1 520 грн.
Крім того, 06.03.2015 року в обіденний час ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна та обернення його на власну користь, прибув на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де через незаперті вхідні двері проник до вказаного будинку, звідки таємно викрав належне ОСОБА_11 майно, а саме: відео-програвач «USER MANUAK DVD-Video» вартістю 1 000 грн., електрочайник «Tefal» вартістю 500 грн, мобільний телефон «Samsung Galaxy A5» вартістю 6 999 грн. 90 коп., блендер світло-жовтого кольору вартістю 400 грн., зимні жіночі черевики чорного кольору вартістю 350 грн., осінні черевики чорного кольору вартістю 350 грн., кросівки чорного кольору матеріальної цінності не представляють, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним за власним розсудом, чим заподіяв ОСОБА_11 матеріального збитку в розмірі 9 599 грн. 90 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, посилається на те, що суд в порушення вимог ст.374 КПК України, не зазначив у вступній частині вироку відомості про судимості обвинуваченого від 12.06.2002 року та від 04.11.2002 року, які відповідно до ст.89 КК України, є непогашеними.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про те, що судом при обранні міри кримінального покарання не враховано ряд його пом`якшуючих обставин, у зв`язку з чим визначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання слід визнати занадто суворим. Зокрема, судом не враховано вік ОСОБА_6 та наявність у обвинуваченого тяжкого захворювання на туберкульоз. Крім того, обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, допомагав слідству у розкриті злочинів.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив вирок суду змінити на підставі викладених в ній доводів, при цьому заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , просив колегію суддів залишити її без задоволення.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 наполягав на задоволенні його апеляційної скарги та призначенні йому більш м`якого покарання, на підставі ст.69 КК України, покладався на розсуд суду при вирішенні зазначених в апеляційній скарзі прокурора питань.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо надмірної суворості призначеного йому покарання та можливості обрання обвинуваченому більш м`якої міри покарання, виходячи з наступного.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, дані про особу винного, який характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебував на обліку у лікаря нарколога (т. 1 а.кп.179), не працевлаштований, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення злочинів з категорії проти власності, та вчинив злочини за даним вироком маючи ряд незнятих та непогашених судимостей, частково відшкодував завдані злочином збитки; а також обставини, що пом`якшують покарання щире каяття; рецидив злочинів, як обтяжуючу покарання обставину і прийшов до правомірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обрав йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, остаточно визначивши його за правилами ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань.
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог закону, врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, і призначив йому справедливе та достатнє для його виправлення покарання.

Наведені ж в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, в тому числі про наявність у ОСОБА_6 захворювання на туберкульоз, допомога слідству не спростовують правильності визначення йому судом першої інстанції кримінального покарання, оскільки, попри їх сукупність та зміст, вони не зменшують ступінь тяжкості вчинених останнім злочинів настільки, щоб можна було прийняти рішення про призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а тому колегія суддів не знаходить підстав для застосування статті 69 КК України.

Між тим, з медичної довідки зі спеціальної туберкульозної лікарні при ВК №89, на даної на запит апеляційного суду, вбачається, що стан здоров`я ОСОБА_6 розцінюється як відносно задовільний та стабільний, він отримує необхідне медичне лікування.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, призначене ним покарання ОСОБА_6 справедливим, а відтак апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.
При цьому, колегія суддів вважає правомірними доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ст..374 КПК України, а саме не зазначення ним у вступній частині вироку відомостей про незняті та непогашені судимості обвинуваченого.
Так, у вступній частині вироку, відповідно до вимог ст.374 КПК України, окрім відомостей про особу обвинуваченого, зокрема, його прізвища, імені та по батькові, дати та місця народження, місця проживання, освіти, заняття, сімейного стану, мають бути вказані й інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи, що також зазначено і у п.п.1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Вказані вимоги кримінального процесуального закону України судом першої інстанції дотримані не були.
Так, як вбачається з оскаржуваного вироку суду першої інстанції від 13.10.2015 року відносно ОСОБА_6 , суд у вступній його частині не зазначив в анкетних даних обвинуваченого непогашені судимості від 12.06.2002 року та від 04.11.2002 року..
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду першої інстанції зміні із зазначенням в його вступній частині відомостей про непогашені судимості обвинуваченого від 12.06.2002 року та від 04.11.2002 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України змінити.

Зазначити у вступній частині вироку, в анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_6 наступні непогашені судимості:
-12.06.2002 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.309, ст..70 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
-04.11.2002 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст.185 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу від 12.06.2002 року, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4