Справа № 639/8762/15-к
Провадж. № 1-кп/639/491/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2015 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої- ОСОБА_4 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
08.09.2015р. приблизно о 16-30 годині ОСОБА_4 , прийшла до раніше знайомої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , з сином якої вона раніше співмешкала. Саме в той час після короткої розмови з ОСОБА_5 вона побачила, що вхідні двері до вказаної квартири відчинені, а на полиці шафи, розташованої зліва при вході до квартири , лежав гаманець. Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, простягнувши руку через дверний отвір, дістала з гаманця потерпілої одну грошову купюру номіналом 200 гривень, а потім з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому їй злочині визнала повністю, пояснила суду, що дійсно 08.09.2015р. біля 16 год. вона прийшла до раніше знайомої ОСОБА_5 ,щоби попросити грошей на їжу. Коли остання пішла у дальню кімнату, вона побачила на полиці шафи у тамбурі при вході до квартири гаманець, з якого дістала одну купюру номіналом 200 грн. і пішла звідти. У вчиненому щиро розкаюється .
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст.325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої нею заяви до суду просить розглядати справу без її участі, цивільний позов не заявляє.
Обвинувачена вважала недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нею не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що вона не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченої, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченої.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; не працює; заміжня; раніше не судима; має постійне місце проживання та реєстрації.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченої.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.
Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного злочину.
При цьому, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння нею нових злочинів та досягнення цілей покарання щодо неї в цілому, можливе без її ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, але звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався. Речових доказів та процесуальних витрат немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370,374,377 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком в 1 (один) рік .
На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи , періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1