Номер провадження: 11-кп/785/1146/15
Номер справи місцевого суду: 511/1039/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.10.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.06.2015 року, по кримінальному провадженню, внесеного в ЄРДР за №0000231 від 02.03.2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць с. Слав`яносербка, Великомихайлівського району, Одеської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, працює по найму у приватних осіб на будівництві, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 28.05.2008 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за ст.121 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі, 26.12.2012 року звільнений згідно ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 19.12.2012 року за ст.81 ч.2,3 КК України, умовно-достроково, невідбутий строк покарання 2 роки 3 місяці 2 дні;

2) 24.04.2014 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.125 ч.1 КК України до 100 годин громадських робіт, на підставі ст.ст.71,72 КК України остаточно визначено покарання у вигляді 2 років 3 місяців 14 днів позбавлення волі;

Засуджений:

-за ст. 186 ч. 3 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

-за ст. 125 ч. 1 КК України до громадських робіт на строк 100 год.;

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного судом покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 24.04.2014 року у вигляді 3 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 засуджений за те, що 28.02.2015 року, близько 18:30 год., перебуваючи разом з ОСОБА_9 в домоволодінні АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_10 , під час сварки, яка виникла між ними та ОСОБА_10 на грунті неприязних стосунків, металевою коцюбкою наніс потерпілому ОСОБА_10 удари по голові та різним частинам тіла.

Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відвели ОСОБА_11 до будинку АДРЕСА_3 , в якому мешкає ОСОБА_9 , де ОСОБА_8 продовжив наносити ОСОБА_11 удари металевою коцюбкою та руками по різним частинам тіла внаслідок чого, згідно висновку судово-медичного експерта №29 від 03.03.2015 року, спричинив останньому легкі тілесні ушкодження.

Крім того, 01.03.2015 року, біля 08.00 год., ОСОБА_8 , шляхом злому вхідних дверей, проник в домоволодіння АДРЕСА_3 , та відкрито викрав у ОСОБА_10 мобільний телефон «Simens A-31», вартістю 150 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений, просить вирок суду скасувати, посилаючись на те, що досудове розслідування та судове слідство проведені неповно, з порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема, без проведення допиту ОСОБА_9 , а також без проведення очної ставки між ним та ОСОБА_9 , який знаходиться у розшуку формально, без проведення експертного дослідження металевої коцюбки. Висновки вироку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, так як він потерпілого ОСОБА_10 раніше не знав, інкримінованих злочинів не вчиняв, суд не прийняв до уваги те, що мобільний телефон ОСОБА_10 був вилучений у ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_10 , а також свідки ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є родичами та сусідами ОСОБА_9 , дали неправдиві показання про те, що злочини скоїв він.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний сул приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 125 ч.1, 186 ч. 3 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, а також відкрите викрадання чужого майна(грабіж), поєднаний з проникненням у житло, , відповідає фактичним обставинам справи, в повному обсязі встановлена судом, з урахуванням вимог ст. 370 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Так, при судовому розгляді потерпілий ОСОБА_10 , а також свідки ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що обвинувачений ОСОБА_8 28.02.2015 року побив металевою коцюбкою ОСОБА_10 спочатку за місцем проживання останнього, потім ОСОБА_10 перевели в домоволодіння ОСОБА_9 , де ОСОБА_8 також побив потерпілого ОСОБА_10 . Наступного ранку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знову прийшли до будинку потерпілого, ОСОБА_10 закрився та не хотів їх пускати в житло, однак, вони зірвали скоби, зайшли в будинок та, погрожуючи побиттям, ОСОБА_8 викрав мобільний телефон потерпілого, який в цей же день намагався подарувати ОСОБА_12 .

З протоколу огляду місця події від 01.03.2015 року вбачається, що на вхідних дверях будинку за місцем проживання ОСОБА_10 є сліди злому.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №29 від 03.03.2015 року у ОСОБА_10 встановлені легкі тілесні ушкодження, заподіянні 28.02.2015 року, характер, механізм спричинення та локалізація ушкоджень не виключає можливість їх спричинення коцюбкою, яка була вилучена при огляді місця події 01.03.2015 року.

Апеляційний суд вважає, що показання потерпілого ОСОБА_10 , а також свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не викликають сумніву, оскільки останні послідовно, під час досудового розслідування та судового розгляду дають показання, які повністю узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються письмовими та речовими доказами по справі.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що свідки дали неправдиві показання, так як є зацікавленими особами, підтвердження не знаходять, оскільки тільки свідок ОСОБА_14 є сестрою ОСОБА_9 , однак її показання підтверджуються показаннями інших свідків, які не є зацікавленими особами, допитані у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги на неповноту досудового розслідування, що виявилась в не проведенні допиту ОСОБА_9 та очної ставки між ними, не можуть бути взяті до уваги, оскільки останній знаходиться в розшуку, про що зазначає сам апелянт, перевірка ефективності проведення розшуку особи не є предметом дослідження при розгляді кримінального провадження.

Посилання на неповноту досудового розслідування, що виявилась в не проведенні експертного дослідження металевої коцюбки не можуть бути взяті до уваги, оскільки судом достовірно, на підставі зазначених доказів, було встановлено, що ОСОБА_8 наносив удари потерпілому ОСОБА_10 цим предметом, сторона захисту не була позбавлена можливості заявляти клопотання щодо його дослідження.

Та обставина, що мобільний телефон ОСОБА_10 , який під час грабіжу відкрито викрав ОСОБА_8 , був добровільно виданий ОСОБА_9 та оглянутий 02.03.2015 року, не ставить під сумнів показання потерпілого ОСОБА_10 про обставини кримінального правопорушення, оскільки після злочину ОСОБА_8 розпорядився викраденим майном на свій розсуд.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що досудове розслідування та судове слідство проведені неповно, з порушенням вимог кримінального процесуального закону, висновки вироку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтвердження не знайшли. При судовому розгляді кримінального провадження були у встановленому законом порядку дослідженні докази, перевірені та оцінені судом належним чином, на підставі яких була встановлена вина обвинуваченого в інкримінованих злочинах та правильно кваліфіковані його дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суспільну небезпечність та особу обвинуваченого.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд 1-їінстнації, з урахуванням вимог ст.ст. 65-67 України, прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, яке є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для скасування вироку суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.404,405,407,408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.06.2015 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ст.ст. 125 ч. 1, 186 ч. 3, 70 ч. 1, 71 КК України до 4 років 6 місяця позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4