Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А копія:
21 вересня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_5 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року,
секретаря с/з - ОСОБА_6
прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року відносно ОСОБА_4 змінити та призначити ОСОБА_4 покарання із врахуванням всіх обставин справи в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю три роки, з покладенням згідно ст.76 КК України відповідних обов`язків, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_5 доводить, що вирок суду є незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зокрема зазначає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не враховано, що вказаний тяжкий злочин було вчинено обвинуваченим з особливою жорстокістю в стані алкогольного сп`яніння, оскільки тілесні ушкодження йому наносилися ударами ногами, а після того як він втратив свідомість, обвинувачений продовжував наносити йому тілесні ушкодження. Крім того стверджує, що обвинувачений ОСОБА_4 не відшкодував йому заподіяну матеріальну та моральну шкоду, хоча обіцяв її відшкодувати.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого без задоволення. В обгрунтування своїх доводів зазначає, що в судовому засіданні він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завданий ОСОБА_5 збиток в розмірі, який ним заявлявся на досудовому розслідуванні, про що у нього наявна розписка. Крім того вказує, що призначене йому покарання є справедливим враховуючи його характеризуючі дані.

За вироком суду, 23 листопада 2014 року, близько 17 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кухні житлового будинку, що в АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, який виник на побутовому грунті, умисно наніс ОСОБА_5 не менше 2-х ударів своєю ногою в ділянку грудної клітки. Внаслідок вищевказаних навмисних, протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було завдано тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.

Заслухавши суддю-доповідача, прохання потерпілого ОСОБА_5 та його представника на підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого та прокурора про відмову в її задоволенні та залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, ніким не оспорюються і в апеляційному порядку, відповідно до ст. 404 КПК України не перевіряються
За вимогами ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції обґрунтовано встановив обставини вчиненого обвинуваченим діяння, надавши йому правильну кваліфікацію та обґрунтовано встановив винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та призначив йому необхідне і достатнє для виправлення покарання відповідно до вимог ст.65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 23 жовтня 2003 року (з послідуючими змінами) «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Крім того, на думку колегії суддів, при призначенні покарання суд першої інстанції належно врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також із вироку вбачається, що суд врахував обставини за яких потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, а саме, що вони спільно вживали алкогольні напої, в результаті чого посварились, що і спровокувало їхню бійку.
Прохання потерпілого ОСОБА_5 , висловлене в апеляційній скарзі, про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання з урахуванням всіх обставин справи та в межах санкції ч.1 ст.121 КК України колегія суддів вважає безпідставним, оскільки суд першої інстанції призначив останньому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, що відповідає мінімальному строку та входить в межі санкції частини першої статті 121 КК України.
Щодо покликання потерпілого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений не повністю відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду, то вони також не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що потерпілим ОСОБА_5 до початку судового розгляду цивільний позов, в порядку ст.128 КПК України, до обвинуваченого пред`явлено не було, а тому є незрозумілим, з яких міркувань виходив останній зазначивши в апеляційній скарзі, що обвинувачений не відшкодував йому повністю матеріальні і моральні збитки.
Враховуючи те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження судом першої інстанції допущено не було, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_5 .
Пунктом першим частини першої статті 407 КПК України, апеляційному суду надано право залишити вирок без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 09 червня 2015 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи

ОСОБА_2

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: ОСОБА_1