АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1332/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 642/950/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.309 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 12 травня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Мерефа Харківської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працюючий, раніше судимий 11.12.2002р. Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.286 КК України до 6 років позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає в АДРЕСА_2 , -
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та йому призначено покарання 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладанням відповідно до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави витрати за проведення експертиз в сумі 3627грн.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.
Як встановив суд, 23.01.2012р. близько 18.00 год. ОСОБА_9 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись у с.Високий Харківського району Харківської області, у невстановленої у ході досудового слідства особи, за 1800грн., повторно, незаконно придбав два полімерних пакети з наркотичними засобами метадон, який незаконно зберігаючи при собі, на автомобілі «Мітсубісі Галант» д.н.з. НОМЕР_1 , перевіз до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де незаконно зберігав без мети збуту. Так, у цей же день, ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем свого мешкання, вжив частину метадону шляхом внутрішньовенної ін`єкції, а залишок наркотичного засобу поклав у полімерний пакет, який продовжував незаконно зберігати без мети збуту. 24.01.2012р. у період часу з 01год. 46хв. по 02год. 37хв. за місцем мешкання ОСОБА_9 під час проведення огляду співробітниками міліції було виявлено та вилучено полімерний пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка відноситься до наркотичного засобу метадон, масою 0,0410 грам, який останній незаконно придбав, перевіз та зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.
В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вирок у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, а саме зменшити призначене ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень ст.69-1 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням на 3 роки, а також виключити з обставин, які обтяжують покарання вчинення злочину повторно. Крім того, прокурор просить замінити в резолютивній частині вироку кримінально-виконавчу систему на кримінально-виконавчу інспекцію, як це передбачено ст.76 КК України. Прокурор вказує, що в порушення вимог ч.4 ст.67 КК України, суд у вироку визнав обставиною, яка обтяжує покарання вчинення злочину повторно, тоді як повторність є кваліфікуючою ознакою скоєного ОСОБА_9 злочину. У зв`язку з тим, що обставина, яка обтяжує покарання, на думку прокурора, підлягає виключенню з вироку, за наявності обставин, які пом`якшують покарання, а саме щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння розкриттю злочину, прокурор вважає, що в даному випадку є підстави для застосування ст.69-1 КК України.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на перевірених судом, за згодою учасників судового провадження, в порядку ч. 3 ст.349 КПК України доказах і в апеляційній скарзі не оскаржуються. Дії обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України кваліфіковані правильно, що також не оскаржується учасниками кримінального провадження.
Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер, ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином середньої тяжкості, та дані про особу винного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_9 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тяжких наслідків від злочину не настало.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 в порядку п.1 ч.1 ст.66 КК України судом визнане щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання в силу ст.67 КК України, суд визнав вчинення злочину повторно. Однак така обставина, згідно з вимогами ч.4 ст.67 КК України, не може ще раз враховуватись при призначенні покарання як така, що його обтяжує, оскільки повторність в даному випадку врахована при кваліфікації злочину як його ознака. Тому така вказівка суду підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, даних про особу винного, зокрема того, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вище зазначених обставин і визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо необхідності пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, і приходить до висновку, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, а також попередження скоєння нових злочинів. Звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, апелянтом не оскаржено. При цьому колегія суддів вважає за необхідне резолютивну частину вироку привести у відповідність з вимогами ст.76 КК України, щодо назви органу кримінально-виконавчої системи.

Що стосується вимоги апелянта про пом`якшення ОСОБА_9 покарання саме із застосуванням положень ст.69-1 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Тобто, для застосування вимог вищезазначеного закону необхідно, щоб в наявності були обставини зазначені в пунктах 1 та 2 частини першої ст. 66 КК України. В той же час із вироку суду першої інстанції не вбачається що кримінальне правопорушення яке інкримінується ОСОБА_9 , завдало будь кому збитків і потребує добровільного відшкодування чи усунення заподіяної шкоди. Таким чином апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Розглянувши кримінальне провадження в межах доводів апеляційної скарги, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 12 травня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду про визнання обставиною, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно.

Пом`якшити ОСОБА_9 призначене покарання за ч.2 ст.309 КК України до 3 (ТРЬОХ) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (ТРИ) роки та з покладанням відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.

В решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_4