Номер провадження: 11-сс/785/1595/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2015 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.10.2015 р.,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді застосований до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк досудового розслідування, який продовжено до трьох місяців, тобто до 04.11.2015 року.

Слідчий суддя, мотивуючи своє рішення, вказав, що слідчим та прокурором надано достатньо доказів, які свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зокрема, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, сума матеріального збитку складає 2959239,26 грн., тому метою застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, які є його знайомими, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначила, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з наступними обставинами:

- слідчий суддя, в порушення вимог ст. 178 КПК України, не прийняв до уваги те, що докази, якими обґрунтовано клопотання слідчого, є недопустимими та здобутими всупереч вимогам КПК України, що свідчить про те, що при постановленні ухвали був порушений принцип змагальності та безпосередності дослідження доказів;

- в оскаржуваній ухвалі не наведено факту існування ризиків, встановлених у ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 має постійне місце проживання, постійну роботу, є членом кількох громадських організацій, де характеризується тільки позитивно, на його утриманні знаходяться батьки - пенсіонери та малолітня дитина, він з`являвся за кожним викликом слідчого для участі в процесуальних діях, всі свідки, які зазначені в провадженні вже допитані до повідомлення ОСОБА_7 про підозру.

З огляду на викладене вище, захисник просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону в повному обсязі не виконав та не врахував їх при постановленні ухвали.

Так, своє рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мотивував наявністю суми матеріального збитку в розмірі 2959239,26 грн., обставин вчинення правопорушення тим, що він може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення без посилання на будь-які докази.

Згідно матеріалів провадження встановлено, що 11.11.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290 внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК, ч. 1 ст. 358 КК України.

04.08.2015 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів вперше, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де має на утриманні малолітньою дитиною, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, що свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків.

При розгляді зазначеної апеляційної скарги захисника, апеляційний суд у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, згідно із п. 60 рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування,) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням застосування запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі.

У зв`язку з чим, посилання суду 1-ої інстанції на наявність суми матеріального збитку, як на підставу застосування запобіжного заходу є необґрунтованими.

З матеріалів провадження вбачається, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення до повідомлення про підозру, ОСОБА_7 добровільно приймав участь у всіх слідчих діях та з`являвся до слідчого за першою вимогою, а також до суду, про що також свідчать ухвали судів 1-ої інстанції від 06.08.2015 року та від 25.08.2015 року про застосування йому запобіжних заходів.

Крім того, із повідомлення про підозру та клопотання слідчого від 25.10.2015 року вбачається, що органом досудового слідства свідки обвинувачення були допитані до повідомлення ОСОБА_7 про підозру.

Однак, слідчим та прокурором ні слідчому судді, ні апеляційному суду не надано доказів того, що на протязі досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_7 будь-яким чином намагався вплинути на свідків по справі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що слідчим та прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ні в клопотанні слідчого, ні під час розгляду клопотання в суді, прокурор не довів наявність таких ризиків.

Разом з тим, доводи захисника про те, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 178 КПК України, не прийняв до уваги того, що докази, якими обґрунтоване клопотання слідчого, є недопустимими, а підозра ОСОБА_7 у вчинені злочинів передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК, ч. 1 ст. 358 КК України є необгрунтованою, апеляційний суд вважає такими, що не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.10.2015 р. про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволення клопотання слідчого в звязку з тим, що висновки слідчого судді про наявність ризиків щодо підозрюваного ОСОБА_7 передбачених ч.1 п.п.1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.10.2015 р. про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3