Справа № 366/2897/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/114/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 27.01.2016

УХВАЛА
Іменем України
27 січня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
законного представника ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 16.11.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Русаки Іванківського району, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою базовою освітою, учня 10 класу вечірньої Іванківської ЗОШ, не одруженого , -

засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України і призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 30 вересня 2015 року, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_7 05 липня 2015 року, близько 10 год. 00 хв. вечора, перебуваючи неподалік господарства АДРЕСА_2 , вирішив незаконно заволодіти скутером марки «HONDA AF 24», який належить ОСОБА_10 , та який знаходився біля господарської будівлі на території даного господарства.

З метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на заволодіння транспортним засобом, через незамкнену хвіртку, яка перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб до господарства ОСОБА_10 , ОСОБА_7 проник на територію вказаного господарства та скориставшись нагодою, поки за ним ніхто не спостерігав, підійшов до скутера «HONDA AF 24», та виявив в замку запалення ключ запуску двигуна.

Таким чином, ОСОБА_7 , умисно, з корисливою метою, з метою використання даного транспортного засобу в особистих цілях, не маючи права володіти чи керувати даним транспортним засобом, без дозволу власника ОСОБА_10 , відкотив скутер з території господарства та запустив двигун, після чого здійснив поїздку по смт. Іванків, тим само заволодівши ним, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 , відповідно до висновку експерта № 5-04/90 від 28.10.2015 року, матеріальну шкоду на суму 5100 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції змінити, звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 104 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Так, при обранні обвинуваченому покарання судом не в повній мірі було враховано, що він за місцем проживання і навчання характеризується виключно як педагогічно занедбана дитина, яка потребує перевиховання, а не ізоляції від суспільства, є дитиною постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи, на час вчинення кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягався, виховувався у неповній сім`ї, без чоловічого виховного впливу, що на думку захисту мало відображення у протиправній поведінці неповнолітнього. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому належить також віднести щире розкаяння у вчиненому.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_9 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюється.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавлення волі.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16 квітня 2004 року № 5, при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Суд першої інстанції, всупереч вищевказаним положенням, при призначенні покарання не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В зв`язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання, яке є явно несправедливим, то вони, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, віднесено до тяжких.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав скоєння злочину неповнолітнім, те що ОСОБА_7 є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС та виховується у неповній сім`ї матір`ю.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченим, судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, із урахуванням даних про особу обвинуваченого та наявності декількох обставин, які пом"якшують покарання, обгрунтовано дійшов до висновку про можливість призначення, у відповідності до ч.1 ст. 69 КК України, покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, належним чином мотивувавши дане рішення у вироку.

Однак, висновок суду першої інстанції про необхідність реального відбування обвинуваченими призначеного йому покарання, колегія суддів вважає таким, який не грунтується ні на вимогах закону, ні на матеріалах провадження. Зважаючи на особу обвинуваченого, зокрема на те, що він є неповнолітнім, виховується у неповній сім`ї, відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов життя сім`ї від 15.10.2015 року, мати його вихованням не займається, є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування ним основного покарання, а тому можливо, відповідно до ст. 75, 104 КК України, звільнити його від відбування покарання із випробуванням.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України, колегія суддів вважає за необхідне, для належного контролю за поведінкою обвинуваченого в період іспитового строку, покласти на нього наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Колегія суддів вважає, що таке покарання в повній мірі відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 16.11.2015 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , положення ст.ст. 75, 104 КК України, звільнивши його від відбування покарання призначеного судом з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок суду залишити без змін.

Головуючий :

Судді: