В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.09.2012 Білоцерківський міськрайонний суд в складі:

головуючий суддя Закаблук О. В. ,

при секретарі Шовкопляс С. П.,

з участю прокурора Гнатюка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква справу про обвинувачення ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимий 03.10.2005 року Білоцерківським районним судом за ст.185 ч.3,76п.3,4,75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки; 21.07.2008 року Білоцерківським міським судом за ст.198 ,75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік; 30.04.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст. 122 ч.1,75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим терміном 1 рік, звільнений 30.11.2010 року умовно-достоково на невідбутий строк 11 місяців 13 днів, у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

ОСОБА_2, 30.04.1988 року народженя, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, розлучений, прож. ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого 29.06.2004 року Білоцерківським районним судом за ст.185 ч.2,75,104 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік, 03.10.2005 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст.185 ч.3,75,104 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки, 24.01.2007 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст.187 ч.2,71 КК України до 5 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, звільнений 25.10.2011 року по відбуттю строку покарання, у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 обвинувачуються органами досудового слідства в тому що вони, будучи раніше судимі, маючи не зняті та не погашені в законному порядку судимості кожний, на шлях виправлення не стали, належних висновків для себе не зробили а знову вчинили умисний злочин проти власності при наступних обставинах:

09.06.2012 року близько 3 години 50 хвилин ОСОБА_1 за попереднім зговором з ОСОБА_2 з метою незаконного збагачення за рахунок майна раніше незнайомої потерпілої ОСОБА_3 поблизу буд.7 по вул.Дружби в м.Біла Церква Київської області домовились викрасти у неї жіночу сумку з цінними речами, для чого разом наздогнали її та ОСОБА_2 вихопив з плеча належну їй жіночу сумку вартістю 300 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 70 грн., золотий ланцюжок з хрестиком вагою 8 гр. вартістю 4400 грн., мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ 02465 вартістю 1500 грн. з пакетом оператора послуг мобільного зв»Язку «Лайф» вартістю 25 грн., картку пам»яті об»ємом 2 гБ вартістю 100 грн. та документи - паспорт громадянки України, картка фізичної особи платника податків і студентський квиток, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, після чого разом зникли з місця вчинення злочину, чим завдали потерпілій ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 6395 грн., вчинили злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_2 свою вину у вчиненні грабежу ОСОБА_3 визнав повністю, просив обмежитись тільки його допитом, пояснив, що дійсно, коли потерпіла відмовилась з ними знайомитись і вони перегнали її та зайшли попити води в якийсь провулок та вийшли з нього, вони побачили потерпілу, яка вже їх обігнала, а тому він кивнув підсудному ОСОБА_1, з яким вони зразу ж наздогнали потерпілу та він особисто вихопив з плеча потерпілої жіночу сумку та вони побігли через греблю в центр міста. Викрадені речі, а саме золоту цепочку з хрестиком, мобільний телефон ОСОБА_1 продав, жіночу сумку з карткою мобільного оператора, карту пам»яті та документи викинув, так як їх цікавили тільки цінні речі, отримані від продажу грошові кошти витратили вдвох на власні потреби. В подальшому він відшкодував матеріальну шкоду потерпілій, просить суворо його не карати. Зазначає, що саме він вирішив викрасти сумку у потерпілої, з чим погодився ОСОБА_1, цивільний позов визнає у повному обсязі в частині спричинення потерпілій моральної шкоди на суму 7 тис. грн..

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні злочину визнав повністю, суду показав, що він зрозумів, що ОСОБА_2 запропонував йому викрасти у потерпілої ОСОБА_3 її сумку, для чого вони разом підбігли до потерпілої, ОСОБА_2 вихопив з плеча потерпілої її сумку та вони втекли з місця злочину. Викрадені золотий ланцюжок з хрестиком та мобільний телефон він продав своїм знайомим, матеріальні збитки потерпілій відшкодував, просить суворо його не карати, зобов»язується в подальшому не вчиняти злочинів. Цивільний позов визнає у повному обсязі.

Визнаючи себе повністю винними та не оспорюючи фактичні обставини справи підсудні просили суд не досліджувати докази, зібрані у справі досудовим слідством, після роз»яснень положень ст.299 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що коли підсудний ОСОБА_2 зривав у неї з плеча сумку, то вона бачила і підсудного ОСОБА_1, який знаходився поряд, на відстані близько 2 м. від потерпілої. Матеріальні збитки їй відшкодовані в повному обсязі, вона підтримує цивільний позов в частині стягнення збитків за завдану їй моральну шкоду в сумі 5 тис. грн. з врахуванням думки прокурора, яка полягає в тому, що від злочинних дій вона перенесла нервовий стрес, хвилювання від втрати цінностей та документів, так як на відновлення їх було необхідно затратити певний час, а тому був порушений звичайний життєвий уклад потерпілої.

Суд, заслухавши підсудних, потерпілу, обвинувальну промову прокурора, який підтримав обвинувачення в повному обсязі, вважає, що в судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в тому, що вони, будучи раніше судимі, маючи не зняті та не погашені в законному порядку судимості кожний, на шлях виправлення не стали, належних висновків для себе не зробили, а знову вчинили умисний злочин проти власності, ОСОБА_2 повторно, а саме, 09.06.2012 року близько 3 години 50 хвилин ОСОБА_1 за попереднім зговором з ОСОБА_2 з метою незаконного збагачення за рахунок майна раніше незнайомої потерпілої ОСОБА_3 поблизу буд.7 по вул.Дружби в м.Біла Церква Київської області домовились викрасти у неї жіночу сумку з цінними речами, для чого разом наздогнали її та ОСОБА_2 вихопив з плеча належну їй жіночу сумку вартістю 300 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 70 грн., золотий ланцюжок з хрестиком вагою 8 гр. вартістю 4400 грн., мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ 02465 вартістю 1500 грн. з пакетом оператора послуг мобільного зв»язку «Лайф» вартістю 25 грн., картку пам»яті об»ємом 2 гБ вартістю 100 грн. та документи- паспорт громадянки України, картку фізичної особи платника податків і студентський квиток, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, після чого разом зникли з місця вчинення злочину, втекли, чим завдали потерпілій ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 6395 грн., вчинили злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України.

Своїми діями, які виразились в умисному відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинені за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_2 повторно, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України, їх дії вірно кваліфіковано органами досудового слідства і вони підлягають покаранню за вчинений злочин в межах санкції названої статті.

Призначаючи міру покарання підсудним, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання.

Підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вчиненому розкаюються, чим активно сприяли розкриттю злочину, цю обставину суд враховує такою, що пом'якшує покарання підсудним.

Обставин, які б обтяжували відповідальність підсудних, судом не встановлено.

Враховуючи те, що підсудні за місцем проживання характеризуються посередньо, не працюють, алкогольними напоями не зловживають, вчинили тяжкий злочин, і ОСОБА_2 і ОСОБА_1 раніше були судимі за вчинення корисливих злочинів, причому ОСОБА_2 останній раз був судимий 24.01.2007 року за ст.187 ч.2 КК України, звільнений 25.10.2011 року по відбуттю строку покарання, вчинив злочин проти власності повторно, був ініціатором нового злочину, матеріальні збитки потерпілій відшкодовано підсудними в повному обсязі, суд вважає, що їх особи становлять підвищену суспільну небезпеку, а тому їх виправлення можливе лише за умов ізоляції від суспільства, підсудних слід засудити до покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст.186 ч.2 КК України.

Цивільний позов в частині стягнення з підсудних моральної шкоди, який визнається в повному обсязі підсудними, слід задовольнити в сумі 5000 грн., в частині, яка підтримується потерпілою, стягнути зазначену суму з підсудних солідарно в рівних частках на користь ОСОБА_3.

Речові докази по справі: золоті ланцюжок з хрестиком, мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ 02465, які передані потерпілій ОСОБА_3 слід залишити потерпілій, чохол до мобільного телефону та картку пам»яті об»ємом 128 Мб, які зберігаються в камері схову речових доказів Білоцерківського МВ- знищити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Контроль за поведінкою засуджених покласти на прокуратуру м.Біла Церква.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно, в рівних частках з кожного на користь потерпілої ОСОБА_3 5 тисяч гривен, по 2500 грн. з кожного в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази- золоті ланцюжок з хрестиком, мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ 02465, які передані потерпілій ОСОБА_3 залишити потерпілій, чохол до мобільного телефону та картку пам»яті об»ємом 128 Мб, які зберігаються в камері схову речових доказів Білоцерківського МВ- знищити.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити взяття під варту в СІЗО Державного Департаменту України по виконанню покарань у м.Києві та Київській області.

Строки відбування покарання вираховувати засудженому ОСОБА_1 та засудженому ОСОБА_2 з 13.07.2012 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 15 діб з моменту проголошення до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд.

Суддя: О. В. Закаблук