Справа № 461/9144/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.12.2015 Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна за таких обставин.
ОСОБА_4 27 лютого 2014 року близько 09.00 години, перебуваючи у м.Городок, маючи умисел на викрадення чужого майна, який виник раптово, з метою протиправного збагачення, таємно заволодів мобільним телефоном марки «Ноkia Asha 300», що належав ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1069,0 гривень.
В якості доказів, якими підтверджується винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину, орган досудового розслідування зазначає показання потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 (а.с.51 кримінального провадження), ОСОБА_8 (а.с.28), заяву ОСОБА_4 (а.с.40) про визнання винуватості.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , який своєї винуватості у вчиненні злочину не визнав, перевіривши докази по справі, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України слід визнати невинуватим і виправдати.
У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно із ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст.91 КПК України підлягають:
-подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
-винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
-вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
-обставини, що спливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
-обставини, що є підставою для звільнення від кримінальності або покарання.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні інкримінованому злочині не визнав та пояснив, що має у власності автомобіль Volkswagen-Jett», який використовує для перевезення пасажирів у режимі таксі. В салоні автомашини виявив на задньому сидінні мобільний телефон марки «Nokia Asha», який забув один із пасажирів. Повернути телефон не зміг,оскільки чітко не знав, хто саме його загубив, тому телефон залишив собі, а потім продав своєму знайомому. По спливу п`яти місяців його було викликано в райвідділ міліції, де в подальшому йому було оголошено підозру у вчиненні крадіжки, якої він не скоював.
Визнавальні показання, як і згоду на укладення угоди про примирення, зміст якої не розумів, давав на наполягання слідчого.
Відповідно до Закону крадіжка це таємне викрадення чужого майна, яке полягає у незаконному вилученні його з володіння власника чи особи, у віданні якої воно знаходиться. При цьому, не може бути предметом розкрадання майно, яке виявилося загубленим або вийшло з володіння власника внаслідок випадкових обставин.
На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що воно вибуло з володіння власника і місцезнаходження цього майна власнику не відомо; між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна (Постанова Верховного суду України від 11.12.2014 року).
У судовому засіданні достовірно встановлено, що потерпілим ОСОБА_6 мобільний телефон було фактично загублено в салоні автомобіля обвинуваченого; власник майна дійсно не знав, де він залишив свій телефон, між втратою і виявленням втрати пройшов тривалий час, що підтверджується заявою потерпілого про вчинений злочин від 02.04.2014р.
При цьому, не спростованим є той факт, що ОСОБА_4 ніяких активних дій (як це необхідно для крадіжки) щодо заволодіння майном не вчиняв.
За таких обставин, привласнення ОСОБА_4 загубленого телефона не може вважатися як вилучення цього майна з володіння потерпілого та спростовує доводи обвинувачення, що телефон не вибув з володіння власника, оскільки суперечить встановленим судом фактичним обставинам справи.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 підлягає виправданню за відсутністю в його діянні складу злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Керуючись ст.ст.368, 370,373, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України визнати невинуватим і виправдати.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Nokia Asha 300» золотистого кольору залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1