н/п 1-кп/640/688/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ОСОБА_5 в травні 2015 року (більш точна дата не встановлена), знаходячись за місцем проживання за
адресою: АДРЕСА_1 , маючи намір, спрямований на таємне
викрадення чужого майна, скориставшись тим, що його мати ОСОБА_4
залишила свою обручку в кімнаті без нагляду та в цій кімнаті нікого із членів
сім`ї не було, реалізуючи свій умисел, направлений на вчинення крадіжки, діючи
умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення,
шляхом вільного доступу, з шкатулки, що знаходилася на меблевій стінці в одній
з кімнат будинку, таємно викрав золоту обручку 585 проби, вагою 6,84 грам, що
належала його матері ОСОБА_4 , вартістю 3153,92 гривень.
Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_5 покинув місце вчинення
кримінального правопорушення (злочину), обернувши викрадене на свою
користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій
ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В липні 2015 року (більш точна дата не встановлена), ОСОБА_5 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючись повторно, скориставшись тим, що його мати ОСОБА_4 залишила належний їй столовий набір в кімнаті без нагляду та в цій кімнаті нікого із членів сім`ї не було, реалізуючи свій умисел, направлений на вчинення крадіжки, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, із шафи, що знаходилася в одній з кімнат будинку, таємно викрав належний його матері столовий набір, який містив 4 чайні ложки, із мельхіору, вартістю 1 ложки 40,00 гривень, загальною вартістю 160,00 гривень; ополоник, із мельхіору, вартістю 150,00 гривень; щипці для цукру, із мельхіору, вартістю 60,00 гривень; ніж із мельхіору, вартістю 40,00 гривень; щипці з мельхіору, вартістю 60,00 гривень; ложка з мельхіору, вартістю 40 гривень, а всього загальною вартістю 510,00 гривень.
Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину), обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка) за епізодом вчинення крадіжки у травні 2015 року й за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за епізодом крадіжки у липні 2015 року.
Під час досудового розслідування 29 жовтня 2015 року між сторонами кримінального провадження - потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 підписано угоду про примирення, за змістом якої вони погодились, що ОСОБА_5 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження й з`ясуванні обставин вчинення даного злочину протягом досудового слідства.
Сторони угоди погодились, що ОСОБА_5 понесе покарання за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі статті 75 КК України буде звільнений від відбування покарання з випробуванням.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, щиро розкаявся.
Обвинувачений також підтвердив суду, що угоду про примирення він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими, просив її затвердити.
Потерпіла суду пояснила , що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має, зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження угоди для неї є зрозумілими, просила її затвердити.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Судом обвинуваченому роз`яснено , що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують. Суд упевнився, що обвинуваченим усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: збереження можливості оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Суд упевнився, що потерпіла усвідомила, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу.
Судом встановлено, що угода про примирення за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК, узгоджене покарання відповідає правовій кваліфікації та санкції частин 1 та 2 ст. 185 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання, а саме ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання і ухвалення обвинувального вироку.
Цивільний позов не заявлений, речових доказів немає. Судові витрати суд стягує з ОСОБА_6 на користь держави,.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд,-
Угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 та ч. 2 ст. 185 КК України.
ОСОБА_5 призначити покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк один рік роки за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.
Згідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк два роки, якщо протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до статті 76 КК України обов`язки: повідомляти органам кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному проваджені в сумі 491,64 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Суддя ОСОБА_1

03.12.2015