Справа №390/1625/15-к
Провадження №1-кп/390/180/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.10.2015 року. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кіровограді кримінальне провадження №0000917 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області та району, с. Аджамка, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3; 185 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, за наступних обставин.

11.07.2015 року близько 10.30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прослідував у домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , шляхом відчинення хвірки проник на територію домоволодіння, де за допомогою штикової лопати почав викопувати металевий стовпчик, який коштує 651 грн., проте його побачила ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , які припинили вчинення злочину та не дали можливості ОСОБА_7 довести злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 , а також не вчинивши всіх дій, які вважав необхідними для закінчення вчинення злочину.

Крім цього, 11.07.2015 року близько 18.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прослідував у домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , шляхом відчинення хвірки проник на територію домоволодіння, звідки таємно викрав металеву бочку об`ємом 200 л., вартість якої складає 430,56 грн. З місця скоєння злочину зник і викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, 12.07.2015 року близько 11.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прослідував у домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , шляхом відчинення дверей проник у приміщення сараю, звідки таємно викрав: металевий бідон, вартістю 248,40 грн.; металеву виварку, вартістю 33,75 грн.; чавунну каструлю, вартістю 74,55 грн. З місця скоєння злочину зник і викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 356,70 грн.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 11.07.2015 року близько 10.30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до її домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом відчинення хвірки проник на територію домоволодіння, де за допомогою штикової лопати почав викопувати металевий стовпчик, проте його побачила вона та ОСОБА_8 , після чого припинили вчинення злочину. Крім цього, 11.07.2015 року близько 18.00 год. із території її домоволодіння за вказаною адресою було викрадено металеву бочку об`ємом 200 л., а 12.07.2015 року близько 11.00 год. із приміщення сараю викрадено: металевий бідон, металеву виварку, чавунну каструлю. Потім з`ясувалось, що вказані речі викрадені ОСОБА_7 , який є її сусідом. Територія домоволодіння огороджена частково. Цивільний позов заявляти не бажає.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, суду пояснив, що вчинив злочин за фактичних обставин викладених у обвинувальному акті. Будь-яких заперечень щодо кількості та вартості викраденого не має.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, вину ОСОБА_7 доведено матеріалами кримінального провадження зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими судом, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.07.2015 року, згідно якого ОСОБА_5 повідомила про намагання ОСОБА_7 викрасти металевий стовпчик (а.п.26);

- протоколом огляду місця події від 11.07.2015 року, яким оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , де виявлено металевий стовпчик (а.п.32-35);

- висновком експерта №323 від 29.07.2015 року, яким встановлено, що вартість металевого стовпчика складає 651 грн. (а.п.40-43);

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.07.2015 року, згідно якого ОСОБА_5 повідомила про викрадення металевої бочки об`ємом 200 л. (а.п.53);

- протоколом огляду місця події від 11.07.2015 року, яким оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , де виявлено розсипане зерно (а.п.59-61);

- протоколом огляду місця події від 11.07.2015 року, яким оглянуто територію за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено металеву бочку об`ємом 200 л. (а.п.68-69);

- висновком експерта №322 від 29.07.2015 року, яким встановлено, що вартість металевої бочки об`ємом 200 л. складає 430,56 грн. (а.п.74-77);

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 12.07.2015 року, згідно якого ОСОБА_5 повідомила про викрадення з приміщення сараю металевих виробів (а.п.81);

- протоколом огляду місця події від 12.07.2015 року, яким оглянуто територію домоволодіння та сараю за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 (а.п.90-93);

- протоколом огляду місця події від 16.07.2015 року, яким оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено металевий бідон, металеву виварку, чавунну каструлю (а.п.97-98);

- висновком експерта №321 від 29.07.2015 року, яким встановлено, що вартість металевого бідону складає 248,40 грн., металевої виварки 33,75 грн., чавунної каструлі 74,55 грн. (а.п.102-107);

- протоколом слідчого експерименту від 31.07.2015 року, згідно якого ОСОБА_7 розповів і показав, як вчинив злочини (а.п.132-141).

Органами досудового розслідування вказані вище фактичні обставини за яких обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено злочини кваліфіковано за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3; 185 ч.3 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище та інше приміщення. Тобто, в якості кваліфікуючої ознаки зазначено проникнення у сховище, яким є огороджена територія подвір`я домоволодіння. Проте, суд не може погодитись з такою кваліфікацією, оскільки визначення поняття сховища містить пункт 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року в якому роз`яснено, що під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо, не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо). Тобто, необхідними умовами визнання місця чи території іншим сховищем є не лише обладнання їх огорожею або іншими засобами, які обмежують доступ сторонніх осіб, але й функціональне призначення такого місця чи території саме для зберігання матеріальних цінностей і наявність необхідних для цього конструктивних ознак. Судом встановлено, що ОСОБА_7 з метою таємного викрадення майна проник на територію подвір`я ОСОБА_5 , яке частково огороджено парканом і зачиняється на хвіртку. Однак, наявність відповідної огорожі сама по собі не є достатньою підставою для визнання подвір`я іншим сховищем, оскільки огорожа встановлює лише видимі межі території та запобігає вільному доступу на цю територію сторонніх осіб, тварин тощо. За наявності на такій території будинку, приміщень і споруд спеціально призначених для зберігання матеріальних цінностей, підстави визнання сховищем іще і огородженої території подвір`я відсутні. Викладені вище висновки узгоджуються з висновками викладеними в ухвалі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2014 року по справі №5-2316кМ14.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що кваліфікація дій обвинувачено за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3; 185 ч.3 КК України, яку надано органами досудового розслідування, є неправильною, оскільки в діях обвинуваченого відсутня така кваліфікуюча ознака, як проникнення у інше сховище, а тому необхідно виключити вказану кваліфікуючу ознаку та кваліфікувати дії обвинуваченого за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.1; 185 ч.3 КК України за якими вину доведено повністю та дії кваліфікувати, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а також таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинуваченим вчинено злочини середньої тяжкості та тяжкий.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_7 характеризується посередньо (а.п.147), на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п.144-145), проте страждає алкогольною залежністю (а.п.127), раніше не судимий (а.п.149)

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо за умови призначення остаточного покарання у виді позбавлення волі. Проте, враховуючи думку прокурора, який просив суд звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, зважаючи на обставини справи та дані про особу обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирається, оскільки термін дії обраного домашнього арешту завершився, проте клопотань щодо продовження чи обрання запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочинів і призначити покарання:

за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.1 КК України 6 (шість) місяців арешту,

за ст.185 ч.3 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Початок іспитового строку рахувати з 06.10.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз у сумі 80 грн.

Речові докази, а саме металевий стовпчик, металеву бочку, металевий бідон, металеву виварку, чавунну каструлю, що перебувають у ОСОБА_5 залишити останній, як власнику.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1