Справа № 11а-760/2010 Головуючий у 1 інстанції: Піцикевич І.Й.
Категорія: ст.ст. 191, 366, 358 КК України Доповідач: Ревер В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого, судді Тенюха В.П.

суддів Зазулі І.Є., Ревера В.В.

з участю прокурора Телепка В.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляції виконуючого обовязки Дрогобицького міжрайонного прокурора Буня А.Я. та засудженого ОСОБА_2 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2010 року, -

встановила:

цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_3 раніше не судимого,

визнано винним та засуджено: за ч.2 ст.191 КК України, на два роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на два роки; за ч.1 ст.366 КК України до штрафу в розмірі шістсот гривень; за ч.3 ст.358 КК України до штрафу в розмірі шістсот гривень.

На підставі ст.70 КК України, остаточне покарання визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим два роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями, строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного за даним вироком основного покарання та встановлено іспитовий строк два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязано його не виїжджати на постійне проживання за межі України баз дозволу органів кримінально-виконавчої системи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання і роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2, до набрання вироком законної сили, залишено підписку про не виїзд.

Вирішено питання з речовими доказами.

Вироком суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що працюючи на посаді керівника фізичного виховання Стебницького професійного ліцею, будучи посадовою особою, наділеною організаційно розпорядчими повноваженнями, в порушення вимог ст.ст. 40, 41, 45 Закону України «Про освіту», ст.ст. 22, 25, 27 Закону України «Про професійно-технічну освіту» та п.3.5.3 Положення про організацію фізичного виховання і масового спорту в дошкільних загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах України, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 02 серпня 2005 року № 458, зловживаючи своїм службовим становищем з метою привласнення чужого майна, 1 листопада 2007 року підробив від імені свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, заяву про зарахування його учнем Стебницького професійного ліцею, додавши до неї усі необхідні для вступу на навчання документи, здав їх адміністрації, на підставі яких його син ОСОБА_3 був незаконно зарахований на навчання учнем групи № 71-ЕМ за спеціальністю «електромонтер з ремонту та обслуговування електрообладнання».

З метою створення видимості навчання свого сина ОСОБА_3 в Стебницькому професійному ліцеї, ОСОБА_2, зловживаючи своїм службовим становищем, вносив у службові документи завідомо неправдиві відомості, а саме за період з 11.09.2007 року по 25.06.2008 року, в журнал обліку теоретичного навчання групи № 71-ЕМ Стебницького професійного ліцею завідомо неправдиві дані про відвідування його сином ОСОБА_3 занять та про його успішність, достовірно знаючи, що син не відвідує дані заняття та не навчається у ліцеї. Так з вісімдесяти проведених занять ОСОБА_2 проставив в журналі, що його син ОСОБА_3 був присутнім на сімдесяти семи заняттях, а також оцінив його знання в розмірі 9 балів, достовірно знаючи, що син не відвідував ці заняття, тобто вчинив службове підроблення, внісши до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.

Крім цього ОСОБА_2, підробивши 19.09.2007 року довіреність від імені свого сина ОСОБА_3 на право отримання стипендії в Стебницькому професійному ліцеї, використовував дану довіреність з грудня 2007 року по лютий 2010 року, предявляючи її касиру ліцею ОСОБА_4 та незаконно отримував по ній стипендію, нараховану на імя його сина ОСОБА_3 за цей період в сумі 4992,37 гривень, тобто використовував завідомо підроблений ним документ.

Після зарахування сина на навчання до Стебницького професійного ліцею, ОСОБА_2, протягом грудня 2007 року по грудень 2010 року, зловживаючи своїм службовим становищем, незаконно привласнив чуже майно в виді стипендії, нарахованої його сину на суму 4992,37 гривень.

На вирок суду виконуючий обовязки Дрогобицького міжрайонного прокурора Бунь А.Я. та засуджений ОСОБА_2 подали апеляції.

Прокурор а апеляції просить скасувати вирок відносно ОСОБА_2 у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, внаслідок мякості, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.358, ч.1 ст.366 КК України та призначити наступне покарання: за ч.2 ст.191 КК України 2 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків терміном на 2 роки, за ч.3 ст. 358 КК України 680 гривень штрафу, за ч.1 ст. 366 КК України 850 гривень штрафу.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_2 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських обовязків терміном на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий термін три роки, а також покласти на нього виконання обовязків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України.

В мотивах апеляції вказує, що кваліфікація дій засудженого не оспорюється, однак визначене судом покарання, не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого, внаслідок мякості. Суд не в повній мірі врахував обставини вчинених ОСОБА_2 злочинів, а саме те, що такі злочини він вчинив використовуючи своє службове становище, а також те, що дані злочини були вчинені ним у сфері освіти та були припинені лише завдяки діям працівників правоохоронних органів.

Крім цього, при покладенні на ОСОБА_2 обовязків як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.76 КК України, суд не встановив обовязку цій особі періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Таке покарання ОСОБА_2 не може сприяти виправленню засудженого, та запобіганню вчинення ним та іншими особами нових злочинів.

Засуджений в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2010 року, а кримінальну справу закрити.

В мотивах вказує, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, а покарання надто суворим. Судом не в повній мірі враховані всі обставини справи щодо особи засудженого та можливості звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Покарання, яке визначив суд, не відповідає фактичним обставинам справи і є неприпустимим враховуючи наявність кількох помякшуючих обставин, а саме те, що засуджений визнав свою вину повністю, щиросердечно розкаявся у вчиненому і відверто шкодує про це, що сталось з його вини, раніше не судимий і до кримінальної відповідальності притягується вперше. Завдану шкоду відшкодовано повністю. За місцем праці характеризується позитивно, за весь час роботи не вчиняв ніяких проступків, жодного разу до нього не застосовувалось ніяких стягнень.

З врахуванням цього, в доповненні до апеляції просить звільнити його від кримінальної відповідальності у звязку з передачею на поруки трудовому колективу Стебницького професійного ліцею.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_2 на підтримання своєї апеляції та заперечення апеляції прокурора, виступ прокурора Телепка В.В. на підтримання апеляції прокурора та заперечення апеляції засудженого, обговоривши наведені в апеляціях доводи та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляції до задоволення не підлягають.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Доведеність винності та кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.2 ст.191, ч.3 ст.358, ч.1 ст.366 КК України не оспорюється.

Покарання ж засудженому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України. Таке відповідає характеру тяжкості вчиненого злочину і даним про його особу. Наведені в апеляції обставини, які характеризують ОСОБА_2, а саме, що вперше притягується до відповідальності, визнав вину та щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував шкоду, позитивно характеризується, враховані судом першої інстанції при визначенні виду та строку покарання.

Призначене засудженому покарання, з застосуванням положень ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудовому колективу Стебницького професійного ліцею, про що порушується питання в апеляції засудженого не має, оскільки він вчинив декілька злочинів в різний час. Відповідно ж до положень ст. 47 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності у звязку з передачею на поруки лише, якщо вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості.

Також і доводи прокурора про незаконність вироку в звязку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, внаслідок мякості, є безпідставними та не приймаються до уваги.

Порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку, про що порушується питання в апеляції прокурора щодо застосування положень ст. 76 КК України, не виявлено.

Беручи до уваги наведене та керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 серпня 2010 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а його апеляцію та апеляцію виконуючого обовязки Дрогобицького міжрайонного прокурора Буня А.Я. без задоволення.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7