1Справа № 335/7425/15-к 1-кп/335/480/2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України.

В підготовчому судовому засіданні учасники вважають за можливе призначити провадження до судового розгляду.

Дослідивши матеріали обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування №0005197, заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

За своїм змістом обвинувальний акт як результат закінчення стадії досудового розслідування повинен бути зрозумілим як для суду, так і для сторін кримінального провадження. Правильне розуміння і знання суті обвинувачення особою, якій таке обвинувачення пред`явлене, є однією із засад кримінального провадження, а саме - права на захист, адже відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього. Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому можливість зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи, коли суд звертає увагу на неконкретність обвинувачення на підготовчому судовому засіданні, а прокурор має можливість у стислі терміни усунути

вказані порушення, фактично призводить до порушення як права обвинуваченого особи на захист, передбачене ст.20 КПК України через неконкретність обвинувачення, так і на порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4,5 ст.28 КПК України та в кінцевому результаті призводить до порушень вимог ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифіковану Законом України № 475/97- ВР від 17.07.97 року.

Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, опису обставин вчинення обвинуваченими злочину, передбаченого ч.1 ст.176 КК України, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України.

При цьому, ч. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Зокрема, зі змісту обвинувального акту випливає, що останній в частині правової кваліфікації скоєного злочину не відповідає змісту диспозиції ч.1 ст. 176 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення, оскільки диспозиція вказаної статті зазначає, що до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.176 КК України особа притягується за незаконне відтворення, розповсюдження творів науки, літератури і мистецтва, комп`ютерних програм і баз даних, а так само незаконне відтворення, розповсюдження виконань, фонограм, відеограм і програм мовлення, їх незаконне тиражування та розповсюдження на аудіо- та відеокасетах, дискетах, інших носіях інформації, або інше умисне порушення авторського права і суміжних прав, якщо це завдало матеріальної шкоди у значному розмірі.

Об`єктивна сторона злочину передбаченого ч.1 ст.176 КК України передбачає встановлення трьох обов`язкових ознак: діяння, його наслідків і причинного зв`язку між ними. Діяння в цьому злочині може виразитись у: 1) незаконному відтворенні або 2) розповсюдженні творів науки, літератури, мистецтва (наприклад, виставка картин без відома автора), комп`ютерних програм і баз даних, незаконному відтворенні, розповсюдженні виконань фонограм, відеограм і програм мовлення; 3) незаконному їх тиражуванні та розповсюдженні на аудіо- та відеокасетах, дискетах, інших носіях інформації, а також 4) іншому умисному порушенні авторського або суміжних прав (наприклад, виконання, оприлюднення, опублікування, показ, сповіщення, створення похідного товару та ін.).

Відтворення - це виготовлення одного або більше примірників твору або фонограми в будь-якій матеріальній формі, у тому числі у звуко- й відеозаписі, а також запис твору або фонограми для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (включаючи цифрову), оптичній або іншій формі, яку читає машина.

Під розповсюдженням слід розуміти будь-які дії, що спрямовані на доведення об`єкта, на який поширюється авторське право, до відома суспільства без згоди самого автора.

Виконання - це публічне виконання ролі, співання, читання, декламування, гра на музичному інструменті або відтворення будь-яким іншим способом творів літератури чи мистецтва.

Оприлюдненням твору є дія, що робить твір доступним для публіки, якими б засобами це не досягалося.

Опублікування - це випуск в обіг примірників твору чи фонограми без згоди автора. Під опублікуванням розуміється також надання доступу до твору, фонограми через електронні системи інформації.

Показ - будь-яка незаконна демонстрація оригіналу або примірника творів, виконань, передач організацій мовлення безпосередньо або на екрані.

Під іншим умисним порушенням авторських і суміжних прав, наприклад, розуміють створення похідного твору, який є продуктом інтелектуальної творчості: переклад, адаптація, аранжування, обробка фольклору, інші переробки творів тощо.

Даний злочин має матеріальний склад. Наслідок, як обов`язкова ознака об`єктивної сторони, полягає в заподіянні матеріальної шкоди у значному розмірі. Під цим розміром матеріальної шкоди, згідно з приміткою до ст. 176 КК, вважається її розмір, який у двадцять і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

При визначенні розміру завданої шкоди обов`язково враховувати Прикінцеві положення (розд. XIX) щодо застосування підп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПдК та РКСУ від 22 травня 2008 р. № Ю-рп/2008.

Відповідно до Прикінцевих положень (розд. XIX) щодо застосування підп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПдК п 169.1. ст. 169 ПК України підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 цього Кодексу, який набирає чинності з 1 січня 2016 року. До 31 грудня 2015 року для цілей застосування цього підпункту податкова соціальна пільга надається в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку (1218 грн:50%=609 грн.)

У обвинувальному акті не зазначено даних у який спосіб та на підставі яких даних встановлено розмір завданих збитків. При цьому, згідно п.6) ч.2 ст.242 КПК України експертиза щодо встановлення розміру матеріальних збитків є обов`язковою.

Крім того, злочин передбачений ч.1 ст.176 КК України вважається закінченим з моменту заподіяння матеріальної шкоди.

Враховуючи вищенаведене, викладаючи фактичні обставин злочину, слідчий зазначив, що ОСОБА_7 незаконно порушив авторське право ДП «Єврософтпром», здійснив встановлення на жорсткий диск програмного забезпечення, майнові авторські права на яке належить ДП «Єврософтпром», чим порушив авторські права ДП «Єврософтпром» та спричинив матеріальну шкоду у сумі 14400 грн., кваліфікуючи дії ОСОБА_7 як порушення авторського права ДП «Єврософтпром», що не відповідає змісту диспозиції ч. 1 ст.176 КК України, до кримінальної відповідальності за якою притягується ОСОБА_7 .

Зазначене вказує на істотну неконкретність обвинувачення, створює істотні протиріччя в розумінні суті та обсягу обвинувачення та позбавляє суд визначити межі судового розгляду стосовного обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч.1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що дає суду підстави дійти висновку про не відповідність обвинувального акта вимогам п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України.

При прийнятті рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд не вирішував питання про доведеність вини обвинуваченого, не вдавався до оцінки доказів, а лише проаналізував викладені фактичні обставини у співставленні із правовою кваліфікацією його дій слідчим та правовою кваліфікацією підстав кримінальної відповідальності за ч.1 ст.176 КК України.

Окрім того, відповідно до положень ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта обов`язково додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, він складений в порушенні вимог 109 КПК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування згідно з ч. 2 ст. 109 КПК України повинен містити - номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Частиною 1 статті 110 КПК України до процесуальних рішень віднесені всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Викладене, а також заборона до початку судового розгляду надавати суду інші документи, свідчить про те, що саме з реєстру матеріалів і лише з нього суд має можливість встановити увесь перебіг досудового слідства, у тому числі, прийняті на вказаній стадії процесуальні рішення слідчого, прокурора, слідчого судді.

Разом з тим, долучений до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до даних реєстру матеріалів досудового розслідування, у ньому не зазначено всі процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування, та процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування.

Як вставлено у підготовчому судовому засіданні, на досудовому розслідуванні приймав участь на підставі договору №36/1 від 18.05.2015 року захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 .

Однак, реєстр не містить інформації про всі процесуальні дії, вчинені під час даного кримінального провадження, зокрема відсутні дані про забезпечення під час досудового розслідування обвинуваченому права на захист (допуску до участі у справі під час досудового розслідування захисника, які б належним чином були оформлені процесуально, з врахуванням відповідних положень КПК України).

Згідно ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акту до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування захиснику.

До обвинувального акту надана розписка ОСОБА_5 від 31.07.2015 року про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового акту та реєстру, цивільного позову, які передані обвинуваченому, розписка захисника про отримання ним копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування відсутня.

Відповідно до ч.1 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, … прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, …про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Однак, у реєстрі матеріалів відсутні дані про повідомлення згідно з вимогами ст. 290 КПК України захиснику обвинуваченого про завершення досудового розслідування та надання йому доступу до матеріалів досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч.7-9 ст. 290 КПК України про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті.

Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів повідомляються цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач, його представник, після чого ці особи мають право ознайомитися з ними в тій частині, яка стосується цивільного позову, за правилами, викладеними в цій статті.

Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Однак, у реєстрі матеріалів відсутні відомості про повідомлення представнику потерпілого про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів.

При поверненні обвинувального акту прокурору, суд враховує відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду, а тому вважає, що перевірений обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використанні прокурором у наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженостей окремих частин тексту обвинувального акту, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду

при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

У зв`язку вищенаведеним, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314КПК України, суд,
У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0005197 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України, повернути прокурору Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, який склав обвинувальний акт, для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1