№ 642/9642/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:

15.10.2014 року близько 10 годин ОСОБА_4 , знаходячись неподалік будинку №73 по вул. Соціалістичній в м. Харкові в гаражному боксі, що належить його батькам, маючи при цьому умисел, направлений на виготовлення, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту з придбаних інгредієнтів, серед яких були макові зерна та розчинник, незаконно виготовив наркотичний засіб. Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи далі свої злочинні дії з ємкості за допомогою медичного шприца вибрав виготовлену ним рідину масою 1,7228 грам, що відповідно до судово-хімічної експертизи НДЕКЦ ГУМВС України в Харківській області №2136 від 23.10.2014 року у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, масою у перерахунку на суху речовину - 0,1004 грама та помістивши собі до правого рукава вдягненої на ньому кофти став при собі незаконно зберігати без мети збуту.

Того ж дня, ОСОБА_4 , незаконно зберігаючи при собі в медичному шприці, що був поміщений в правий рукав вдягненої на ньому кофти вищезазначений наркотичний засіб переніс до зупинки громадського транспорту, що розташована по вул. Полтавський шлях, 190 в м. Харкові, звідки на трамваї №3 незаконно зберігаючи при собі перевіз до зупинки, що розташована по вул. Єлізарова, 2-А в м. Харкові, де останнього близько 11 годин 40 хвилин було зупинено працівниками міліції, які в подальшому під час огляду виявили та вилучили вказаний медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом, який він незаконно виготовив, зберігав та перевозив без мети збуту.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне виготовлення, придбання, зберігання, та перевезення наркотичних засобів без мети збуту.

27 жовтня 2014 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 473 КПК України. Згідно даної угоди ОСОБА_4 визнає свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме відповідно до ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На підставі п.п. 2,3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім цього, даною угодою встановлені відомості щодо розуміння сторонами угоди, наслідків її укладання та затвердження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор просив затвердити угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, приходить до наступного:

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

ОСОБА_4 визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені абзацами 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди, може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, не відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Крім того, судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та прокурором, визначена у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції прокурора, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості від 27 жовтня 2014 року, укладеної між обвинуваченим та прокурором по провадженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та старшим прокурором прокуратури Ленінського району м. Харкова ОСОБА_3 , укладену 27 жовтня 2014 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначивши узгоджене сторонами покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік. На підставі п.п. 2,3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на проведення судово- хімічної експертизи в розмірі 368 грн. 94 коп.

Речовий доказ: медичний шприц ємкістю 5 мл з прозорою рідиною коричневого кольору, поміщений в полімерний пакет фіолетового кольору і опечатаний штампом ЭКО УВД Харьковской области Вещ.Док экс. №2136, що знаходиться в камері зберігання при ВРЗ УМЗ ГУМВС України в Харківській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1