Справа № 1-1528/11
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві питання вирішення всякого роду сумнівів і протирічь зв`язанних з виконанням постанов суду у рамках кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, -
в с т а н о в и в :
На розгляді у Дніпровського районного суду м. Києва перебуває дане провадження.
У судовому засіданні судом на обговорення учасників процесу було поставлено питання про вирішення всякого роду сумніви і протиріччя зв`язанних з виконанням постанов суду у справі шляхом виправлення технічних описок у них в частині прізвища підсудного з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ».
Учасники процесу, кожен окремо, вважали за можливе виправити дану технічну помилку з метою уникнення в майбутньому сумнівів і протиріч при виконанні цих судових рішень.
Суд, заслухавши думку сторін у справі, дослідивши її матеріали, приходить до наступного.
Згідно положень КПК України постанова суду повинна містити зазначення про прізвище, ім`я по батькові підсудного.
З матеріалів цієї кримінальної справи, зокрема обвинувального висновку випливає, що прізвище підсудного ОСОБА_7 , однак в постановах суду від 06.01.2015 року, 27.01.2015 року, 27.02.2015 року, 02.06.2015 року, 15.10.2015 року, 16.10.2015 року вказано прізвище підсудного, як ОСОБА_6 .
Усі ці постанови суду, в силу положень ст. 402 КПК України, на цей час, набрали законної сили.
Даними судовим рішеннями вирішувалося, в тому числі, питання про зміну запобіжного заходу підсудному, тож наявність у них протиріч позбавляє можливості підсудного та компетентні органи, згідно норм ст. 403 КПК України, належним чином виконати останні, тобто не забезпечують йому ефективний засіб юридичного захисту в національному органі регламентований статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в частині того, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Системний аналіз положень Кримінально-процесуального Кодексу України, з безпосереднім урахуванням норм Розділу 5 та ст. 2 цього Кодексу, яка передбачає, що завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону в поєднанні з практикою Європейського суду з прав людини, свідчать про те, що при виконанні постанови, яка набрала законної сили, суд має можливість врегулювати наявні у них сумніви і протиріччя шляхом вирішення питань зв`язаних з їх виконанням, у тому числі і через виправлення описок.
Також, слід зазначити, що відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.
У даному випадку судом враховується те, що ухвалені постанови, в яких містяться описки, оскарженню не підлягають в силу норм КПК України, у зв`язку з чим сторони провадження позбавлені змоги в іншій спосіб захистити свої права, адже ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно ж до п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).
За таких обставин, суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне вирішити питання зв`язані з виконанням постанов суду від 06.01.2015 року, 27.01.2015 року, 27.02.2015 року, 02.06.2015 року, 15.10.2015 року, 16.10.2015 року в цій справі шляхом виправлення описок допущених при їх ухваленні та замість прізвища підсудного « ОСОБА_6 », вказати « ОСОБА_7 », адже це забезпечить учасникам процесу виконання цих судових рішень, зокрема в частині запобіжного заходу, що є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, адже, апріорі, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
На підставі викладено та керуючись ст.ст. 165-1, 274, 402, 403 КПК України, ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», Рішенням Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, суд, -
п о с т а н о в и в :
Вирішити питання про всякого роду сумніви і протиріччя зв`язанні з виконанням постанов Дніпровського районного суду м. Києва від 06.01.2015 року, 27.01.2015 року, 27.02.2015 року, 02.06.2015 року, 15.10.2015 року, 16.10.2015 року у рамках кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, шляхом унесення виправлення описок у даних постановах суду, у зв`язку з чим вважати замість прізвища підсудного « ОСОБА_6 » вірним « ОСОБА_7 ».
Довести до відома сторін у справі, Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві та прокуратури Дніпровського району м. Києва, Київського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області, що постановою суду у справі № 1-1528/11 від 16.10.2015 року змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисту поруку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою проживання поручителя: АДРЕСА_1 протягом всього розгляду справи до моменту її припинення за встановлених законом обставин та звільнено негайно з-під варти, з покладенням обов`язків із числа регламентованих ст. 149-1 КПК України - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постанова окремому оскарженню не підлягає.
С у д д я: ОСОБА_1