Справа № 705/1-318/11
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.12.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційними скаргами, які подали старший прокурор прокуратури Іршавського району, який приймав участь у розгляді справи (далі - прокурор), засуджений ОСОБА_8 та захисник останнього - адвокат ОСОБА_6 , на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2014 року.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, українець, із середньою спеціальною освітою, одружений, голова СФ «Семак», не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік і на нього покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_5 залишено попередній - підписка про невиїзд.
Згідно вироку, ОСОБА_5 визнаний винуватим і засуджений за вчинений злочин за таких обставин.
09 березня 2007 року приблизно о 22-ої годині 45 хвилин, ОСОБА_5 , умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, будучи завідомо обізнаним про те, що територія земельної ділянки розташованої в урочищі «Між виноградниками» присілку Гарпашовиця села Імстичево Іршавського району є приватною власністю, охороняється найманим охоронцем і орендується приватним підприємцем ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу проник на цю охоронювану земельну ділянку, де палицею побив собак, які з метою охорони знаходилися на території. Після того як охоронник ОСОБА_10 , злякавшись дій ОСОБА_5 , втік із місця події, ОСОБА_5 таємно викрав бензиновий електрогенератор Tiger T3700Е вартістю 2000 гривень. Окрім того, діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом розбиття вікон на вхідних дверях та навісного замку, ОСОБА_5 проник всередину дерев`яного будинку, звідки викрав бувші у використанні електродриль вартістю 140 гривень, електролобзик вартістю 96 гривень, углошліфмашину вартістю 120 гривень, візок вартістю 240 гривень, які належать ОСОБА_9 , чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 2596 гривень.
В апеляційних скаргах :
- прокурор вказує на те, що вирок є незаконним і таким, що підлягає до скасування у зв`язку з істотним порушенням кримінального та кримінально-процесуального закону. Посилається на те, що, зазначивши у вступній частині вироку про розгляд кримінальної справи щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, суд не врахував те, що органом досудового слідства ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 ; ч. 1 ст. 185 ; ч. 1 ст. 229 ; ч. 2 ст. 296 КК України (т. 7, а. с. 9), і саме за даними статтями розглядалася кримінальна справа. Також посилається на те, що в порушення вимог ст. 70 КК України суд не призначив ОСОБА_5 покарання за кожний злочин окремо, і не визначив остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, а звільнив останнього окремою постановою від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 ; ч. 1 ст. 229 та ч. 2 ст. 296 КК України в зв`язку із закінченням строків давності, закривши в цій частині провадження. Крім того, прокурор вказує на те, що суд не вірно прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_5 передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України злочину та неправильно надав оцінку показам підсудного щодо мети приходу на територію ставків (т. 7, а. с. 14). Вважає, що викрадення ОСОБА_5 бензинового електрогенератора Tiger TG3700E, електродрилі, електролобзику, углошліфмашинки та візку не можна вважати як вчинене із проникненням у житло або інше сховище, оскільки умисел у ОСОБА_5 на заволодіння чужим майном виник уже під час перебування на спірній території, у тому числі в сторожці. Також вказує на те, що після судових дебатів суд мав постановити вирок та звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання, а не від кримінальної відповідальності. Просить вирок скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі;
- підсудний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 вказують на те, що вирок суду є незаконним, оскільки суд не врахував всіх обставин справи та неправильно визначив кваліфікацію злочину, внаслідок чого призначив ОСОБА_5 занадто суворе покарання. Посилаються на те, що суд не взяв до уваги покази ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_11 , якими підтверджується, що ОСОБА_5 не мав умислу проникати у будівлю, яка розміщена на території ставків. Просять вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_5 із ч. 3 ст. 185 на ч. 1 ст. 185 КК України й на підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників процесу: прокурора та представника потерпілих адвоката ОСОБА_7 , які не підтримали апеляційні скарги і просили вирок як законний та обґрунтований залишити без зміни, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який просив вирок змінити, перекваліфікувати дії засудженого ОСОБА_5 із ч. 3 на ч. 1 ст. 185 КК України й закрити провадження по справі за спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни постановленого по справі судового рішення.
Кримінальна справа розглядається за відсутності засудженого ОСОБА_5 , неявка якого з урахуванням положень ч. 3 ст. 362 КПК України (у редакції Закону 1960 року) не перешкоджає її розгляду. З матеріалів кримінальної справи вбачається, що судом своєчасно надіслано засудженому ОСОБА_5 повідомлення, у якому вказується про дату, час та місце розгляду справи. Рішення про обов`язковість явки засудженого ОСОБА_5 у судове засідання апеляційним судом не приймалось, оскільки в апеляційних скаргах не порушується питання про погіршення становища засудженого, засуджений не подавав до суду клопотання про бажання приймати участь в апеляційному розгляді кримінальної справи. При прийнятті рішення про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_5 колегія суддів враховує те, що у розгляді справи приймає участь захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 , який не заявляв клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з бажанням засудженого ОСОБА_5 приймати участь у розгляді справи.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна, поєднаному із проникненням в інше приміщення, ґрунтується на сукупності зібраних по справі, перевірених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.
Доводи апеляційних скарг прокурора та підсудного ОСОБА_5 і його захисника адвоката ОСОБА_6 про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 185 КК України дій колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, потерпіла ОСОБА_9 показала, що її чоловік зареєстрував у Іршавській райдержадміністрації фермерське господарство «Родина Г». Громадяни ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , маючи у власності земельні ділянки передали їм в оренду на 49 років земельні ділянки. У січні 2007 року було укладено угоди оренди землі між нею ОСОБА_9 та вказаними вище громадянами, які були засвідчені нотаріусом. Документами, що посвідчували право власності на земельні ділянки були державні акти на право їх власності. Земельні ділянки знаходились в урочищі «Між виноградниками» присілку Гарпашовиця села Імстичево Іршавського району. Для ведення фермерського господарства потерпіла залучила чоловіка ОСОБА_18 та сина ОСОБА_19 .. Земельні ділянки були облаштовані, огороджені, для їх охорони та охорони споруди, що знаходилась на земельних ділянках був найнятий охоронець ОСОБА_20 .. У лютому 2007 року потерпілою був придбаний бензиновий генератор вартістю 2060 гривень. У споруді проводились ремонтні роботи і там зберігались належні їй генератор та електродриль вартістю 175 гривень, електролобзик вартістю 120 гривень, углошліфмашину вартістю 150 гривень, і візок вартістю 240 гривень. 09 березня 2007 року приблизно о 22-ої годині 45 хвилин на орендовані земельні ділянки прийшло близько п`яти чоловік, які були у нетверезому стані і мали при собі заготовлені палиці. У зв`язку з погрозами спричинення тілесних ушкоджень охоронець ОСОБА_20 втік з охоронюваних ним земельних ділянок і сховався у виноградниках. Через деякий час нападники покинули земельні ділянки. Охоронець ОСОБА_20 , повернувшись на охоронювану території, виявив відсутність вказаного вище майна, про що одразу ж їй повідомив. На місце події направились її чоловік ОСОБА_18 та син ОСОБА_19 , які викликали слідчо-оперативну групу, якою було встановлено, що до крадіжки майна причетний ОСОБА_5 ..
З перевірених у судовому засіданні показань свідка ОСОБА_20 вбачається, що з 2005 року свідок працював сторожем по охороні ставків, які спочатку орендував ОСОБА_17 , а потім ОСОБА_9 .. Знаходився на ставках цілодобово, жив у сторожці. 07.03.2007 року на ставки прийшов ОСОБА_5 із хлопцями, де почали вживати спиртне. Сторожу ОСОБА_5 сказав, що він придбав ці ставки і щоб люди, чиє майно знаходиться на території ставків, забрали це майно. 09.03.2007 року о 22.45 годин свідок почув гавкання собак. На території біля новобудови побачив ОСОБА_5 , з яким було ще двоє чоловіків. На голові у ОСОБА_5 була шапка з ліхтариком, а в руці палка. ОСОБА_5 одразу ж спитав, чи приходили нові власники, а коли почув, що власників не було, почав палкою бити собак, які були прив`язані. Чоловіки, що прийшли із ОСОБА_5 , просили не бити собак, оскільки ті ні в чому невинні, однак ОСОБА_5 на їх зауваження не реагував і продовжував протягом приблизно 10 хвилин бити собак. Потім цією ж палицею поламав вікна на дверях будиночка та здер із вікон плівку. Злякавшись погроз свідок втік до виноградників, звідки спостерігав за діями які вчиняв ОСОБА_5 .. Свідок також підтвердив, що бачив як ОСОБА_5 з іншим чоловіком забрав генератор, донесли його в руках до візка, що стояв недалеко, потім забрав із новобудови дриль, лобзик та болгарку. Майно склали у візок та повезли в бік дороги. Після прибуття на місце події ОСОБА_19 одразу ж повідомили працівників міліції про скоєні ОСОБА_5 дії.
Свідок ОСОБА_21 показав, що 09.03.2007 року вночі йому передзвонив ОСОБА_20 , який був нанятим ОСОБА_9 для охорони території ставків, які остання орендувала. Охоронник повідомив, що на територію ставків вдерлися чужі люди, серед яких був ОСОБА_22 , якого ОСОБА_23 впізнав. ОСОБА_22 побив собак, розбив двері на будинку, погрузив на візок генератор та інші інструменти, які вивіз із території ставків. Свідок разом із ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 одразу виїхав з м. Мукачева та хвилин через 30-40 був на території ставків у с. Імстичево. Приїхавши на місце події побачив, що замок із дверей будинку збитий, вікна на дверях будинку розбиті, викрадено генератор та інструменти, які були придбані для проведення будівельних робіт та зберігались у будинку. Собаки, які завжди були прив`язані на короткий ланцюг і не доставали до дверей будинку, тобто не могли перешкодити зайти в будинок, були сильно побиті. Собаки ніколи не відв`язувались, оскільки були злими і могли покусати як самого сторожа, так і робочих, які проводили будівельні роботи на ставках. Згодом одна із собак від отриманих травм померла. На місце події були викликані працівники міліції, які, оглянувши його, сфотографували і склали протокол. На місці події були виявлені сліди від візка, на якому з території ставків вивезли генератор та інші інструменти. Генератор був вилучений у ОСОБА_22 після звернення в міліцію. До цього випадку ОСОБА_22 приходив на ставки та погрожував сторожу та робочим, посилаючись на те, що територія буде належати йому. Ні до подій, що сталися 09.03.2007 року, ні після них ОСОБА_22 не звертався в суд із позовом до ОСОБА_9 щодо її правомірності оренди земельними ділянками, на яких знаходились ставки.
Свідок ОСОБА_19 показав, що в березні 2007 року потерпілій ОСОБА_9 передзвонив сторож ОСОБА_20 і повідомив, що ОСОБА_5 проник на орендовану потерпілою земельну ділянку, де побив собак, розбив двері та викрав інструменти. Свідок одразу ж разом зі свідкми ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 приїхали на територію озер, де побачив, що в дерев`яному будинку збитий навісний замок, поламані двері та вікна, побиті собаки та викрадені генератор, візок, дриль та інші інструменти, придбані ОСОБА_9 для здійснення будівельних робіт. Генератор та візок знаходились біля будинку сторожа, а робочі інструменти - у дерев`яному будинку. Знаходячись на орендованих сім`єю земельних ділянках довідався від сторожа про те, що на охоронювану територію приходив ОСОБА_5 з незнайомими хлопцями, був п`яним, почав кричати та погрожувати. У зв`язку з погрозами сторож перелякався та втік до виноградників, звідки спостерігав за діями, які вчинював ОСОБА_5 .. Знаходячись на місці події ОСОБА_5 почав бити собак, які були прив`язані на відстані біля 10-15 метрів від дверей будинку, і які не могли перешкодити йому проникнути до будинку. Під час огляду встановили, що генератор був вивезений із території на візку, про що свідчили сліди на землі. Про крадіжку майна повідомили працівників міліції. Свідок ОСОБА_19 також показав, що ніяких судових спорів із підсудним із приводу володіння земельною ділянкою, на якій розташовані озера, не було. У ОСОБА_9 є документи, що підтверджують її право користування землею на умовах оренди, що укладений із законними власниками землі.
Свідок ОСОБА_30 показав, що в ніч на 10.03.2007 року разом з ОСОБА_31 , ОСОБА_24 та ОСОБА_29 приїхав у с. Імстичево на ставки, оскільки сторож передзвонив та розповів, що приїжджав ОСОБА_5 із друзями, побив собак, двері та вікна на будинку, забрав майно. На місці виявили, що всі три собаки, що були прив`язані з різних боків будинку, сильно побиті. Наступного дня приходив ветеринар та надавав собакам медичну допомогу. З будинку пропали візок, робочі інструменти, що використовувались у будівництві, електрогенератор. Інструменти свідок з іншими робочими залишив у будинку після закінчення роботи. Все це було вивезено на візку, слід від якого вів від будинку до дороги, де зупиняються машини. Сторож ОСОБА_32 повідомив, що серед нападників впізнав ОСОБА_5 , однак, перелякався та втік.
Свідок ОСОБА_33 показав, що земельну ділянку, на якій розташовані ставки, до ОСОБА_9 орендував він із сином - ОСОБА_17 .. Після зміни орендарів, на території залишилися три їхні собаки, які постійно були прив`язані. Залишився там охороняти територію і сторож ОСОБА_20 09.03.2007 року вночі сторож передзвонив свідку і розповів, що ОСОБА_5 із друзями в нетверезому стані приїхав на ставки, побив собак, забрав інструменти, що зберігались у будинку. Сторож ОСОБА_20 сильно злякався і втік, після того як ОСОБА_5 почав бити собак. Приїхавши на територію ставків, ОСОБА_5 на території не виявили. Побачили, що собаки сильно побиті та зник генератор, який зберігався в сторожа в коморі. Зі слів сторожа, зникли інструменти, що зберігались в будинку. Пошкодження на будинку не бачив, оскільки було темно і не звернув на це увагу. Наступного дня викликали до собак ветеринара, однак, один собака згодом помер.
Свідок ОСОБА_17 дав показання аналогічні до показань свідка ОСОБА_34 ..
Свідок ОСОБА_29 дав показання аналогічні до показань свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_19 .. Крім того, свідок ОСОБА_29 показав, що двері та скло на дверях будиночку були розбиті, а з будинку пропали робочі інструменти: дриль, лобзик, шуруповерт, візок та генератор. Всі ці речі були вивезені з території за допомогою візка, який також був викрадений і слід від якого залишився на землі. Наепредодні після закінчення роботи з облаштування території робочі склали інструменти в будиночок.. Підтвердив також, що раніше ОСОБА_5 приходив на територію ставків та запитував у робочих, що вони тут роблять. Свідок пояснював ОСОБА_5 , що земельні ділянки орендуються ОСОБА_9 ..
Свідок ОСОБА_11 показав, що 09.03.2007 року вночі удвох із ОСОБА_5 приїжджали до ставків, щоб оглянути територію, яку той придбав. Приїжджав він із ОСОБА_22 на ставки і раніше, до проведення аукціону. На території вони нікого не зустріли, однак, біля будинку до них підскочила одна собака, яка була прив`язана на довгий ланцюг. Він також чув гавкання ще кількох собак, однак не бачив їх, оскільки було темно. ОСОБА_5 за допомогою палиці почав відбиватися від собаки, а свідок заскочив у будинок охоронця. Згодом туди зайшов і ОСОБА_5 .. Двері були відкриті. Ні дверей, ні вікон на них вони не розбивали. Через деякий час собака відійшла від будинку, може її покликав сторож, тому вони могли вийти з будинку. Сторожа не бачив і не говорив із ним. Вийшовши з будинку, на прохання ОСОБА_5 допоміг йому перенести генератор до машини. Про те, що генератор не належав ОСОБА_5 , свідок не знав. При вивезенні генератора собака на них нападала, з яких причин не знає. Не бачив, щоб ОСОБА_5 бив собак.
Протоколами огляду та додаткового огляду з фото таблицею місця події в с. Імстичево Іршавського району від 10.03.2007 року підтверджено вказане в мотивувальній частині вироку місце вчинення злочину (том 1, а. с. 9-11, 17-21).
Протоколом огляду земельної ділянки в урочищі «Між виноградниками» від 08.05.2007 року з фото таблицею підтверджено розташування будинку, будок для собак на земельних ділянках, які орендувала ОСОБА_9 (том 1, а. с. 179-189).
Із протоколу огляду автомобіля марки «Ваз-2109», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 12.03.2007 року, убачається, що у вказаному транспортному засобі виявлено електрогенератор марки «Tiger TG3700E», що був викрадений від потерпілої ОСОБА_9 (том 1, а. с. 84-87).
Експертним висновком ВМ-162 від 11.04.2007 року підтверджена вартість бензинового електрогенератора марки «Tiger TG3700E" у розмірі 2000 гривень, електродрилі - 140 гривень, електролобзика - 96 гривень, углошліфмашини - 120 гривень (том 2, а. с. 38-42).
З договору оренди земельної ділянки 27.01.2007 року вбачається, що ОСОБА_14 , який на підставі державного акту серії ЗК №006232 від 26.01.2005 року є власником земельної ділянки, передав ОСОБА_9 в оренду земельну ділянку, що розташована в с. Імстичево в урочищі «Між виноградниками» (том 1, а. с. 24-25).
З договору оренди землі від 27.01.2007 року вбачається, що ОСОБА_15 яка на підставі державного акту серії ЗК №006231 від 26.01.2005 року є власником земельної ділянки, передала ОСОБА_9 в оренду земельну ділянку, що розташована в с. Імстичево в урочищі «Між виноградниками» (том 1, а. с. 26-27).
Копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №006232, який виданий ОСОБА_14 26.01.2005 року підтверджено, що саме він є власником земельної ділянки в с. Імстичево в урочищі «Між виноградниками» (том 2, а. с. 9).
Копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №006233. який виданий ОСОБА_15 26.01.2005 року підтверджено, що саме вона є власником земельної ділянки в с. Імстичево в урочищі «Між виноградниками» (том 2, а. с. 10).
Листом КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації» № 178 від 20.04.2007 року підтверджено, що за ОСОБА_5 в урочищі «Між виноградниками» Імстичівської сільради нерухоме майно не зареєстровано (том 2, а. с. 110).
У даному ж рішенні зазначено, що після часткової сплати вартості ставків СФГ «Семак» стає співвласником, а час повного переходу ставків у власність відбудеться після сплати повної вартості майна, укладення відповідного договору купівлі-продажу та акту прийому-передачі земельної ділянки. До зміни законодавства і відповідного оформлення за новим власником земельної ділянки, СФГ «Семак» сплачує орендну плату, про що має бути укладений відповідний договір. При цьому, вказане рішення не містить вказівки про місце розташування земельної ділянки, тобто предмет продажу взагалі не ідентифіковано.
Ні станом на 09.03.2007 року, ні на час розгляду справи договору оренди земельної ділянки між АСГП «Прогрес» та СФГ «Семак» не укладено і такий не зареєстровано в передбаченому законом порядку ; акту прийому-передачі земельної ділянки не складалося ; ніяких документів, що посвідчують право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, у нього не було.
Згідно п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв). Угоди, укладені під час дії заборони на купівлю-продаж земельних ділянок та земельних часток (паїв), у частині їх купівлі-продажу, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).
Указане свідчить про те, що проведення аукціону із продажу землі сільськогосподарського призначення та прийняття Правлінням АСГП «Прогрес» рішення про продаж земельної ділянки СФГ «Семак» є незаконним.
Відповідно до договорів оренди від 27.01.2007 року, що укладені із власниками землі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 потерпіла ОСОБА_9 орендує земельні ділянки. Договори оренди зареєстровані в установленому законом порядку. Земельні ділянки, що розташовані в с. Імстичево, в урочищі «Між виноградниками», належать орендодавцям на праві власності на підставі державних актів серії ЗК №006232 від 26.01.2005 року та серії ЗК №006231 від 26.01.2005 року.
Указане свідчить про те, що АСГП «Прогрес», не будучи власником земельних ділянок, не мало права розпоряджатися ними.
Колегія суддів вважає, що місцевим судом обґрунтовано відхилено твердження ОСОБА_5 про те, що земельні ділянки в урочищі «Між виноградниками», які орендує ОСОБА_9 , знаходяться в іншому місці, а він купив ставки в урочищі «Гарпашовиця» і приходив на свою територію, оскільки згідно довідки виконкому Імстичівської сільради №02-12/57 від 26.03.2007 року назви «Між виноградниками» та «Гарпашовиця» відповідають одним і тим же земельним ділянкам (том 2, а. с. 31).
При відхиленні цих тверджень суд першої інстанції обґрунтовано посилається на те, що ОСОБА_5 не надав документів у підтвердження належності саме йому земельних ділянок, на яких розташовані ставки, про наявність у нього права на користування ними.
Обґрунтовано не підтвердженими визнані і твердження ОСОБА_5 на наявність спірних відносин між ним та ОСОБА_9 із приводу земельних ділянок, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ні до 09.03.2007 року, ні після вчинення злочину, ОСОБА_5 не звертався в суд за захистом свого, як він вважав, порушеного права ; у підтвердження цих доводів апеляційному суду також не надані будь-які дані.
З показань ОСОБА_5 у судовому засіданні вбачається, що після дослідження доказів по справі він визнав себе винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України злочину і просив звільнити його від кримінальної відповідальності за цей злочин у зв`язку із закінченням строків давності.
У ході судового слідства прокурором змінено обвинувачення ОСОБА_5 у частині таємного викрадення чужого майна, а саме : виключено кваліфікуючу ознаку «проникнення в сховище» та пред`явлено обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Потерпіла ОСОБА_9 відповідно до ч. 4 ст. 277 КПК України 1960 року скористалася своїм правом та підтримала обвинувачення в раніше пред`явленому обсязі, тобто за ч. 3 ст. 185 КК України. Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано розглянута кримінальна справа за пред`явленим ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України обвинуваченням.
З урахуванням наведеного, колегія судів відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора про те, що у вступній частині вироку не вірно вказано про розгляд кримінальної справи щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України.
Наведеними у вироку показаннями потерпілої та свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_35 , ОСОБА_17 , ОСОБА_33 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 підтверджено, що ОСОБА_5 приходив на територію ставків і до 09.03.2007 року, спілкувався з охоронником та робочими, що проводили монтажні роботи, з приводу належності земельної ділянки, тобто, достовірно знав, що вказана ділянка охороняється як сторожем, так і собаками. Знав і про спорудження орендарями нового дерев`яного будинку.
Указане підтверджує, що ОСОБА_5 09.03.2007 року проник на територію ставків, яка перебувала в приватній власності та законному володінні інших осіб та знаходилася під охороною, про що йому було достовірно відомо.
При оцінці доводів апеляційних скарг, колегія суддів також вважає, що зібрані по справі докази достовірно підтверджують, що ОСОБА_5 було відомо, що майно йому не належить, що він не мав права його забирати, переміщувати в інше місце, розпоряджатися ним. Час вчинення злочину 22 години 45 хвилин 07 березня 2007 року спростовує твердження ОСОБА_5 про те, що на охоронювану території він прийшов, щоб зустрітися із власниками ставка. У підтвердження цих доводів ОСОБА_5 не вказує на те, що він домовлявся будь- із ким про зустріч на території ставків, не надав які-небудь докази в їх підтвердження. Відсутність причин для нанесення собакам побоїв, проникнення в дерев`яний будинок свідчать про те, що у діях ОСОБА_5 є кваліфікуюча ознака злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України проникнення в інше приміщення. Зібрані по справі докази підтверджують, що на дверях будинку був навісний замок, який був зірваний, а характер пошкодження вікон на дверях свідчить про те, що двері були розбиті навмисно, а не випадково, у ході втечі від переслідування собак та від різкого закриття дверей.
При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги також ураховується те, що в справі відсутні які-небудь дані про те, що в потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_36 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 були підстави для обмови ОСОБА_5 , і на такі дані не вказував, як під час досудового слідства, так і в судовому засіданні ОСОБА_5 , а також адвокат ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду справи, й не вказується в апеляційній скарзі. У справі також не має даних про зацікавленість вищевказаних осіб у результатах розгляду справи. Показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_36 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 , колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей і такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено - таємному викраденні чужого майна (крадіжці), що поєднана із проникненням в інше приміщення, доведена сукупністю наведених вище доказів, яким судом першої інстанції обґрунтовано надано перевагу і його дії за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно.
Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 27.11.2014 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за злочини, передбачені ч. 1 ст. 299, ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності й провадження в цій частині в кримінальній справі закрито.
Тому доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в порушення вимог ст. 70 КК України суд не призначив ОСОБА_5 покарання за кожний злочин окремо, і не визначив остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, колегія суддів відхиляє. При оцінці цих доводів колегія суддів враховує, що постанова Іршавського районного суду у встановленому законом порядку скасована не була, що згідно ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 вересня 2015 року скасована тільки ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року, якою вирок Іршавського районного суду змінено, дії засудженого ОСОБА_5 перекваліфіковано із ч. 3 на ч. 1 ст. 185 КК України.
З вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні засудженому ОСОБА_5 покарання враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що злочин є тяжким, конкретні обставини, за яких його скоєно, дані про його особу та обставини, що обтяжують і пом`якшують його покарання. У тому числі, судом враховано те, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, - обставина, що пом`якшує його покарання, раніше не судимий та обставина, що обтяжує його покарання: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, при оцінці доводів апеляції колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано при призначенні покарання враховано, що із дня вчинення злочину минуло більше 7 років, під час яких підсудний характеризуються позитивно, інших правопорушень не вчиняв, тобто став на шлях виправлення, суд вважає за можливе виправлення і перевиховання підсудного без ізоляції від суспільства та призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України. З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 призначено занадто суворе покарання.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року вирок Іршавського районного суду змінено, дії засудженого ОСОБА_5 перекваліфіковано із ч. 3 на ч. 1 ст. 185 КК України. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання за строком давності. А провадження в цій справі закрито.
Згідно ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 вересня 2015 року вказана вище ухвала Апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року в частині зміни вироку місцевого суду скасована, а справа направлена на новий апеляційний розгляд.
Перевіркою справи в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, які тягнуть скасування вироку з направленням справи на додаткове розслідування, або на новий судовий розгляд, у тому числі істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування і, зокрема, порушення права особи на захист.
Керуючись пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України та ст. ст. 365, 366, 379 КПК України (1960 року), апеляційний суд
У Х В А Л И В :
апеляційні скарги, які подали старший прокурор прокуратури Іршавського району, який приймав участь у розгляді справи, засуджений ОСОБА_8 та захисник останнього адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 листопада 2014 року щодо засудженого ОСОБА_5 у частині засудження за ч. 3 ст. 185 КК України залишити без зміни.
Судді: