АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року роз`яснено ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року, постановлену за наслідками розгляду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність старшого прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
Роз`яснено, що в задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо визнання бездіяльності незаконною відмовлено, оскільки ч. 2 ст. 307 КПК України не передбачає можливість постановлення ухвал такого змісту.
Ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року про повернення вилученого майна його власнику підлягає виконанню в порядку, встановленому ст. ст. 532-535 КПК України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу слідчого судді, а матеріали судового провадження повернути слідчому судді для виконання вимог, передбачених ч. 1 ст. 380 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор зазначав, що при постановленні ухвали від 14 грудня 2015 року про роз`яснення судового рішення суд першої інстанції не виконав вимоги ч. 1 ст. 380 КПК України та не роз`яснив обставин повернення законно вилученого майна, а натомість вказав, що виконання ухвали слідчого судді від 03 червня 2015 року необхідно здійснювати в порядку, встановленому ст. ст. 532-535 КПК України.
Крім того, апелянт зазначав, що слідчий суддя при розгляді заяви прокурора про роз`яснення ухвали слідчого судді не врахував також висновки та мотиви ухвали Апеляційного суду міста Києва від 08 липня 2015 року, в якій зазначено, що ухвала слідчого судді від 03 червня 2015 року не містить чіткого способу, строку та порядку її виконання.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як убачається з матеріалів, що надійшли з суду першої інстанції, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність старшого прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 щодо неповернення вилученого майна задоволено частково, тазобов`язано прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 повернути ОСОБА_8 вилучені 31 березня 2015 року речі, а сaме APPLE iPad MODELA1567№DLXNL2VFGSYL.В іншій частині скарги відмовлено.
Старший прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Головного управління нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 12 червня 2015 року звернувся до суду першої інстанції з заявою про роз`яснення ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2015 року.
В своїй заяві прокурор зазначав, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року старшого прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 зобов`язано повернути ОСОБА_8 вилучені під час обшуку 31 березня 2015 року речі. При цьому дозвіл на вилучення цих речей був наданий ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31 березня 2015 року, у зв`язку з чим постановою прокурора від 01 квітня 2015 року їх було визнано речовим доказом та на даний час вилучені предмети направлені для експертного дослідження.
Таким чином, як зазначав прокурор, ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року суперечить ухвалі слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 31 березня 2015 року та фактично скасовує рішення прокурора від 01 квітня 2015 року про визнання предмету речовим доказом. Крім того, зі змісту ухвали слідчого судді від 03 червня 2015 року незрозуміло, які ще вимоги, окрім зобов`язання повернути вилучене майно, були сформульовані заявником в скарзі, та яке по ним рішення було прийняте слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді від 14 грудня 2015 року роз`яснено ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року, постановлену за наслідками розгляду скарги ОСОБА_6 на бездіяльність старшого прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
З висновками слідчого судді, наведеними у зазначеній ухвалі про роз`яснення судового рішення, погоджується і колегія суддів.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
При роз`ясненні судового рішення суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення так само, як і вирішувати питання, що не були предметом розгляду. Суд може лише, змінивши форму викладення, більш повно і зрозуміло навести ті частини рішення, розуміння яких викликає певні труднощі для однозначного сприйняття, не вносячи змін до рішення по суті.
На думку колегії суддів, ухвала слідчого судді про роз`яснення судового рішення від 14 грудня 2015 року відповідає вказаним вимогам і слідчий суддя надав розгорнуте роз`яснення ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року, зазначивши, що на час судового розгляду скарги про повернення тимчасово вилученого майна слідчому судді не було надано відомості про те, що вилучене майно містить відомості, про які зазначено в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, та за таких обставин слідчий суддя при розгляді скарги виходив з положень ч. 1 ст. 100 КПК України.
Слідчим суддею роз`яснено, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року про повернення вилученого майна його власнику підлягає виконанню в порядку, встановленому ст. ст. 532-535 КПК України.
Також слідчий суддя роз`яснив формулювання в мотивувальній частині ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03 червня 2015 року щодо часткового задоволення скарги ОСОБА_6 та відмови в задоволенні вимоги про визнання бездіяльності, та вірно зазначив, що ч. 2 ст. 307 КПК України не передбачає можливість постановлення ухвал такого змісту.
Оскільки заява прокурора про роз`яснення судового рішення в частині вимог про визначення процесуального статусу вилученого майна, яке постановою від 01 квітня 2015 року було визнано речовим доказом, та про ці обставини не було відомо слідчому судді при постановленні ухвали від 03 червня 2015 року, містила вимоги про зміну судового рішення, слідчий суддя обгрунтовано роз`яснив про необхідність виконання судового рішення в порядку, встановленому ст. ст. 532-535 КПК України.
Доводи прокурора про невиконання слідчим суддею вимог ч. 1 ст. 380 КПК України, оскільки ним лише зазначено про необхідність виконання ухвали в порядку ст. ст. 532-535 КПК України, без роз`яснення обставин повернення вилученого майна, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя не наділений повноваженнями тлумачення норм кримінального процесуального законодавства, які встановлюють порядок повернення вилученого майна.
Інші наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи висновків слідчого судді не спростовують.
З огляду на наведене та враховуючи, що по справі колегією суддів не встановлено будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б були безумовними підставами для скасування рішення слідчого судді, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 380, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :

___________ ___________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3