Справа № 128/4186/15-к
ВИРОК
Іменем України
17 грудня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 , її законного представника ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченої: ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей Вінницької РДА ОСОБА_7 ,
представника поліції по неповнолітніх Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Садове, Літинського району Вінницької області, українки, громадянки України, учениці групи № 20 2 курсу ДПТПІЗ «Гніванського професійного ліцею імені двічі Героя Радянського Союзу Р.Я. Малиновського», Тиврівського району Вінницкої області, виховується у повній сім`ї, не одруженої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
10.07.2015 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 разом із малолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникла через хвіртку на огороджену територію домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_10 , після чого через незачинені двері відчинивши металеву клямку проникла до підсобного приміщення, звідки таємно здійснила крадіжку мідної проволоки вагою 2,290 кг вартістю, згідно довідки виробничо-комерційного підприємства у формі ТОВ «Стенк», 85 гривень за 1 кг. Після чого, викрадене майно переховувала для власних потреб в будинку ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , яке в подальшому повернула потерпілій ОСОБА_10 . Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдала ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 194,65 гривні.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 за пред`явленим їй обвинуваченням за ст. 185 ч.3 КК України визнала повністю, розкаялась у вчиненому та пояснила, що дійсно вчинила злочин з підстав, викладених в обвинувальному акті, а саме, що вона 10.07.2015 року о 15 год. 30 хв. разом із малолітнім ОСОБА_9 проникли через хвіртку на огороджену територію домоволодіння, по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_10 , після чого через незачинені двері, відчинивши металеву клямку, проникли в сарай, звідки ОСОБА_9 виніс сумку з бухтою мідної проволовки, яку вона потім передала йому через забор. Пояснила, що викрадене вона повернула потерпілій.
Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини, її вина також доведена показами законного представника її матері ОСОБА_5 в судовому засіданні.
Законний представник обвинуваченої - ОСОБА_5 пояснила, що в день вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_10 ввечері донька розповіла їй про вчинену нею крадіжку і вона з донькою добровільно повернули викрадене потерпілій. Дочка переживає за вчинене, зробила для себе висновки, більше подібного не вчинить.
Представники служби у справах дітей Вінницької РДА та поліції по неповнолітніх Вінницького районного відділення поліції Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області повідомили, що обвинувачена на обліку у їх установах не перебувала.
Потерпіла ОСОБА_10 надала суду письмову заяву про проведення розгляду справи без її участі. Претензій до обвинуваченої не має, просить покарати по закону.
Також вина ОСОБА_4 доведена дослідженими доказами по справі, а саме:
-протоколом огляду місця події від 17.07.2015 року, яким було оглянуто територію домогосподарства АДРЕСА_1 ;
-протоколом огляду предметів від 20.10.2015 року, яким було оглянуто викрадену мідну проволку.
-розпискою про отримання ОСОБА_10 викрадених речей;
-постановою про приєднання до справи речових доказів, яким є викрадене майно потерпілої ОСОБА_10 ;
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як умисне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, що вона навчається, не одружена, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем навчання позитивно, її затруднений сімейний та матеріальнмий стан.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої, суд встановив щире каяття, вчинення злочину в неповнолітньому віці, добровільне, повне відшкодування збитку потерпілій.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Враховуючи ч.1 ст. 69 КК України, зважаючи на наявність у ОСОБА_4 пом`якшуючих вину обставин: щирого каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, вчинення злочину в неповнолітньому віці, добровільного повного відшкодування потерпілій завданої шкоди злочином, а також того, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, її затрудненого сімейного та матеріального стану, характеристику її особи, та відсутність обтяжуючих вину обставин, тяжкість вчиненого злочину, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі нижче нижчої межі передбаченої ст. 185 ч.3 КК України.
Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку і її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що при призначенні покарання у виді позбавлення волі вона може бути звільнена від відбування покарання з призначенням іспитового строку на підставі ст. ст. 75, 104 КК України та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Визначене покарання обвинуваченій на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, правами потерпілої та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Речові докази, що були передані досудовим слідством потерпілій ОСОБА_10 , підлягають залишенню в її власності.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувались, підстав для їх обрання суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -
Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
Речові докази передані в ході слідства потерпілій ОСОБА_10 залишити в її власності.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: