Єдиний унікальний номер 226/2619/15-к
Номер провадження 11-сс/775/158/2015

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року місто Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Димитровського міського суду Донецької області від 14 серпня 2015 року у кримінальному провадженні №0000025, якою до підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Димитров, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, працюючого директором з виробництва, якості та збуту вугільної продукції ДП «Красноармійськвугілля», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави в сумі 1000000 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.364 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_8 , будучи за наказом № 139-к від 20.10.2014 року призначеним директором з виробництва, якості та збуту вугільної продукції державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі за текстом ДП «Красноармійськвугілля»), до обов`язків якого входить організація та контроль, забезпечення виконання постанов і розпоряджень Кабінету Міністрів України, наказів і розпоряджень Міністерства енергетики та вугільної промисловості України по питанням, які входять до його компетенції, у порушення п.2 Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №237 від 11.03.2014 року, яким зобов`язано керівників вугледобувних підприємств вжити заходів щодо недопущення продажу посередникам незбагаченого вугілля та продажу збагаченого вугілля безпосередньо компаніям теплових електростанцій, 05.02.2015 року, точного часу не встановлено, знаходячись на своєму робочому місці у ДП «Красноармійськвугілля» за адресою: м. Димитров, вул. Ватутіна, 1, достовірно знаючи про заборону реалізації незбагаченого вугілля будь-яким підприємствам-посередникам на підставі довіреності №5 від 01.01.2015 року, виданої ОСОБА_8 генеральним директором ДП «Красноармійськвугілля», зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно в інтересах іншої юридичної особи ПрАТ «Укрвуглебуд», зі сторони ДП «Красноармійськвугілля» уклав договір №44/2 з ПрАТ «Укрвуглебуд» на реалізацію незбагаченого вугілля. Після цього, на підставі вказаного договору в період часу з 13.02.2015 року по 21.03.2015 року, точного часу не встановлено, знаходячись у своєму робочому кабінеті, підписав зі сторони ДП «Красноармійськвугілля» 18 актів приймання-передачі вугільної продукції, на підставі яких ПрАТ «Укрвуглебуд» отримало 18987 тон незбагаченого вугілля марки ГРО-200 на загальну суму 10 523 992,92 гривень, про що ОСОБА_8 в особі директора з виробництва, якості та збуту вугільної продукції ДП «Красноармійськвугілля» було повідомлено ПрАТ «Укрвуглебуд» окремими листами. Згідно з п.5.1 вищевказаного договору розрахунок за вугілля здійснюється у продовж 10 днів з моменту поставки ДП «Красноармійськвугілля» вугільної продукції на адресу ПрАТ «Укрвуглебуд». При цьому, станом на 14.08.2015 року розрахунки ПрАТ «Укрвуглебуд» з ДП «Красноармійськвугілля» за поставлене вугілля на підставі договору №44/02 від 05.02.2015 року не проводились, в бухгалтерському обліку ДП «Красноармійськвугілля» рахується дебіторська заборгованість у сумі 10 523 992,92 гривень, яка виникла внаслідок несплати ПрАТ «Укрвуглебуд» вказаної суми грошових коштів за отримане вугілля. Таким чином, в результаті зловживання ОСОБА_8 своїм службовим становищем, ДП «Красноармійськвугілля» завдані збитки у розмірі вартості реалізованого ПрАТ «Укрвуглебуд» незбагаченого вугілля на суму 10 523 992,92 гривень.

14 серпня 2015 року слідчий СВ Димитровського МВ ГУ МВС України в Донецькій області звернувся з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Димитровського міського суду Донецької області від 14 серпня 2015 року клопотання слідчого задоволено і до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 жовтня 2015 року. Крім того, ухвалою визначено розмір застави в сумі 1000000 грн.

З ухвалою не погодився захисник підозрюваного та оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Доводами апеляційної скарги є невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам справи, а саме, недоведеність прокурором та слідчим наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України, відсутність обґрунтованої підозри, неправильна оцінка характеризуючи даних. Крім того,слідчий суддя визначив підозрюваному Іванову непомірно велику суму застави, чим фактично позбавив його можливості вийти під заставу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник підозрюваного підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та промови учасників судового засідання, вивчивши матеріали судової справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін, з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали та підтверджується матеріалами судової справи, слідчий суддя дійшов правильних висновків про наявність обґрунтованої підозри. Копії доказів зібраних у кримінальному провадженні органом досудового розслідування надані слідчому судді та досліджені в судовому засіданні. При цьому слідчий суддя в достатній мірі оцінив вагомість наданих органом розслідування доказів, які виключають безпідставність підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ст.364 ч.2 КК України. Враховано і тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим.

Твердження апелянта про необґрунтованість підозри спростовуються матеріалами судової справи та не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Безпідставні й доводи апелянта про недоведеність ризиків того, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального провадження, знищити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин злочину.

Так з матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_8 10 липня 2015 року повідомлено про підозру в іншому кримінальному провадженні за ст.366 ч.2, ст.15 ч.3, 191 ч.5 КК України, в якому до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, проте ОСОБА_8 вийшов під заставу в сумі 200 000 грн. (а.с.77-92, 69-71, 9).

Такі відомості правильно були враховані слідчим суддею, оскільки вони хоча і не вказують на винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, проте впливають на наявність ризиків того, що ОСОБА_8 , після повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні, може почати переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Хибними є й доводи про відсутність ризиків, що ОСОБА_8 може спробувати впливати на свідків, знищити чи спотворити докази у кримінальному провадженні. Ці доводи захисник обґрунтував тим, що всі необхідні свідки органом досудового розслідування вже допитані, а відповідні документи долучені до кримінального провадження.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з такими доводами, оскільки згідно до ч.3 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Крім того, збирання доказів органом досудового розслідування ще не закінчено, а тому стороні захисту передчасно говорити про отримання всіх необхідних документів і неможливість їх знищити чи спотворити.

Що стосується доводів захисника про наявність у Іванова дітей, постійного місця роботи та позитивної характеристики, то ці дані про особу підозрюваного не мають вирішального значення при розгляді питання про застосування запобіжного заходу і оцінюються у сукупності з іншими обставинами передбаченими ст.178 КПК України, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для визнання висновків слідчого судді такими, що суперечать фактичним обставинам та не відповідають особі підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 404, 407, 422 КПК України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Димитровського міського суду Донецької області від 14 серпня 2015 року у кримінальному провадженні №0000025 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3