Справа № 183/9/16
№ 1-кп/183/307/16
В И Р О К
іменем України
17 лютого 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законних представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002467 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, із базовою середньою освітою, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.02.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 03.06.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

- 16.09.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 13.02.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений після відбуття покарання 08.12.2014 року,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:
11 листопада 2015 року близько 22 години ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до свого товариша ОСОБА_9 до домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , де в цей час перебували неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які грали в комп`ютерні ігри.

В цей момент у ОСОБА_8 на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з неповнолітнім ОСОБА_4 в ході якого у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_4 . З цією метою для подальшого вирішення конфлікту ОСОБА_8 та ОСОБА_4 вийшли на подвір`я вказаного домоволодіння де ОСОБА_8 , діючи умисно, підійшов до ОСОБА_4 та наніс йому кулаком правої руки два удари в область лівого ока та нижньої щелепи. Внаслідок умисних дій ОСОБА_8 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у виді синця на нижньому повіку лівого ока, яке відноситься до легкого ступеня тяжкості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за вказаним епізодом кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Також, 07 грудня 2015 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_8 разом із неповнолітньою ОСОБА_11 знаходячись на острові, який розташований приблизно в 50 метрах від домоволодіння АДРЕСА_3 , зустрілися з раніше знайомими їм неповнолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_12 і між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт. У вказаний конфлікт втрутився ОСОБА_8 ході якого в останнього виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_5 . ОСОБА_8 , діючи умисно, підійшов до ОСОБА_5 та наніс їй долонею правої руки один удар в область носу. Внаслідок умисних дій ОСОБА_8 неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у виді струсу головного мозку, перелому кісток носу, синця в області спинки носу з розповсюдженням на нижні повіки обох очей, садна на носі, які в сукупності відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за вказаним епізодом кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні. В скоєному щиро кається. Показання давати відмовився з огляду на те, що в обвинувальному акті все вірно зазначено.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 показав, що 11 листопада 2015 року ввечері разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 прийшов до свого знайомого ОСОБА_9 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , та грали в комп`ютерні ігри. Згодом до вказаного домоволодіння прийшов ОСОБА_8 та виявив бажання поговорити з ним щодо його розмов про ОСОБА_8 . З цією метою вони з ОСОБА_8 вийшли на подвір`я вказаного домоволодіння де ОСОБА_8 наніс йому 3 удари в область ока та щелепи. Після цього він пішов додому. Просив не призначати обвинуваченому суворе покарання.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 показала, що 07 грудня 2015 року після уроків у школі разом зі своєю подругою ОСОБА_12 вони пішли прогулятися на острів, який розташований поряд з вул. Леваневського в м. Новомосковську Дніпропетровської області, де зустрілися з раніше знайомою їм неповнолітньою ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ще одним незнайомим їм хлопцем. Між нею та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт, в який втрутився ОСОБА_8 та наніс їй правою рукою один удар в область носу. Коли вона після цього прийшла до тями вони разом з ОСОБА_12 пішли до річки, а потім вона зателефонувала своїй матері та звернулась до лікарні. Просила призначити обвинуваченому суворе покарання.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів встановленою та доведеною, і його дії слід кваліфікувати:

- по епізоду 11 листопада 2015 року за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження;

- по епізоду 07 грудня 2015 року за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вина обвинуваченого підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, які досліджені судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Так, обвинувачений вчинив злочини невеликої тяжкості, раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває. Обставиною, що обтяжує покарання щодо вчинених злочинів, суд вважає рецидив злочинів, оскільки на час їх вчинення ОСОБА_8 мав не зняту і не погашену судимість за умисні злочини проти власності. Також, обтяжуючою покарання обставиною щодо злочину, вчиненого 11.11.2015 року, суд визнає вчинення його обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказана обставина не оспорювалась обвинуваченим в судовому засіданні. Обставиною, що пом`якшує покарання щодо вчинених злочинів суд визнає щире каяття.

Отже, з урахуванням обставин вчинення злочинів та їх наслідків, особи обвинуваченого, позиції потерпілих, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання за кожен злочин в межах санкції відповідної статті, і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. При цьому, призначаючи покарання за сукупністю злочинів суд вважає, що призначення покарання у виді обмеження волі буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Між тим, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини, тяжкість, характер та обставини вчинених злочинів, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а також враховуючи всі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин;

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1