Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/3573/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.12.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючий-суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника за призначенням адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 12.08.2015р. до ЄРДР за №0000991 по обвинуваченню-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянин України, не працюючого, раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 09.08.2015р., близько 18.00 години, перебуваючи в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів підійшов до ОСОБА_7 , де з лівої кишені халату останьої відкрито викрав грошові кошти в сумі 3000,00 грн. і з викраденим зник, чим самим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на вище вказану суму.

За такими обставинами ОСОБА_6 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Висновки суду про винність обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому кримінального правопорушення грунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи, зокрема, ці висновки суд обгрунтовує на показах самого обвинуваченого, який у продовж досудового слідства та в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині послідовно визнав повністю та підтвердив пред"явлене йому звинувачення, у скоєному щиро розкаюється і просить суд його суворо не карати.

Так, в судовому засіданні обвинувачений показав, що дійсно він 09.08.2015р., близько 18.00 години, перебуваючи в кухонній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, умисно, з корисливих мотивів підійшов до господарки будинку ОСОБА_7 та з лівої кишені халату останьої відкрито, проти її волі, достовірно знаючи, що вона є жінкою похилого віку і що вона отримала пенсію, викрав 3000,00 грн. та з місця події втік. Викраденні гроші використав для власних потреб, зокрема на випивку та їжу.

Відповідно до ст.349 ч.ч.2-3 КПК України, обсяг доказів,які будуть досліджуватися та порядок їх дослідження визначається ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники кримінального провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши зізнання обвинуваченого в сукупності з іншими зібраними органом досудового слідства по справі доказами, які характеризують його особу, безпосередньо перевіреними, дослідженим та оголошеними в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку та прийняв наступне рішення.

Суд вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а відтак підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обговорюючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним злочинів та приймає до уваги те, що він повністю визнав свою вину, у скоєному щиро розкаявся, по місцю проживання до скоєння злочину характеризується з посереднього боку /а.с.34/, на обліку лікарів нарколога, фтізіатра- не перебуває /а.с.33/, суспільно-корисною працею не займається.

Слід також відмітити, що обвинувачений і раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини проти власності, зокрема: 25.02.2013р. Виноградівським районним судом за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт; 16.10.2013р. Виноградівським районним судом за ч.2 ст.389 КК України до обмеження волі строком на 1 рік- звільнений по відбування призначеного покарання в порядку ст.ст.75-76 КК України з річним іспитовим строком; окрім того, на даний час в Ужгородському міськрайсуді перебуває на розгляді кримінальне провадження щодо обвинуваченого за ч.1 ст.186 КК України /а.с.35-41/, а відтак зазначенні обставини обґрунтовано свідчать проте, що обвинувачений не бажає стати на шлях виправлення.

Окрім того, на досудовому слідстві відносно обвинуваченого ОСОБА_6 була 10.12.2015р. проведена судово-психіатрична експертиза, відповідно до Висновків якої за №222 /а.п.98-102/ він психічними захворюваннями не страждав і не страждає ними в теперішній час, а виявляє ознаки розумового недорозвитку у вигляді легкої форми розумової відсталості з помірною емоційно-вольовою нестійкістю. Наявність легкої розумової відсталості не позбавляла його в період часу, який відноситься до інкримінованого йому кримінального діяння, і не позбавляє його можливості в теперішній час, в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними, ознак хронічного алкоголізму не проявляє, застосування заходів медичного характеру не позбавляє, а відтак суд, з урахуванням наведеного, обгрунтовано вважає, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне діяння він вчинив в стані осудності, а отже і підлягає кримінальному покаранню.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є його щире каяття.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого- вчинення злочину щодо особи похилого віку.

За сукупністю таких обставин, враховуючи необхідність відповідності характера і ступені суспільної небезпечності злочину обставинам його скоєння та особистості винного, керуючись принципом, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення підсудного, а також запобігання вчиненню нових злочинів як самим підсудним так і іншими особами, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення підсудного (ст.ст.50 п.2, 65 п.2 КК України), суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши йому мінімальне покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України.

Цивільний позов потерпілою не заявлений.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Обраний на досудовому слідстві та підготовчому судовому засіданні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Керуючись ст.ст.94,368,370,371,373-376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_6 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому за ч.2 ст.186 КК України покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відраховувати з часу його затримання, тобто з 15.00 години 20.11.2015р. /а.с.91-94/, зарахувавши в цей термін час його перебування під вартою.

До набрання вироку законної сили обраний на досудовому слідстві та у підготовчому судовому засіданні щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою- залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

На вирок сторонами кримінального провадження відповідно до ч.2 ст.395 КПК України може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1