У Х В А Л А
Іменем України
03 грудня 2015 року, Житомирський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, -

В С Т А Н О В И В :
Внаслідок автоматичного розподілу розгляд кримінального провадження №296/11824/15- за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора покладено на суддю Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 .

Після ознайомлення з даним кримінальним провадженням суддя ОСОБА_4 заявив самовідвід посилаючись на ту обставину, що скарга стосується дій судді Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_5 , з яким останній підтримує дружні відносини.

Прокурор прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 надав суду заяву про розгляд заяви про самовідвід судді ОСОБА_4 без його участі.

Скаржник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились про день та час слухання кримінального провадження повідомлені належним чином, причину неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, дослідивши заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що заява судді про самовідвід підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, підстави для відводу судді викладені у ст.75 КПК України. Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Окрім того, ч.5 ст.80 КПК України визначає, що відвід має бути вмотивованим.

Згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а тому рішення Європейського суду є обов`язковими для виконання судами України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд.

Відповідно до п. 1 зазначеної вище статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Аналогічну позицію зайняла колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у справі 5-15п12.

Пункт 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачає, що суддя, не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують обставини, які викликають сумнів в його неупередженості. Такі обставини повинні об`єктивно існувати, а не бути надуманими.

Враховуючи, вищевикладене, суд вважає, що заява про самовідвід судді є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки, такі обставини об`єктивно викликають сумнів в неупередженості судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 80, 81, 82 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Задовольнити заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід щодо його участі у кримінальному провадженні за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора.

В порядку ст.35 КПК України, направити кримінальне провадження №296/11824/15-к за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора для визначення судді автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1