Справа №1-23/12
Провадження №1/2406/6470/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2012

року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі : головуючого судді Усатого М. В.

при секретарі Анучкіній О. З

з участю прокурора Марочко Л. І.

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіцмань кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, непрацюючого, не судимого, громадянина України, невійськовозобов»язанного, за ст. 121 ч. 2 КК України,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, ІНФОРМАЦІЯ_6, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, непрацюючого, не судимого, громадянина України, військовозобов»язанного, за ст. 121 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудні ОСОБА_6 і ОСОБА_5, який перебував у стані алкогольного сп»яніння, обвинувачуються в тому, що вони 26 червня 2011 року біля 17 години на території господарства підсудного ОСОБА_5 у с. Драчинці Кіцманського району Чернівецької області на грунті неприязних відносин під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_7 групою осіб умисно стали наносити останньому удари руками і ногами по різних частинах тіла і заподіяли йому тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння, та спричинили його смерть.

Свою вину у вчиненому злочині підсудний ОСОБА_8 визнав частково і пояснив, що 26 червня 2011 року вдень під час розпивання спиртних напоїв разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10. В цей час з коридору почувся голос потерпілого ОСОБА_7, а тому він вийшов до нього. Оскільки потерпілий був п»яним і просив ще щось випити він виштовхав останнього на сходи. Останній пручався, чіплявся за двері, а тому, забираючи його руки ненавмисно ударив останнього у область обличчя. Від цього потерпілий упав на землю, а він на нього зверху. Потім встали і він велів потерпілому покинути його подвір»я, а сам зайшов до хати. Згодом знову вийшов з хати і побачив, що потерпілий лежить на землі і в нього приспущені штани, а тому взяв кропиву і декілька разів ударив його кропивою по оголеному місці і направився знову до будинку. В цей час на подвір»я зайшла ОСОБА_11 і запитала що тут робить потерпілий. Відповівши, що останній хоче випити, а тому вигнав його, разом зайшли у будинок і продовжували вживати спиртні напої. Після цього всі разом вийшли надвір. Потерпілий лежав на землі з приспущеними штанами. ОСОБА_9 і ОСОБА_10 стали збиратися додому і в цей час прийшов ОСОБА_6 взяв ключі від свого будинку у своєї мами і пішов. Після цього він допоміг потерпілому піднятися на ноги і вивів його з подвір»я на дорогу, звідки останній пішов додому. Ні він сам, ні разом з ОСОБА_6 ударів ногами потерпілому не наносив.

Підсудний ОСОБА_6 своєї вини у інкримінованому йому злочині не визнав і пояснив, що 26 червня 2012 року зранку був на ставку у господарстві підсудного ОСОБА_5 і ловив рибу. Через деякий час прийшов ОСОБА_10, а йому подзвонив ОСОБА_12 і запропонував піти за футбол. Погодившись, одягнувся і поїхав в центр села, де зустрівся з хлопцями і пішов дивитися футбол, який тривав до 14 години. Після, пообідавши дома, перевдягнувся і пішов на волейбольний майданчик, де знаходився десь до 18 години. Додому повертався мимо будинку ОСОБА_5 і почув голос своєї мами, зайшов на подвір»я і запитав її де ключі від хати, у відповідь вона сказала, що ключі на місці. У дворі крім неї були ОСОБА_5 і ОСОБА_10, а потерпілий ОСОБА_7, штани в якого були приспущені, лежав на землі. На подвір»ї був всього декілька хвилин і пішов додому. До потерпілого не підходив і не бив його.

Разом з тим, крім часткового визнання вини самим підсудним ОСОБА_5 його вина повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків та іншими доказами, які досліджені у судовому засіданні.

Так. потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що у ніч з 26 на 27 червня 2011 року почув плач мами. Вийшов на вулицю і запитав, що сталося і вона повідомила, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 побили його брата ОСОБА_7. про те як це сталося вона не говорила. Вранці 27 червня 2011 року він зайшов до брата, який повідомив, що напередодні біля 17 години між ним і підсудним ОСОБА_5 виникла сварка, у яку вмішався і ОСОБА_6, під час якої ОСОБА_5 ударив кулаком у область обличчя, а коли упав на землю ОСОБА_6 наніс декілька ударів ногами в область черева. Це ж саме він повідомив і лікарю ОСОБА_13, який направив його у районну лікарню, а також по дорозі туда ОСОБА_14 та своєму зятеві ОСОБА_15.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що 27 червня 2011 року біля 8 години до нього додому прийшов потерпілий ОСОБА_4 і попросив подивитися його брата ОСОБА_7, який не спав цілу ніч через болі у животі. Оглянувши останнього направив його у районну лікарню, оскільки він потребував хірургічного лікування. На неодноразові питання про те, яка причина сильного болю у животі, покійний не повідомив нічого.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що 27 червня 2011 року вранці до нього прийшов потерпілий ОСОБА_4 і попросив привести лікаря ОСОБА_13 до брата ОСОБА_7, який напередодні був побитий, але ким і при яких обставинах не повідомляв. Вже по дорозі у районну лікарню ОСОБА_7 стало дуже погано і на прохання потерпілого ОСОБА_4 останній повідомив, що підсудний ОСОБА_5 ударив його кулаком у обличчя і вивів на дорогу, а там його вже бив ОСОБА_6, нанісши декілька ударів у область черева.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що 26 червня 2011 року біля 17 години його тесть покійний ОСОБА_7 повернувся додому. Біля 19 години його дружина ОСОБА_16 попросила піти подивитися до нього бо його хтось побив. Тесть про це нічого йому не говорив, а тільки скаржився на болі у животі. І тільки у присутності мами ОСОБА_17 покійний розповів про те, що його побили підсудні ОСОБА_5 і ОСОБА_6. Про це покійний повідомляв також і по дорозі у лікарню та працівнику міліції, який оформив заяву та пояснення покійного, а він підписав їх сам на прохання покійного тестя та працівника міліції.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що 27 червня 2011 року біля 10 години їй позвонила мама ОСОБА_17 і повідомила, що напередодні її брата побили підсудні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 і тепер він у реанімації районної лікарні. Після операції коло 18 години вона була у брата і була з ним цілу ніч аж до ранку. Вранці брат сказав їй що його побили, а хто, де і при яких обставинах не повідомив. А вночі на 29 червня 2011 року на запитання мами брат повідомив, що його побили підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 26 червня 2011 року вдень він разом з ОСОБА_9, ОСОБА_11 та підсудним ОСОБА_5 у його господарстві розпивали спиртні напої. Через деякий час у коридор зайшов потерпілий ОСОБА_7 і став щось нерозбірливо говорити. ОСОБА_5 не хотів щоби покійний приєднався до них, а тому вивів його на подвір»я. Що там було між ними він не бачив, а підсудний ОСОБА_5 повернувся і вони продовжували розпивати спиртне. Через деякий час вони всі вийшли з будинку і він побачив, що потерпілий ОСОБА_7 лежав біля криниці. Підсудний ОСОБА_5 намагався витягти його з подвір»я на вулицю, але це йому не вдалося, а тому ОСОБА_9 вилив на нього відро води щоб привести його до свідомості. В цей час прийшов підсудний ОСОБА_6 і щось говорив з мамою ОСОБА_11, а він з ОСОБА_9 пішли додому. Хто і при яких обставинах побив покійного ОСОБА_7 він не бачив.

Аналогічні показання у судовому засіданні дав і свідок ОСОБА_9, але підсудного ОСОБА_6 він у той день не бачив взагалі.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що 26 червня 2011 року біля 17 години повертався з церкви. На дорозі біля господарства підсудного ОСОБА_5 побачив ОСОБА_7, який лежав на землі і щось нерозбірливе говорив підсудному ОСОБА_5, який стояв біля нього. ОСОБА_20 попросив його допомогти йому дійти до свого будинку. Оскільки він не раз допомагав йому йти додому, коли той напивався і був таким п»яним, що лежав на землі, рішив і на цей раз допомогти. В зв»язку з тим, що одяг потерпілого ОСОБА_7 був брудним, пішов додому переодягнувся і повернувся за ним. Проте той самостійно вже йшов додому і сказав, що дійде сам. Про те, що його побили він не повідомляв, але під оком мав синець.

Свідок ОСОБА_12 суду показав. що 26 червня 2011 року біля 11 години зателефонував до ОСОБА_6 і запропонував йому піти на футбол. Останній погодився і, зустрівшись у центрі села, пішли на футбол. Після закінчення футболу пішли на волейбольний майданчик, де були десь до 18 години, а потім він з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 пішли на випускний вечір, а ОСОБА_6 пішов додому.

Свідок ОСОБА_23 суду показав, що 26 червня 2011 року біля 16 години бачив як потерпілий ОСОБА_7 йшов по вулиці у напрямі господарства ОСОБА_5. Через півгодини він ішов назад і тримався за живіт. На питання, що сталося потерпілий, не відповів.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що 26 червня 2011 року біля 18 години повернулися разом з чоловіком ОСОБА_15 додому від його батьків. В цей час побачила батька ОСОБА_7, що йшов по вулиці і тягнув ногу, а на обличчі під очима були синяки. Чоловік допоміг батькові зайти до хати і він ліг на ліжко, бо скаржився, що його болить шлунок і попросив зварити йому чаю. Про те що сталося з ним батько дома говорити не хотів і про те, що його побили він не повідомляв, а казав, що упав з мотоцикла, і нібито лише по дорозі у лікарню він сказав про це.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що 27 червня 2011 року у першій половині дня з Кіцманської ЦРЛ у райвідділ міліції надійшло повідомлення, що в лікарню потрапив побитий потерпілий ОСОБА_7. За вказівкою чергового Кіцманського РВ УМВС він як працівник міліції приїхав в лікарню. Потерпілий ОСОБА_7 був у важкому стані, однак його та зятя потерпілого ОСОБА_15 пустили до нього в палату на п»ять хвилин, оскільки потерпілого терміново готовили до операції. Там він відібрав у ОСОБА_7 від його імені заяву про його побиття його на дорозі підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_5, пояснення про обставини побиття, однак у заяві та поясненні розписався зять ОСОБА_15, а не потерпілий через те, що перебував у важкому стані, тримався руками за живіт і не міг розписатись самостійно. Відмітки про це у заяві та поясненні не зробив.

Свідок ОСОБА_17 суду показала, що 26 червня 2011 року біля 18 години її син покійний ОСОБА_7побитий прийшов додому у брудному одязі і тримався за живіт.Зять ОСОБА_15 заніс його у будинок і положив на ліжко. Потерпілий скаржився на біль у животі і на її питання що сталося повідомив, що його побили ОСОБА_5 у своєму господарстві та ОСОБА_6. Спочатку ОСОБА_5 ударом у голову збив його з ніг, а ОСОБА_6 став бити його ногами. Про це він говорив не тільки їй, а і іншим. На другий день вона про це розповіла працівнику міліції, який відібрав у неї та інших пояснення, і він точно записав з іі слів те, що їй повідомив померлий син.

Свідок ОСОБА_25 суду показав, що він є лікарем анестезіологом Кіцманської ЦРЛ. 27 червня 2011 року під час його чергування до нього у відділення поступив потерпілий ОСОБА_7, який був у свідомості, але у важкому стані та скаржився на сильні болі у животі. На питання, що сталося відповів, що напередодні його побили ті з ким він розпивав спиртні напої. Хто, де і при яких обставинах це було потерпілий не повідомляв. Оскільки хворий був при свідомості він дозволив працівнику міліції хвилин п»ять побалакати з потерпілим, оскільки останній потребував невідкладного хірургічного лікування, але чи працівник міліції писав заяву і пояснення від імені потерпілого він не бачив. Потерпілий фізично міг підписати ці документи самостійно. А те, що потерпілий повідомив він все записав у медичну карту стаціонарного хворого.

Аналогічні показання в судовому засіданні дав і свідок ОСОБА_26, але крім цього повідомив, що потерпілий ОСОБА_7 перебував до операції у вкрай важкому стані при свідомості на запитання відповідав в»яло. 28 червня 2011 року стан хворого значно погіршився, у нього була неадекватна поведінка, він був дезорієнтованим у просторі і часі.

Свідок ОСОБА_27 суду показав, що він працював дільничним інспектор Кіцманського РВ УМВС у с. Драчинці Кіцманського району. 27 червня 2011 року зранку надійшла вказівка з чергової частини райвідділу про те, що потрібно опитати ОСОБА_17 маму потерпілого ОСОБА_7 та відібрати від неї пояснення, Остання повідомила, що її син розповів про те, що напередодні він зустрівся з підсудним ОСОБА_5, який став вимагати у нього грошей на спиртне, а коли він відмовив, то ОСОБА_8 ударом кулаком у голову збив його на землю, а далі бив його ногами. Де це було саме він не повідомив бо не пам»ятав. І це було записано у поясненні, прочитано вслух, зауважень і доповнень небуло і ОСОБА_17 підписала його. Прізвищ інших осіб, які били її сина вона не називала.

З висновків судово медичної та комісійної судово медичної експертиз вбачається, що потерпілому ОСОБА_7 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння, та спричинили його смерть, у виді синця нижньої повіки лівого ока, зовнішньої поверхні парового ліктьового суглобу, трьох синців передньої черевної стінки справа, синця ділянки передньої черевної стінки по центру, двох синців передньої черевної стінки зліва, синця ділянки зовнішніх статевих органів, передньої поверхні правої гомілки в нижній третині, передньої поверхні правого стегна в середній третині, садна внутрішньої поверхні правого стегна в верхній третині, синця передньої поверхні правої гомілки в верхній третині, розриву здухвинної кишки, гематоми у брижі кишок і перебувають у безпосередньому причинному зв»язку з фактом настання смерті, яка настала внаслідок закритої тупої травми черева з розривом здухвинної кишки, розвитком калово гнійного перитоніту, що завершилося розвитком необерненого токсикоз бактеріального шоку. Ці ушкодження виникли внаслідок не менш як десятикратної травмуючої дії твердих тупих предметів чи від співударяння до таких. Ушкоджень, характерних для боротьби чи самозахисту, не виявлено.

З висновку цитологічної експертизи видно, що у піднігтьовому вмісті з правої руки потерпілого ОСОБА_7 знайдено епітеліальні клітини нетравматичного походження характерні іншій особі, в тому числі і ОСОБА_6, а з лівої руки - епітеліальні клітини травматичного походження характерні іншій особі, в тому числі ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

На підставі здобутих та досліджених у судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що дії підсудного ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст. 121 ч. 2 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, та спричинили його смерть. Разом з тим у його діях відсутня така кваліфікуюча ознака як вчинення злочину групою осіб, оскільки тілесні ушкодження потерпілому заподіяні самим лише підсудним, а не групою осіб.

Заслухавши показання підсудних, потерпілого, свідків, дослідивши інші докази по справі, суд приходить до висновку про те, що ні на досудовому слідстві, ні в судовому засіданні вина підсудного ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України не знайшла свого підтвердження, а тому суд вважає, що його слід виправдати за цією статтею за недоведеністю участі у вчиненні даного злочину.

Підсудний ОСОБА_6 як на досудовому слідстві так і у судовому засіданні своєї вини в інкримінованому йому злочині не визнавав і давав послідовні показання, які не спростовані іншими доказами. Суд не може взяти до уваги показання потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_15 та інших про те, що підсудний ОСОБА_6 26 червня 2011 року біля 17 години на території господарства підсудного ОСОБА_5 у с. Драчинці Кіцманського району побив потерпілого ОСОБА_7, оскільки вони носять суперечливий характер щодо часу, місця та обставин побиття потерпілого, не підтверджуються об»єктивно іншими доказами і носять сумнівний характер щодо своєї достовірності та правдивості, а згідно чинного законодавства всякі сумніви повинні трактуватися тільки на користь підсудного ОСОБА_6. Суд не може брати до уваги як доказ вини і висновок цитологічної експертизи, оскільки він не містить категоричної відповіді про належність саме підсудному ОСОБА_6 епітеліальних клітин, а не іншим особам.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Визначаючи вид та міру покарання, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, думку потерпілого, особу підсудного, його позитивну характеристику за місцем проживання, його щире каяття, що раніше злочинів не вчиняв і судиться вперше, і як обтяжуючу покарання обставину, що злочин вчинив у стані алкогольного сп»яніння, суд вважає, що необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів є призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України і з застосуванням вимог ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 6 (місяців) шляхом ізоляції та поміщення його до кримінально виконавчої установи.

Строк відбуття покарання рахувати з 29 червня 2011 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

ОСОБА_6 за ст. 121 ч. 2 КК України виправдати за недоведеністю участі у вчиненні даного злочину.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши його з під варти у залі судових засідань.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд.

СУДДЯ: