Кузнецовський міський суд Рівненської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

судді Демчини Т.Ю.,

з участю секретаря Мельникович О.М.,

прокурора Брящея Р.І.,

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, який народився 26 лютого 1955 року в смт. Нова Рафалівка Володимирецького району Рівненської області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого, пенсіонера, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2 по м-ну ПеремогиАДРЕСА_1, за ч. 1 ст.140 КК України, -

в с т а н о в и в :

07 червня 2008 року приблизно о 22 годині 50 хвилин ОСОБА_2, працюючи на посаді фельдшера відділення швидкої допомоги ДЗ Спеціалізована медико санітарна частина № 3, виїхавши за викликом для надання невідкладної медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_2, порушив вимоги ст.ст.37, 78 Основ законодавства України про охорону здоровя та розділу 7 Посадової інструкції фельдшера швидкої та невідкладної медичної допомоги щодо обовязку виконувати свої функції в повному обсязі, що виразилось у тому, що при наданні невідкладної медичної допомоги ОСОБА_3, якому спричинено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоровя у момент їх заподіяння, неналежно надав медичну допомогу не встановив основного діагнозу травми грудної клітки, не діагностував численні переломи ребер зліва та не аускультував їх, не діагностував ускладнення травми грудної клітини гемопневмоторакс, не відмітив дані про вимірювання артеріального тиску і пульсу та стан дихальної функції легень, внаслідок чого недооцінив загальний стан хворого і не прийняв рішення про його госпіталізацію, в результаті чого хворий ОСОБА_3 залишився у квартирі № 176 будинку № 11 по м-ну Вараш в м.Кузнецовську Рівненської області та був позбавлений можливості отримати кваліфіковану медичну допомогу в умовах медичного закладу, та о 06-00 годині 08 червня 2008 року помер.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину не визнав та показав, що він має середню медичну освіту, стаж роботи за спеціальністю 38 років, з яких 32 роки працює фельдшером відділення швидкої допомоги ДЗ „СМСЧ № 3. 06.06.08 р. він працював у зміні, і біля 23-00 годин поступив виклик щодо надання медичної допомоги хворому за адресою: АДРЕСА_3. Так як черговий лікар швидкої допомоги був на іншому виїзді, він поїхав за цим викликом, при цьому відповідно до вимог посадової інструкції та іншої документації він має право самостійно виїжджати на такі виклики. По приїзду він побачив ОСОБА_3, який лежав на ліжку. На його запитання, що болить, ОСОБА_3 відповів: „Все болить, він опитав хворого та зясував, що напередодні він отримав тілесні ушкодження в м.Сарни, які йому заподіяли невідомі. На пропозицію їхати у лікарню відповів категоричною відмовою. ОСОБА_2 оглянув хворого, при цьому роздягав його, пальпував, однак перелому ребер не виявив, підозрював закриту черепно-мозкову травму, однак у звязку відмовою хворого їхати у лікарню детальний огляд не проводив, а лише виконав знеболюючу інєкцію. Біля 06-00 години ранку знову поступив виклик за даною адресою, де по приїзду ОСОБА_2 констатував смерть ОСОБА_3 ОСОБА_2 вважає, що виконав все необхідне та достатнє для надання медичної допомоги хворого, і його вина лише в тому, що не відібрав письмову відмову хворого від госпіталізації.

Потерпілий ОСОБА_1 суду показав, що 06.06.08 р. до нього у гості з м.Києва приїхав його рідний брат ОСОБА_3 Коли потерпілий ОСОБА_1 біля 19-00 години відчинив двері, то побачив, що ОСОБА_3 дуже побитий, у нього були садна і синці на обличчі, руках та ногах. На його запитання брат пояснив, що його побили в м.Сарни невідомі особи, в тому числі били ногами. Мова ОСОБА_1 була незрозумілою, безвиразною і невнятною. В цей час разом з ОСОБА_1 у квартирі знаходились його син ОСОБА_4 та знайома ОСОБА_5 Біля 23-00 години вони викликали швидку допомогу, на виклик приїхав фельдшер ОСОБА_2 Він подивився ОСОБА_3, при цьому детального огляду не проводив, запитував його, що у нього болить. Всі присутні просили, щоб ОСОБА_2 госпіталізував ОСОБА_3, але ОСОБА_2 не хотів, пояснюючи, що до ранку ОСОБА_3 протримається, а зранку і буде прийнято рішення щодо необхідності його госпіталізації. ОСОБА_1 показав, що ОСОБА_2 не пропонував госпіталізувати ОСОБА_3 ані самому ОСОБА_3, ані родичам. Навпаки, таку пропозицію висловив ОСОБА_1, однак ОСОБА_2 відповів, що у лікарні нікого немає, так як вихідний день. ОСОБА_2 зробив ОСОБА_3 знеболюючу інєкцію. Самостійно ОСОБА_1 до лікарні ОСОБА_3 не повіз, так як спеціальних знань у галузі медицини він не має, а тому повірив, що небезпеки для його здоровя немає. Біля 06-00 години 07 червня 2008 року ОСОБА_3 самостійно піднявся з ліжка, вийшов до коридору та впав, після чого ОСОБА_1 повторно викликав карету швидкої допомоги. На виклик знову приїхав ОСОБА_2, який констатував смерть ОСОБА_3, після чого викликав слідчо-оперативну групу. ОСОБА_1 просив суд суворо не карати ОСОБА_2

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_4 підтвердили покази потерпілого ОСОБА_1 щодо змісту медичної допомоги, наданої ОСОБА_2 ОСОБА_3 поверхневого огляду та знеболюючої інєкції, а також підтвердили, що ОСОБА_2 ні ОСОБА_3, ні родичам госпіталізувати хворого не пропонував, а вони повірили, що небезпеки для його життя та здоровя немає.

Оглядом Журналу запису звертань про невідкладну медичну допомогу в ШМД ДЗ „СМСЧ № 3 встановлено, що під № 5547 міститься запис про виклик у квартиру № 176 буд.№11 по м-ну Вараш 07.06.08 р. о 22-35 год. для огляду ОСОБА_3, якого побили. У графі „Діагноз міститься запис: „крововиливи обох очей, забій грудної клітини, запах алкоголю. У графі „Надана допомога міститься запис: „внутрішньомязево анальгін та димедрол, побили 06.06. в Сарнах. Під № 5553 міститься запис про виклик у квартиру № 176 буд.№11 по м-ну Вараш 08.06.08 р. о 06-30 год. для констатування смерті ОСОБА_3. Судом встановлено, що записи у графах „Діагноз та „Надана допомога виконані ОСОБА_2

Згідно з посадовою інструкцією фельдшера відділення швидкої та невідкладної медичної допомоги ДЗ „СМСЧ № 3, затвердженої головним лікарем закладу 08.04.08 р., до основних завдань фельдшера швидкої допомоги відноситься забезпечення надання екстреної медичної допомоги хворим і потерпілим на догоспітальному етапі згідно з медико-економічними стандартами (п.2.2), у функції входить проведення обстеження та подання екстреної медичної допомоги хворим і потерпілим на догоспітальному етапі згідно з медико-економічними стандартами, керування діями членів виїзної бригади швидкої медичної допомоги при поданні екстреної медичної допомоги, супроводження хворих і потерпілих при їх транспортуванні в лікувально-профілактичні установи (пп.6.13 6.15).

Відповідно до ст.37 Основ законодавства України про охорону здоров'я, медичні працівники зобов'язані подавати першу невідкладну допомогу при нещасних випадках і гострих захворюваннях. Медична допомога забезпечується службою швидкої медичної допомоги або найближчими лікувально-профілактичними закладами незалежно від відомчої підпорядкованості та форм власності з подальшим відшкодуванням витрат. Відповідальність за несвоєчасне і неякісне забезпечення подання медичної допомоги, що призвело до тяжких наслідків, несуть органи влади і спеціальні заклади, які обслуговують лікувальні заклади.

Статтею 78 Основ законодавства України про охорону здоровя передбачено, що медичні і фармацевтичні працівники зобов'язані: сприяти охороні та зміцненню здоров'я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, подавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу; безплатно подавати першу невідкладну медичну допомогу громадянам у разі нещасного випадку та в інших екстремальних ситуаціях. Медичні та фармацевтичні працівники несуть також інші обов'язки, передбачені законодавством.

Відповідно до висновку службового розслідування управління охорони здоровя Рівненської облдержадміністрації № 1203/01-03/09 від 15.07.09 р., у випадку, коли медпрацівник мав інформацію про те, що потерпілого били ногами по різних частинах тіла, в тому числі по голові та враховуючи години доби, потрібно було запропонувати потерпілому транспортування в приймальне відділення для огляду хворого черговим лікарем та відповідним спеціалістом з послідуючою діагностикою та лікуванням. Якщо виходити з встановленого діагнозу, не враховуючи паталого-анатомічний діагноз, відмову хворого від госпіталізації та травму, яка була отримана 06.06.098 р. (більше півтори доби тому) допомога достатня.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 86 від 04.08.09 р., при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_3 були виявлені наступні тілесні ушкодження: садно біля зовнішнього кута правого ока, крововилив верхньої повіки правого ока, три садна на підборідді, садно на передній поверхні грудної клітки зліва (в проекції третього ребра), множинні садна на обох передпліччях та лівому плечі, крововилив в мякі тканини голови в лобно-тімяній ділянці справа на внутрішній поверхні, а також поєднана із вказаними ушкодженнями закрита тупа травма грудної клітки у вигляді переломів ребер злів: третього по середньо-ключичній лінії, шостого, сьомого, восьмого і девятого по передній пахвовій лінії та сьомого і восьмого ребер по задній пахвовій лінії з крововиливами в місцях переломів всіх ребер, з забоєм легень та розривом нижньої частки лівої легені. Травма грудної клітки супроводжувалась ускладненнями: лівобічною емфіземою (проникненням повітря з пошкодженої лівої легені під шкіру грудної клітки) та лівобічним гемопневмотораксом (накопиченням крові та повітря в лівій плевральній порожнині).

Всі тілесні ушкодження виникли не менше від десяти травматичних дій (ударів) твердими тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею і відповідають терміну заподіяння 06.06.08 р. Диференційних судово-медичних ознак травмуючи знарядь немає, так як в ушкодженнях індивідуальні їх особливості не відобразились.

Будь-яких судово-медичних даних щодо виникнення у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень у період з 23-00 години 07.06.08 р. до 06-00 години 08.06.08 р., немає.

Смерть ОСОБА_3 настала від гострої легенево-серцевої недостатності, що розвинулась як провідне ускладнення закритої травми грудної клітки з переломами ребер зліва і забоєм легень та розривом лівої легені, які протікали на фоні лівобічної підшкірної емфіземи та лівобічного гемопневмотораксу.

Враховуючи дані судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_3 та дані досудового слідства, зокрема, покази ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 щодо характеру медичного огляду та медичної допомоги, наданої ОСОБА_3 ОСОБА_2, а також обізнаності ОСОБА_2 щодо обставин отримання травм ОСОБА_3 та неініціювання ним госпіталізації хворого та обстеження в умовах лікувального закладу, судово-медична експертна комісія зазначає, що фельдшером швидкої допомоги СМСЧ-3 ОСОБА_2 медична допомога ОСОБА_3 була організована та надана неналежно, а саме: прибувши за викликом і маючи інформацію про нанесення потерпілому ударів ногами в різні частини тіла, та приймаючи до уваги скарги потерпілого на головний біль, біль в ногах і важкість дихання, а також стан хворого, близький до середнього ступеню тяжкості, фельдшер в даному випадку повинен був виконати детальний огляд потерпілого і обовязково прийняти рішення про його госпіталізацію в лікувальний заклад.

Огляд потерпілого фельдшером був виконаний поверхнево, про що свідчать: невстановлення ним основного діагнозу травми грудної клітки, незапідозренні її ускладнення, невідмічення даних про вимірювання артеріального тиску і пульсу, стану дихальної функції легень, внаслідок чого був недооцінений загальний стан хворого і не було прийнято рішення про його госпіталізацію. Під час огляду хворого ОСОБА_3 фельдшером ОСОБА_2 пальпаторно не діагностовано численні переломи ребер зліва та аускультативно не діагностовано ускладнення травми грудної клітки - гемопневмоторакс. У звязку з недооцінкою важкості стану, хворий ОСОБА_3 не був госпіталізований в лікувальний заклад. Будь-яких документальних даних про відмову хворого від госпіталізації, які були б засвідчені підписами самого потерпілого ОСОБА_3 або його родичів, немає.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 86 від 04.08.09 р., між діями фельдшера ОСОБА_2 і настанням смерті ОСОБА_3 міє місце опосередкований причинний звязок. Основним у настанні смертельного наслідку в даному випадку явились характер і важкість самої травми грудної клітки та її ускладнення. При умові своєчасної госпіталізації хворого ОСОБА_3 та надання йому кваліфікованої медичної допомоги, потерпілий міг залишитись живим.

На підставі досліджених в судовому зсіданні доказів суд приходить до висновку про порушення фельдшером відділення швидкої допомоги ДЗ Спеціалізована медико санітарна частина № 3 ОСОБА_2 вимог ст.37 Основ законодавства України про охорону здоровя, пп.2,2, 6.13 6.15 посадової інструкції фельдшера відділення швидкої та невідкладної медичної допомоги ДЗ „СМСЧ № 3, затвердженої головним лікарем закладу 08.04.08 р., та вважає, що його дії органами досудового слідства за ч.1 ст.14-0 КК України вірно кваліфіковані як неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов'язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Потерпілим ОСОБА_1 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 50000 грн., у звязку з душевними стражданнями, повязаними з переживанням смерті брата. Вирішуючи питання про задоволення цивільного позову, суд виходить з принципів справедливості, доцільності та розумності та приходить до висновку, що цивільний позов слід задовольнити частково, стягнувши з підсудного на користь потерпілого 10000 грн.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Обставин, що обтяжують чи помякшують покарання ОСОБА_2 в судовому засіданні не встановлено.

ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не вчиняв злочинів, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії, у вигляді обмеження волі і на підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання з речовими доказами по справі, суд прийшов до висновку, що їх необхідно повернути в ДЗ „СМСЧ № 3.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.140 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обовязки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи, періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До вступу вироку у законну силу обраний щодо ОСОБА_2 запобіжний захід залишити попереднім - підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Речовий доказ журнал № 5 запису звернень про невідкладну медичну допомогу у відділення швидкої медичної допомоги - повернути У ДЗ „СМСЧ № 3.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення, шляхом подачі апеляції через Кузнецовський міський суд.

Головуючий: