Категорія: ст. 185 ч.2 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2016 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002442 від 18.08.2015 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцька, Волинської області, мешканець АДРЕСА_1 , не працює, з середньою спеціальною освітою, розлучений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, українець, громадянин України, раніше судимий:

1) вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.02.2007 року за ст.ст. 185 ч.3, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі із встановленням трьохрічного іспитового строку;

2) вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2009 року за ст.ст. 307 ч.2, 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 17.12.2013 року звільнений на підставі ст. 82 КК України від відбування покарання 25.12.2013 року, невідбута частина покарання 2 місяці 29 днів позбавлення волі замінено на 120 годин громадських робіт, яке відбув 25.07.2014 року;

3) вироком Апеляційного суду Волинської області від 26.11.2015 року за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 6 місяців арешту, -

засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до покарання призначеного за даним вироком, приєднано частково невідбуте покарання за вироком Апеляційного суду Волинської області від 26.11.2015 року згідно правил ст. 72 КК України, що одному дню арешту відповідають два дні обмеження волі, остаточно призначено до відбуття ОСОБА_9 2 (два) роки 6 (шість) місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 визначено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків залишено без розгляду.

Вироком вирішено долю судових витрат.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів Апеляційного суду Волинської області,

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що він 17.08.2015 року о 13 год. 46 хв., знаходячись в офісному приміщені Луцького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що розміщений на другому поверсі будинку №7 по вулиці Словацького в місті Луцьку, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав з жіночої сумки потерпілої ОСОБА_7 гаманець вартістю 1500 грн., в якому знаходились дві банківські картки ПАТ «Приватбанк», паспорт громадянина України та ідентифікаційний код, виданий на ім`я ОСОБА_7 .

Він же, в цей же день о 14 год. 37 хв., знаходячись в м. Луцьку по вул.Левчанівської, 13, прочитавши пін-код та використавши викрадену банківську картку ПАТ КБ Приватбанк № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_7 , повторно таємно викрав з її банківського рахунку кошти в сумі 700 грн., а всього заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2200 грн.

У поданій на вирок апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_9 змінити, призначивши йому більш м`яке покарання. Просить виключити з мотивувальної частини вироку обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів, а також врахувати обвинуваченому пом`якшуючу покарання обставину - добровільне відшкодування збитків, оскільки він в повному обсязі відшкодував збитки потерпілій. Посилається на те, що згідно ч.4 ст. 67 КК України - якщо будь-яка з обставин, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_7 , які підтримували апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити вирок без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні доказами і ніким не оскаржуються.

Діям ОСОБА_9 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, не працює, обґрунтовано прийшов до переконання про призначення ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі.

Разом з тим, враховано судом і інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності, у тому числі й ті, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, а саме - що ОСОБА_9 хворіє, добровільно відшкодував шкоду потерпілій, у зв`язку з чим вона не наполягала на суворому покаранні. Тому суд обрав ОСОБА_9 покарання у межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, а також на підставі ч.4 ст.70 КК України визначив остаточне покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Безпідставними є посилання захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_9 , всупереч вимогам Закону, врахував обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочинів.

Як убачається із довідки Луцького МВ УМВС України у Волинській області, ОСОБА_9 неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, а також у сфері обігу наркотичних засобів (а.к.п. 37).

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2009 року ОСОБА_9 засуджений за ст.ст. 307 ч.2, 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Відбував покарання та був звільнений 25.12.2013 року.

Дана судимість за вчинення умисного злочину в сфері обігу наркотичних засобів є не знята і не погашена згідно ст. 89 та ст.91 КК України, тому суд обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_9 вчинив рецидив злочинів, що є обставиною, яка обтяжує його покарання.

Таким чином покарання, призначене судом ОСОБА_9 , відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для його пом`якшення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно довідки Луцького слідчого ізолятора від 28.01.2014 року № СІ 264/4 ОСОБА_9 був затриманий 28 грудня 2015 року і по теперішній час утримується в слідчому ізоляторі. А тому судова колегія вважає за необхідне на підставі ч.ч.1, 5 ст. 72 КК України зарахувати йому цей час у строк відбуття покарання.

Оскільки з набуттям законної сили зазначеним вироком відпали підстави утримання ОСОБА_9 під вартою, він підлягає звільненню з-під варти.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2015 року щодо ОСОБА_11 змінити.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_9 час попереднього ув`язнення з 28 грудня 2015 року по 4 лютого 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 72 КК України перевести визначений у порядку частини п`ятої цієї статті строк позбавлення волі в обмеження волі із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

З-під варти ОСОБА_9 звільнити.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.
Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2