Справа № 522/2002/16-к
Провадження по справі № 1-кс/522/3067/16

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 лютого 2016 року місто Одеса
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 проходить службу на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах 4 відділу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області (далі СУ ФР ГУ ДФС України в Одеській області) та в своїй діяльності керується Законами України і нормами КПК України.
Частиною 3 статті 216 КПК України слідчим органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, визначено підслідність злочинів, передбачених, серед інших, статтями 205 та 212 Кримінального кодексу України.
Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є особи рядового і начальницького складу органів податкової міліції, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності.
Таким чином ОСОБА_6 , як слідчий органу досудового розслідування, відповідно, при виконанні службових завдань за посадою постійно здійснює функції представника влади та відповідно до п. 2 Примітки до ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.
Проте ОСОБА_6 , діючи на порушення наведених вимог закону, як службова особа, яка займає відповідальне становище, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на шлях злочинної діяльності, пов`язаної з умисним створенням умов, за яких сторона захисту у розслідуваних ними кримінальних провадженнях буде вимушена надати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.
Досудове розслідування провадження здійснювалося групою слідчих, до складу якої входив і ОСОБА_6 .
Згідно з матеріалами цього провадження невстановлені слідством особи організували діяльність «конвертаційного центру», до функціонування якого причетні мешканці м. Одеси ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
У зв`язку з розслідуванням вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, вирішив створити умови, за яких ОСОБА_8 буде вимушений надати йому неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, про що заздалегідь, тобто до початку вчинення злочину, домовились.
Після цього, продовжуючи створювати умови для одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди, в один із днів червня 2015 року слідчий ОСОБА_6 , під час проведення процесуальних дій у зазначеному кримінальному провадженні в приміщенні службового кабінету № 15 в адміністративній будівлі ГУ ДФС України в Одеській області за вказаною адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 59, повідомив захиснику ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_10 , що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 з кваліфікацією у межах повідомленої підозри буде спрямовано до суду лише за умови виконання доведених ОСОБА_8 протиправних вимог щодо передачі неправомірної вигоди, повторно висловивши прохання надати для нього, ОСОБА_6 неправомірну вигоду в особливо великому розмірі в сумі 100 тисяч доларів США, що за середньомісячним офіційним курсом Національного банку України складало 2105015 грн. та більш ніж у п`ятсот разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тоді ж ОСОБА_6 висловив погрозу, що в іншому випадку ОСОБА_8 буде повідомлено про нову підозру та в подальшому висунуте обвинувачення у вчиненні більш тяжкого кримінального правопорушення.
У той же день протиправні вимоги ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_10 довів ОСОБА_8 .
Для демонстрації реальності своїх погроз, з метою змусити ОСОБА_8 задовольнити протиправні вимоги щодо надання неправомірної вигоди, 15 вересня 2015 року, близько 18 години, ОСОБА_6 за погодженням з прокурором ОСОБА_11 в приміщенні службового кабінету № 15 в адміністративній будівлі ГУ ДФС України в Одеській області за вказаною адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 59, повідомив ОСОБА_8 про нову підозру в учиненні більш тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 та ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 205 КК України.
Водночас, незважаючи на зміну підслідності вказаного кримінального провадження, постановою начальника Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України від 2 листопада 2015 року до складу групи слідчих з його розслідування включено слідчого ОСОБА_6 .
В один із днів у першій декаді листопада 2015 року адвокат ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_8 , що ОСОБА_6 не втратив можливості впливати на прийняття процесуальних рішень у вказаному кримінальному провадженні та передав ОСОБА_8 повторно висловлене прохання ОСОБА_6 надати для ОСОБА_6 , через нього, ОСОБА_13 , неправомірну вигоду за вчинення в інтересах ОСОБА_8 , а також не вчинення в інтересах ОСОБА_9 та інших осіб перелічених вище дій з використанням наданої ОСОБА_6 влади та службового становища.
При цьому, ОСОБА_6 побоюючись бути викритим під час отримання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_10 порядок передачі йому неправомірної вигоди, згідно якого ОСОБА_15 повинен передати неправомірну вигоду для ОСОБА_6 через свого захисника ОСОБА_10 ..
Цього ж дня, ОСОБА_10 добровільно видав отриману від ОСОБА_8 неправомірну вигоду для подальшої їх передачі ОСОБА_6 в сумі 30 000 доларів США військовій прокуратурі Південного регіону України.
10 грудня 2015 року, близько 10 години 30 хвилин, на вулиці, біля адміністративної будівлі ГУ ДФС України в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова,59 ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_6 та повідомив, що за раніше обговореною домовленістю ОСОБА_8 передав йому неправомірну вигоду в сумі 30 тисяч доларів США та він готовий її йому передати. На що ОСОБА_6 розуміючи, що неправомірна вигода від ОСОБА_8 отримана і він може нею розпорядитися, як власною повідомив ОСОБА_10 , що вказані кошти повинні знаходитись на зберіганні у нього до розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 судом.
Таким чином, ОСОБА_6 , як службова особа, яка займає відповідальне становище старший слідчий в особливо важливих справах 4 відділу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, діючи кожного разу повторно вчинив прохання надати неправомірну вигоду для себе за вчинення та невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, а також в інтересах третьої особи дій з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Підозрюваний ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий корупційний злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Підозра ОСОБА_6 обґрунтовується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами в їх сукупності, зокрема:
- заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення від 16.06.2015;
- поясненням ОСОБА_8 від 16.06.2015;
- протоколами допитів свідка ОСОБА_8 від 16.06.2015, 15.07.2015, 12.08.2015, 17.09.2015, 18.11.2015, 28.11.2015, 1.12.2015;
- заявою ОСОБА_10 від 8.12.2015;
- протоколами допитів як свідка ОСОБА_10 від 9.12.2015 та 10.12.2015;
- протоколом допиту як свідка ОСОБА_9 від 9.12.2015;
- іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.
Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, який є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі від 8 до 12 років, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
На теперішній час ОСОБА_6 після вчинення вказаного кримінального правопорушення, продовжує перебувати на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах 4 відділу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області та має доступ до документів, спотворення або знищення яких ускладнить проведення досудового розслідування, може незаконно впливати на свідків, в тому числі на заявників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , тощо.
Сума неправомірної вигоди, одержана ОСОБА_6 , є надзвичайно високою і складає 687 000 грн., що більш ніж в 498 раз перевищує розмір мінімальної заробітної плати.
Даний факт дає слідству підстави вважати, що факт одержання неправомірної вигоди від вказаних осіб є для ОСОБА_6 непоодиноким.
Таким чином, перебуваючи на волі та займаючи вказану посаду, ОСОБА_6 може в подальшому вимагати і одержувати неправомірну вигоду від осіб, які не були притягнуті до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати податків і зборів, у яких не відшкодована шкода, завдана державі їх несвоєчасною сплатою.
Тому застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній може знищити, сховати або спотворити документи та речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на заявників та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Відтак у слідства є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_6 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається від 80 до 300 розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 300 розмірів мінімальної заробітної плати за вчинення особливо тяжкого злочину.
Враховуючи, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, є службова особа, яка займає відповідальне становище старший слідчий в особливо важливих справах 4 відділу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області, з урахуванням його майнового стану у власності перебуває автомобіль «Ніссан Пасфайндер» д.н.з. НОМЕР_1 , розміру одержаної неправомірної вигоди, а також встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, враховуючи, що вчинене ним кримінальне правопорушення створило в очах громадян негативне враження безладдя, безкарності та хабарництва у системі центральних органів виконавчої влади, у зв`язку з чим застава у межах від 80 до 300 розмірів мінімальної заробітної плати не здатна забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків, прокурор подав клопотання про призначення ОСОБА_6 заставу у розмірі, що перевищує 300 мінімальних заробітних плат, у розмірі не менше 726 мінімальних заробітних плат.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав в судовому засіданні дане клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу, а також в разі обрання такого запобіжного заходу визначити розмір застави не менше 726 мінімальних заробітних плат, що зможе запобігти вказаним ризикам втручання в хід розслідування.
Підозрюваний ОСОБА_6 під час розгляду клопотання провину свою в скоєнні зазначеного правопорушення не визнав, вказавши що ніякого вимагання та отримання хабара як одноразово так і в декілька разів не було, заявник адвокат ОСОБА_10 , який захищав підозрюваного по кримінальному провадженні ОСОБА_8 , провадження по якому знаходилося у слідчого в ОВС ГСУ ФР ДФС України, а сам ОСОБА_6 працював у слідчій групі без права підпису основних процесуальних документів по справі, неодноразово провокував його на прийняття незаконного рішення по справі щодо ОСОБА_8 відносно звільнення його в тій чи іншій мірі від кримінальної відповідальності, на що постійно отримував негативні відповіді, що може бути підтвердженим направленням кримінальної справи щодо ОСОБА_8 до суду з обвинувальним актом, затвердженим Генеральною прокуратурою України, а також неможливістю впливати самого ОСОБА_6 на хід розслідування по справі.
Вивчивши клопотання та матеріали справи, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного ОСОБА_6 , вислухавши вимоги адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_16 , які вказали, що провина ОСОБА_6 матеріалами справи не доведена, його пояснення в частині провокації адвоката ОСОБА_10 на отримання ОСОБА_6 протиправної винагороди в особливо великих розмірах матеріалами справи не спростовані, також матеріалами справи та клопотання виказані різні суми такої винагороди, але якої ОСОБА_6 не отримав та і не міг її отримати, так як він не є посадовою особою органів розслідування по цій справі, яка дійсно мала право підпису основних процесуальних документів по кримінальній справі, за які, якби, вимагалися та були отримані гроші, як зазначено у постанові про підозру та даному клопотанні, хоча ні однієї із вказаних сум, в тому числі і 30.000 доларів США ОСОБА_6 від ОСОБА_10 не отримував, це є наклеп адвоката за прийняття невгодного йому рішення по справі, але не ОСОБА_6 , так як кримінальна справа в його провадженні не була, а слідчим в ОВС ГСУ ФР ДФС України, який і склав обвинувальний акт по справі, також після дослідження протоколів огляду виданих ОСОБА_10 грошових коштів, які зазначені, як 30.000 доларів США, їх виявилося тільки 10.200 доларів США, що абстрагуючись він наявності чи відсутності ознак вказаного злочину, як особливо великий розмір, зазначена сума, згідно припису до ст.368 КК України не є особливо великим розміром, тобто не може кваліфікуватися за ч.4 ст.368 КК України. Тому просили не обирати йому такого суворого запобіжного заходу, так як він раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, від якої його на протязі розслідування кримінальної справи так і не відсторонено, має постійне місце проживання та на утриманні родину і вагітну дружину, від органів слідства ухилятись не має наміру, бажаючи довести свою невинність, а тим більше скоювати інші злочини, а також якимось чином знищувати речові докази, це є безпідставні підозри прокурора, нічим конкретно не підтверджені, тому у задоволенні клопотання про обрання даного запобіжного заходу необхідно відмовити, в крайньому разі запобіжним заходом йому можливо обрати, не пов`язаного із триманням під вартою, та не доведеністю прокурором вказаної суми застави, яка нормами КПК України не передбачена в такому розмірі, вислухавши вимоги прокурора ОСОБА_3 , який настоює на обрання такого запобіжного заходу із встановленням суми застави в розмірі не менш 726 розмірів мінімальної зарплати, прихожу до висновку, що подання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України, що є дійсно особливо тяжким злочином. Але суду не доведено матеріалами справи та в судовому засіданні, що ОСОБА_6 скоїв даний злочин.
В зв`язку з цим суд вважає притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за ч.4 ст.368 КК України не доведеними і лише доведеність скоєння кримінального правопорушення є підставами для обрання такого суворого запобіжного заходу.
Також суд вважає не доведеними наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, як обов`язкові підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою. Кримінальне провадження проти ОСОБА_6 було заведено 16.06.2015 року і на протязі вказаного часу ОСОБА_6 не намагався ухилитися від розслідування, знищити чи спотворити речові докази, негативно впливати на хід розслідування, іншого суду не доведено. Його на протязі вказаного часу навіть не відсторонили від посади слідчого, інкримінуючи скоєння вказаного злочину, як слідчому.
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням Європейського Суду прав людини є необхідною умовою законності тримання під вартою. Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри , на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріплених в ст.5 Європейської Конвенції основних прав та свобод громадян. Крім того, обрання запобіжного заходу та тримання обвинуваченого під вартою на первинній стадії досудового розслідування можливе для запобігання можливості негативного впливу на свідків та хід розслідування. Але такого суду не доведено.
В зв`язку із викладеним суд вважає, що обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання його під вартою із наданням права внести заставу в розмірі 726 мінімальних заробітних плат не відповідає зазначеним гарантіям Європейської Конвенції та Конституції України по недоторканості людини, обвинувачення якій на даній стадії фактично не доведено. Тому в задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.
Між тим, ОСОБА_6 було повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, яка по кримінальному провадженню до теперішнього часу не скасована. Тому суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 запобіжним заходом домашній арешт, із встановленням обмежень, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183-184, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2) не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 з 22.00 години до 06.00 годин послідуючого дня без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
Ухвала припиняє свою дію 19.04.2016 року.
Копію ухвали надати слідчому, прокурору, підозрюваному та в відділ УМВС України в Одеській області за місцем проживання ОСОБА_6 .
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Копію ухвали отримав:____________________________________
(прізвище, підпис, дата